Номер провадження: 22-ц/785/2669/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі - Ліснік Н.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

11.10.2006 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та просила визнати за нею право власності на приміщення горища площею 230 кв.м., розташоване в будинку 14 по вул. Фонтанська дорога в м.Одеса, посилаючись на те, що являється власником АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради. Над квартирою, що належить позивачці розміщено приміщення горища, площею 230 кв.м.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2006 року задоволено позов ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення горища, площею 230 кв.м, що розташоване в будинку 14 по Фонтанській дорозі в м. Одеса.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову ОСОБА_3

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що є можливість визнання права власності на приміщення горища за ОСОБА_3, оскільки воно розташоване над квартирою позивачки, вона за рахунок власних коштів зробила ремонт та його переустаткування, співвласники не заперечували факт його передачі у власність позивачки.

Проте погодитися із такими висновками суду не можна, рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, судом порушені норми матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

В п. 1.1 рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року №4-рп/2004 «У справі за конституційним зверненням ОСОБА_10 та інших громадян про офіційне тлумачення положень п.2ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням народних депутатів України про офіційне тлумачення положень ст.ст.1,10 цього Закону, надано таке тлумачення змісту чинного законодавства: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч.2ст.369 ЦК України передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно положень ч.2ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради.

Житловий будинок комунальної власності, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 14 перебуває в управлінні КП «ЖКС «Вузівський». У 2011 році в зазначеному будинку проводився капітальний ремонт даху, замовником якого була Київська районна адміністрація Одеської міської ради. В горищному приміщенні будинку розташовані інженерні мережі, такі як: трубопровід системи центрального опалення, фанові труби каналізації, димові та вентиляційні канали, що підтверджується листами КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» Київського району від 28.12.2015 року (а.с.37,38).

В основу рішення суду першої інстанції про визнання права власності покладена згода всіх співвласників на передачу приміщення горища у власність ОСОБА_3, однак в матеріалах справи відсутні відомості про те, що суд першої інстанції досліджував повний склад співвласників будинку 14 по Фонтанській дорозі в м. Одесі на надання згоди кожним із них.

При цьому надання такої згоди категорично заперечується апелянтом ОСОБА_2

В матеріалах справи також відсутні відомості належного сповіщення сторін про час та місце розгляду справи, доказів здійснення ремонту горища за кошти ОСОБА_3 не надано.

Більш того, навіть можливість згоди кількох співвласників, а також здійснення ремонту не надає правових підстав для визнання права власності на горище за одним із співвласників всупереч правам інших.

Зважаючи на такі обставини, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи про відмову у задоволенні позову з огляду на відсутність достатніх правових підстав для визнання права власності.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2006 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на приміщення горища за адресою будинку 14 по вул. Фонтанська дорога в місті Одесі відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: