Справа № 206/6283/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13 грудня 2016 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 20 грудня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого має дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач від утримання дитини ухиляється та матеріальної допомоги добровільно не надає, у звязку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття та стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 2014 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги і вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України та дійсні обставини справи, зокрема :

- матеріальне становище та стан здоровя позивача;

- матеріальне становище та стан здоровя відповідача;

- потреби дітей у харчуванні, забезпеченні їх одягом;

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що обовязок утримання дітей покладається в рівній мірі на обох батьків, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно ч.2 ст. 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, як того вимагає ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-225 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2016 року - до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на її ж утримання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з 03 листопада 2016 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Судове рішення негайно виконати у розмірі платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С. В. Зайченко