Справа 431/4858/15-ц
Провадження№2/431/42/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

17 березня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Березка О.М.,

при секретарі - Войтенко А.О.,

позивача ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказавши, що у травні 2013 року надала ОСОБА_3 позику, грошові кошти в розмірі 9 000 грн., що підтверджується відповідною розпискою, з умовою сплати відсотків за користування грошима в розмірі 5 відсотків від суми боргу, щомісяця. Позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 14 517 грн.16 коп. В уточнюючий позовній заяві ОСОБА_1 від 15.03.2016 року вказала, що 5% відсотків просить стягнути з відповідача лише з суми 5000 грн., які мала сплачувати відповідач ОСОБА_3 за користування грошима. Відповідач ОСОБА_3 сплачувала по 250 грн. щомісяця, протягом 2013, 2014 та 8 місяців 2015 року. Однак після повернення у вересні 2015 року частини боргу у 2000 грн. відповідач ОСОБА_3 перестала сплачувати позивачу ОСОБА_1 5% від 5000 грн., а за серпень 2015 року замість 250 грн. сплатила 150 грн. До теперішнього часу відповідач не сплатила позивачу за вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року по 250 грн. в якості відсотків та 100 грн. відсотки за серпень 2015 року на загальну суму 1100 грн. В уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму боргу 7000 грн., проценти 1100 грн, відсотки за прострочене зобов"язання 570,16 грн., втрати від інфляції 5097 грн. окільки це її особисті втрати, від того, що вона не могла вчасно отримати своїх грошей, які при цьому частково знецінилися за 2 роки. Також позивач просить стягнути з початку 2016 року відсотки за користування грошима на суму 750 грн. таким чином уточнена сума позовних вимог становить 14517 грн.16 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила що гроші в борг отримувала та сплачувала відсотки, з вересня 2015 року припинила сплачувати борг та відсотки, оскільки не має такої можливості. Позовні вимоги визнала щодо суми боргу 7000 грн., предявлені позовні вимоги щодо сплати відсотків не визнала.

Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються,

2)чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження,

3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,

4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин,

5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити,

6)як розподілити між сторонами судові витрати,

7)чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення,

8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як встановлено у судовому засіданні між сторонами склалися правовідносини за договором позики.

Судом встановлено, що 20.05.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 9000 грн., під 5% які відповідач зобовязався повернути за першою вимогою позивача.

На підтвердження договору позики та отримання грошових коштів відповідач 20.05.2013р. надала розписку, в якій підтвердила, що грошові кошти дійсно нею одержані 20.05.2013р. (а.с.28).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Боржник ігнорує вимоги позивача щодо повернення боргу, та ухиляється від виконання своїх договірних обовязків. Ці обставини дають підстави вважати, що відповідач відмовляється сплачувати борг.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання ним грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У звязку із вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 14 517 грн. 16 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 536,625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 10,11,58,59,88 ч. 3 ст. 209,212,214-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, суму боргу у розмірі 14517 (чотирнадцять тисяч пятьсот сімнадцять) грн., 16 коп. З яких сума боргу 7000 грн., сума процентів 1100 грн., сума інфляції 5097 грн., відсотки за прострочене зобовязаня 570 грн.16 коп., відсотки за 2016 рік - 750 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Березка