РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - П.І. Профатило,

при секретарях Каліух К.М., Соколов К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання та надання права на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

До Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання та надання права на спадщину обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з 2001 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю з ОСОБА_4, який був її вітчимом, вели з ним спільне господарство. ОСОБА_4 був інвалідом 3 групи тому потребував постійного догляду, оскільки він отримав трудове каліцтво та його рука не рухалася, вона обробляла та обробляє земельну ділянку, доглядає будинок. 01.06.2014 року ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_5 померли, вона займалася їх похованням. Після його смерті залишилася спадщина, будинок у м. Словянську, по вул. Тургенєва, 12. Також є спадкоємиця 1 черги, недієздатна ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 Тому вона просить суд встановити факт сумісного проживання однією сімєю її з ОСОБА_4 з 2001 року по 01.06.2014 року - день смерті ОСОБА_4 та надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_4, разом зі спадкоємицею першої черги ОСОБА_3, а також стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила розглядкнути справу у її відсутності за участю її представника ОСОБА_6

У судовому представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 обставини, викладені в позовній заяви підтримав та просив суд заяву задовольнити, також додав , що ОСОБА_1 з 2001 року проживали однією сімєю з вітчимом ОСОБА_4, а 19.08.2002 року її мати - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб та після шлюбу прізвище її матері ОСОБА_4. У 2001 році та 2006 році у неї, ОСОБА_1 народилися діти, які з самого народження проживають у будинку ОСОБА_4 01.06.2014 року її мати - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 трагічно померли. Їх похованням займалася лише ОСОБА_1, відповідачці ОСОБА_2, яка виступає в інтересах ОСОБА_3, було відомо про смерть, однак вони не приходили на похорони та не надавали батькові ніякої допомоги при житті, оскільки він потребував допомоги так як був інвалідом, отримав травму руки та рука у нього не рухалася. Крім того ОСОБА_4 страждав на епілепсію тому додатково потребував ліки від недуги. У липні 2014 року ОСОБА_1 подзвонила ОСОБА_2 та повідомила, що її донька є єдиною спадкоємицею, має намір вступити у право спадкування та вимагала покинути будинок, передати їй ключі від будинку та документи. ОСОБА_8 та її неповнолітні діти зареєстрована в іншому будинку, однак там не проживають, оскільки будинок згорів. Тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, які діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3, та її представник ОСОБА_9 вимоги позивачки не визнали, просили суд відмовити у задоволенні вимог позивача, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не проживала постійно з ОСОБА_4, а разом зі своїм співмешканцем проживала за іншою адресою, мала сварки з ОСОБА_4 та не була у так званих «батьківських» стосунках з ОСОБА_4 ОСОБА_4 постійно спілкувався зі своєю донькою ОСОБА_3, допомагав їй, отримував пенсію та неофіційно працював таксистом на власному автомобілі, на епілепсію не страждав, приступів у нього не було, він їздив на машині, а тому ОСОБА_4 не потребував стороннього догляду, а навпаки сам надавав допомогу своїй доньці ОСОБА_3 та утримував свій будинок, дружину та її доньку.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона знала ОСОБА_4 як чоловіка ОСОБА_3, з якою вони разом працювали. ОСОБА_4 часто приїздив до ОСОБА_3 на роботу, оскільки відчував, що в нього зараз почнеться приступ епілепсії. Він все частіше відчував себе погано, боявся залишитися сам, тоді ОСОБА_5 з ОСОБА_11 прийняли рішення, ОСОБА_11 перейде жити до них та буде доглядати за ОСОБА_4. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що у ОСОБА_4 із-за приступу епілепсії була зламана ліва рука, рука не піднімалась, він є інвалідом та сам не може вдягтися, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 йому допомагали одягатися.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є подругою померлої ОСОБА_5 Вона часто приходила у гості до ОСОБА_5, ОСОБА_4 сам на базар не ходив, на машині їздив лише в разі, якщо з ним був хтось поруч, саджала огород та за господарством доглядала ОСОБА_1, ОСОБА_4 участі у ремонті не приймав, робили ремонт ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ОСОБА_4 любив дітей ОСОБА_1, називав їх своїми онуками. Сімя ОСОБА_4 жили скромно, грошей їм не вистачало, ОСОБА_4 отримував невелику пенсію по інвалідності, а ОСОБА_5 зарплату, таксистом ОСОБА_4 не працював. ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_4 з 2001 року, займалася похоронами ОСОБА_4 та ОСОБА_13.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні надали аналогічні пояснення, поясненням свідків ОСОБА_10, та ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона знає ОСОБА_4 з 1995 року. Знає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3М.(ОСОБА_1) зареєстрували шлюб у 2002 році, з того часу проживали всі разом і ОСОБА_1 з дітьми також проживала з ними. Вона доглядала за ОСОБА_4, його не можна залишати самого, бачила у ОСОБА_4 приступ епілепсії. Також знає, що ОСОБА_4 отримав травму руки, коли у нього був приступ епілепсії.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 суду пояснили, що ОСОБА_4 є їхнім родичем. ОСОБА_19 він приходиться племінником, а ОСОБА_18 двоюрідним братом чоловіка. З ОСОБА_4 вони родичалися, буди у дружніх стосунках, мав добре здоровя, приступів епілепсії у нього не було і він працював неофіційно таксистом з 2008 року до дня смерті, мав непоганий заробіток, допомагав своїй донці ОСОБА_3, та ОСОБА_1, оскільки у неї двоє дітей та вона не працює, з цього приводу ОСОБА_4 сварився з ОСОБА_1 та вона періодично проживала з дітьми в іншому місці. Ремонт в будинку робили за гроші ОСОБА_4, бачила як огород обробляв сам ОСОБА_4: садив овочі та копав картоплю. Травму руки (перелом) отримав у них на дачі, коли будував огорожу їхньої ділянки, впав з забору, рука неправильно зрослась, йому встановили 3 групу інвалідності.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суду пояснили, що вони були приятелями ОСОБА_4, до дому до ОСОБА_4 не приходили, про те, що у ОСОБА_4 була 3 група інвалідності вони не знали, на болі у руці він не скаржився, працював таксистом на вокзалі, також їздив у поїздки до Харкова, Дніпропетровська, на великі відстані

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він працює лікарем - невропатологом, стаж роботи 22 роки. Зазначив, що якщо у людина хворіє на епілепсію, то її не можна залишати саму, оскільки приступи епілепсії неможливо передбачити, вони виникають раптово. При приступі епілепсії людина може завдати собі будь яку шкоду і якщо нікого не буде поруч може захлинутися слиною, задушитися язиком. Для зниження частоти виникнення приступів епілепсії людина повинна постійно приймати дорогоцінні лікарські препарати. При епілептичній хворобі керувати автомобілем не можна, але йому відомі факти, що хворі скривали свою хворобу, щоб керувати автомобілем та заробляти гроші.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_7 (а.с. 49).

Зі свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 уклали шлюб 19.09.2002 року, та після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 50).

Зі свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 844, вбачається, що ОСОБА_4 помер 01.06.2014 року (а.с. 6).

Зі свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 845, вбачається, що ОСОБА_5 також померла 01.06.2014 року (а.с. 51).

З копій квитанцій вбачається, що похованням ОСОБА_4 займалася ОСОБА_1, даний факт визнано сторонами та підтверджено показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_16К.(а.с. 18).

З акту № 148 від 19.03.2015 року, виданого керівником комітету «Северний», вбачається, що ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_23,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5, але фактично проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2001 року та по теперішній час, роблять ремонти, сплачують комунальні послуги, мали спільний побут (а.с. 11).

З копій квитанцій, наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 по вул. Тургенєва,12 у 2012 року робила ремонт, заказувала будівельні матеріали (а.с. 13-15).

З довідки №299 від 20.07.2015 року, виданої керівником комітету «Северний», вбачається, що домоволодіння № 45 по вул. Демократична у м. Словянську згоріло у 2002 році (а.с. 52).

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оскаржується , що ОСОБА_3, 25.02.1984 року, спадкоємицею 1 черги померлого ОСОБА_4 (а.с. 9-10).

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 218.012.2014 року, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7 визнано недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

Відповідно до виписок з історії хвороби ОСОБА_4 від 06.04.1999 року, ОСОБА_4 переніс закритий оскльчатий перелом головки лівої плечової кістки. Рекомендовано оперативне лікування (а.с. 19-24).

Відповідно до висновку ВКК №2680 від 04.12.2008 року, ОСОБА_4 встановлено 3 групу інвалідності, та протипоказано фізичну працю (а.с. 12).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_4 не хворів на епілепсію, був здоровим, оскільки з заперечень, наданих нею у судове засідання, вбачається, що вона не заперечує, що у ОСОБА_4 були приступи епілепсії, та зазначає, що : «Наявність у ОСОБА_4 епілепсії не потягло за собою зниження життєвої активності ОСОБА_4, оскільки проявлялося дане захворювання рідко» (а.с. 56-59).

Також суд не приймає пояснення свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20Г та ОСОБА_21 в тій частині, що ОСОБА_4 був здоровою людиною, не потребував сторонньої допомоги, оскільки такі пояснення свідків є поверхневими та являються побутовими, так як, вказані свідки не мають відповідної медичної освіти, а тому не можуть в достатній мірі визначити стан здоровя позивача, крім того ці пояснення свідків спростовуються висновком ВКК та медичними довідками, де зазначено, що ОСОБА_4 не може фізично працювати, які суд прийняв, як доказ по даній справі та які досліджувалися у суді на підставі витребуваних судом медичних документів про стан здоровя позивача, матеріалів даної цивільної справи.

Натомість, суд приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_22, в тій частині, що людина, яка хворіє на епілепсію потребує стороннього постійного догляду та дорогоцінного лікування, оскільки даний свідок має медичну освіту та є лікарем невропатологом, стаж роботи 22 років.

Інші пояснення свідків ОСОБА_17, та ОСОБА_18, а також пояснення свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_16 суд приймає до уваги, оскільки дані пояснення всіх свідків по справі узгоджуються між собою та не спростовуються доказами по справі.

Згідно з роз'ясненнями в п.20 постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 -справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК; спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування; п. 21-при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг,може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Застосування норми ч.2 ст. 1259 ЦК України з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В судовому засіданні , відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, позивачем доведено, факт сумісного проживання однією сімєю з ОСОБА_4 з 2001 року по день смерті ОСОБА_4, оскільки це підтверджують всі свідки по справі, а також в матеріалах справи є акт № 148 від 19.03.205 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_23,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2001 року та по теперішній час, роблять ремонти, сплачують комунальні послуги, мали спільний побут., а також матеріали справи містять медичні довідки про те, що спадкодавець ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, оскільки надані позивачем медичні довідки, про отриману травму руки, містять лікарський висновок, на підставі якого ОСОБА_4 встановили 3 групу інвалідності (а.с. 19-24), що свідчить про перебування спадкоємця у безпорадному стану та потрібності в сторонній допомозі. Позивачем також надано докази, що вона протягом тривалого часу опікувалася, та надавала іншу допомогу спадкодавцю, оскільки показання свідків ОСОБА_16, яка суду пояснила, що бачила у ОСОБА_4 приступи епілепсії, а також свідка ОСОБА_22, який пояснив, що хворий на епілепсію потребує постійного стороннього догляду, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_10, та ОСОБА_12Т які свідчать про здійснення позивачем опіки, забезпечення та надання іншої допомоги саме тривалий час з 2001 року, внаслідок чого суд приходить до переконання про застосування приписів ч. 2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, задоволення позову.

Виходячи зі змісту ст. 1220 ЦК України, після смерті особи відкривається спадщина, тобто до спадкоємців переходять права і обов 'язки особи, яка померла.

Ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом.

Керуючись ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Згідно ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки.

Статтею 1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 2 ст. 1259 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 року постійно проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю, здійснювала опіку та догляд за ним з 2001 року по день смерті під час перебігу хвороби, забезпечувала та надавала необхідну допомогу, таким чином вона набула право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги донькою спадкодавця - ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 212 215, 234, 256, 259 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, з 2001 року по 01.06.2014 року - день смерті ОСОБА_4.

Надати ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого 01.06.2014 року, разом зі спадкоємицею першої черги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_25