УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_7, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Асал-Метал», про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ПАТ «Перший Український МіжнароднийБанк» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 04 березня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є позивач, та ТОВ «Асал-Метал» було укладено Генеральний кредитний договір № 29/2008-21ЮЛ, згідно умов якого, та наступних додаткових угод до нього, банк зобов'язався надати позичальнику мультивалютний кредит у розмірі, що дорівнює сумі траншів, передбачених цим договором. Відповідно до умов кредитного договору банком було встановлено позичальнику ліміт кредитних операцій у сумі 2 342 000,00 доларів США - перший транш та 54 896 653,24 грн - другий транш. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 19 серпня 2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 29/2008-21ЮЛ/з/П-2 з наступними змінами та доповненнями до нього. За умовами договору поруки поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник повинен був здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, визначених умовами кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість за сумою кредиту, відсотками, адміністративною комісією та пенею за порушення строків виконання зобов'язань у сумі 2 798 820,12 доларів США, еквівалент 38 634,60 доларів США та 76 961 504,12 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зазначеному вище розмірі та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року рішення районного суду змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг основного зобов'язання було збільшено без згоди поручителя, що призвело до збільшення його обсягу відповідальності, у зв'язку з чим зобов'язання є припиненими.

Змінюючи рішення районного суду, апеляційний суд виходив з того, що договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого зобов'язання припиняється, в той час як протягом шести місяців після настання строку виконання основного зобов'язання банк з відповідною вимогою до суду не звернувся, а тому порука, у відповідності до вимог ст. 559 ЦК України, припинена.

Судами встановлено, що між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ТОВ «Асал-Метал» 04 березня 2008 року було укладено Генеральний кредитний договір № 29/2008-21ЮЛ, з наступними додатковими угодами до нього: додаткова угода № 1 від 25 квітня 2008 року, додаткова угода б/н від 19 квітня 2010 року, додаткова угода б/н від 30 липня 2010 року, відповідно до умов якого банк зобов'язався надавати позичальнику за його вимогою банківській послуги по кредитуванню в порядку та на умовах, визначених цим договором, а також договором про надання конкретного кредитного продукту, який буде укладатися в межах та на виконання Генерального кредитного договору та буде його невід'ємною частиною.

Крім того, у відповідності до умов Генерального кредитного договору від 04 березня 2008 року, між банком та позичальником було укладено кредитний договір №29/2008-21ЮЛ/3 від 25 квітня 2008 року з наступними додатковими угодами до нього: додаткова угода № 1 від 08 грудня 2008 року, додаткова угода б/н від 20 квітня 2010 року, додаткова угода б/н від 30 липня 2010 року, додаткова угода б/н від 30 листопада 2010 року, додаткова угода б/н від 30 грудня 2010 року, додаткова угода б/н від 11 січня 2011 року, додаткова угода б/н від 31 січня 2011 року, додаткова угода б/н від 28 лютого 2011 року, додаткова угода б/н від 01 квітня 2011 року, додаткова угода б/н від 29 квітня 2011 року, додаткова угода б/н від 31 травня 2011 року, договір про внесення змін від 28 липня 2011 року, додаткова угода № 13 від 19 серпня 2011 року, додаткова угода № 14 від 30 листопада 2011 року, додаткова угода № 15 від 29 лютого 2012 року, додаткова угода № 16 від 31 травня 2012 року, додаткова угода № 17 від 27 червня 2012 року, додаткова угода № 18 від 27 вересня 2012 року, додаткова угода № 19 від 30 листопада 2012 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором №29/2008-21ЮЛ/3 від 25 квітня 2008 року, між банком та ОСОБА_7 19 серпня 2011 року було укладено договір поруки № 29/2008-21 ЮЛ/З/П-2.

До зазначеного вище договору поруки сторонами укладались додаткові угоди: додаткова угода № 1 від 30 листопада 2011 року, додаткова угода № 2 від 08 грудня 2011 року, додаткова угода № 3 від 29 лютого 2012 року, додаткова угода № 4 від 27 червня 2012 року, додаткова угода № 5 від 27 вересня 2012 року. Зазначеними вище додатковими угодами вносилися зміни до строків і розмірів повернення кредиту за кредитним договором № 29/2008-21ЮЛ/3 від 25 квітня 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором № 29/2008-21ЮЛ/3 у ТОВ «Асал-Метал» виникла заборгованість перед банком у розмірі 2 798 820,12 доларів США та 76 961 504,12 грн, а оскільки ОСОБА_7, як поручитель, несе з ТОВ «Асал-Метал» солідарну відповідальність перед кредитором, тому у банку виникло право пред'явлення позову щодо стягнення заборгованості з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 1 статті 1 Додаткової угоди № 18 від 27 вересня 2012 року до кредитного договору визначено строк повернення прострочених процентів, згідно якого остання частина повинна бути повернута 03 грудня 2012 року.

Підпунктом 1.2 статті 1 Додаткової угоди № 18 від 27 вересня 2012 року до кредитного договору визначено строк повернення першого траншу частинами, згідно якого остання частина повинна бути повернута 25 грудня 2013 року.

Відповідно до пп. 6.2 статті 1 Додаткової угоди № 18 від 27 вересня 2012 року до кредитного договору остання частина траншу повинна бути повернута 25 грудня 2013 року.

Пунктом 6.1 статті Договору поруки № 29/2008-21ЮЛ/3/П-2 від 19 серпня 2011 року визначено, що порука за кредитним договором припиняється з припиненням зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зі змісту п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 вбачається, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що порука вважається припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки договором поруки, укладеним між сторонами, не встановлено строк припинення поруки, який відповідав би вимогам статті 252 ЦК України, а позивач протягом 6 місяців після настання строку виконання основного зобов'язання з відповідною вимогою до відповідача не звернувся.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст.337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова
М.І. Наумчук