НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4853/16
№ 2/183/2589/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.,

секретаря Макаренко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська, треті особи - Міністерство оборони України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
29 серпня 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 09 грудня 2016 року було уточнене найменування відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилалися на те, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 2625 від 15.07.2016 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації.

Позивачі зазначили, що дії відповідача вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В зв`язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення № 2625 від 15.07.2016 року Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська про відмову ОСОБА_1 в приватизації квартири АДРЕСА_2 ;

-визнати право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на приватизацію квартири АДРЕСА_2 ;

-зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська, як орган приватизації, прийняти відповідні заходи за заявою позивачів № 2196 від 21.07.2016 року щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 , у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

В судове засідання представник позивачів не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги.

Представник відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділ міста Дніпропетровська в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, надав заперечення в якому позов не визнав, посилався на те, що смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області має статус «закритого» військового містечка, також, житловий фонд смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не є військовим майном, що встановлено рішенням Вищого спеціалізованого суду України в ухвалі від 13.07.2016 року за аналогічною справою № 183/5837.

Представник третьої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився.

Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як третя особа, в своїй заяві просила суд розглядати справу без участі її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. .

Представник третьої особи - Генерального штабу Збройних Сил України в судове засідання не з`явився.

Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Згідно довідки про склад сім`ї № 388, виданої 10.05.2016 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Встановлено, що вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінніКвартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська покладений обов`язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до наказу Міністра оборони України № 1 від 03 січня 1993 року «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають в будинках Міністерства оборони України», приватизація житлового фонду проводиться в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», крім того, на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки), покладені обов`язок здійснювати приватизацію квартир житлового фонду Міністерства оборони України.

Статтею 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Судом встановлено, що 17.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» йому та дружині ОСОБА_2 , до якої долучені нотаріально завірені заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які не заперечують щодо передачі квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпропетровська, як органом приватизації, було винесене рішення № 2625 від 15.07.2016 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в зв`язку з тим, що військове містечко смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації, крім того, зазначено, що у відповідності до ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в приватно (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах, проте надані документи не підтверджують згоду на передачу у приватну власність квартири всім членам сім`ї.

Суд приходить до переконання, що рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська в частині відмови у передачі у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спірного жилого приміщення є обґрунтованими, оскільки всупереч вимогам ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, відсутня згода на приватизацію інших осіб, які зареєстровані та проживають в квартирі, а саме - ОСОБА_3 .

В зв`язку з наведеним, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення № 2625 від 15.07.2016 року Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська про відмову в приватизації квартири АДРЕСА_2 не підлягають задоволенню.

В той же час, суд приходить до висновку, що рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська в частині посилання ще на одну підставу відмови в приватизації, а саме - що військове містечко смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області віднесене до числа «закритих» та не підлягає приватизації є необґрунтованими.

Так, статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в зв`язку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19.06.1992 р. за № 2482-Х11.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків пам`яток садове - паркового мистецтва, історико культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири ( будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС».

Згідно Положенню, затвердженому Наказом Міністра оборони України №215 від 21.04.2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03.07.2013 року визначене поняття «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03.09.2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_6 був затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22.02.1977 р.) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», відповідно до якого селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15.09.2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття «закрите військове містечко», в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», в ійськове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
На підставі ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, (далі- Порядок), передбачена процедура вилучення військового майна з оперативного управління військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил (далі - військові частини), та його безоплатної передачі до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), самоврядним установам і організаціям, які провадять свою діяльність в інтересах національної безпеки і оборони та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
Пунктом 4 Порядку визначено, що передача військового майна органам, повноваженим управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність проводиться за рішенням: Міноборони - щодо об`єктів, визначених у підпунктах 3 і 4
пункту 2-1 цього Порядку, а саме: 4) житловий фонд, інші об`єкти соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів.
Таким чином, у відповідності до Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, саме Міністр Оборони України має повноваження щодо передачі житлового фонду у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.
На підставі вищенаведеного Порядку, наказом Міністра Оборони України № 569 від 15.09.2011, надане розпорядження про безоплатне вилучення з балансу Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району військового майна та передачу його у комунальну власність територіальних громад згідно Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області (Додаток № 1 до наказу), Переліком військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність територіальної громади селища Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (Додаток № 2 до наказу).

У відповідності до Додатку № 2 до вищенаведеного наказу, до майна, яке передається у комунальну власність смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області входить житловий будинок АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що спірне житло фактично не передане у комунальну власність територіальної громадисмт. Черкаське Новомосковського району дніпропетровської області.

Суд приходить до висновку, що Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» є пріоритетним при застосуванні до спірних правовідносин, зазначений закон визначає вичерпний перелік житла, яке не підлягає приватизації, але, судом не встановлені перешкод щодо приватизації спірного житла.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно п.5 ст.5 вищевказаного Закону України, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані та проживають в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, житлові чеки не використовували.

Судом встановлено, що 21.07.2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська з заявою про передачу квартири у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в якій є згода осіб, які зареєстровані та проживають в квартирі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Квартирно-експлуатаційним відділом міста Дніпропетровська, як органом приватизації, була надана відповідь № 3089 від 19.08.2016 року в якій зазначено, що звернення ОСОБА_1 вже розглянуто та у відповідності до ч.2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. В зв`язку з наведеним. заявник має право звернутися із заявою про перегляд прийнятого рішення з залученням до нього відповідних документів, а не з самостійною заявою про приватизацію.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян», визначаються основні терміни, що вживаються в цьому Законі та зазначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Суд приходить до висновку, що заява про передачу квартири у приватну власність в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не є зверненням в контексті Закону України «Про звернення громадян», в зв`язку з чим, зазначена заява повинна бути розглянутою, та Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська повинен прийняти рішення за заявою.

Згідно п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» орган приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.1999 р. затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська заперечує право позивачів на приватизацію спірного житлового приміщення.

Оскільки судом встановлене право позивачів на одержання спірної квартири у приватну власність, відповідачем не визнається зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивачів на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої, 1. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 2. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у
гуртожитку. 3. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 5. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.
Судом встановлено, що тривалий час, з 21.07.2016 року відповідачем, як органом приватизації, не прийняте рішення за заявою позивачів щодо передачі житла у власність, в порушення місячного строку для прийняття такого рішення, встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідачем не вчинені дії, щодо передачі у власність позивачам спірного житлового приміщення.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації спірної квартири, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, Законом України «Про правовий режим майна у Збройних сил України, Законом України, «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитків у власність громадян, затверджене Наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, ст. ст. 10,11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на приватизацію квартири АДРЕСА_2 ;

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпропетровська, як орган приватизації, прийняти відповідні заходи за заявою позивачів № 2196 від 21.07.2016 року щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 , у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 102,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький