Справа № 395/102/16-ц
Провадження № 2/395/84/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивачів ОСОБА_4, представника відповідача Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (далі заявник, позивач, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3Д.) до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної Казначейської Служби України (далі відповідач, ГУНП в Кіровоградській області, Прокуратура Кіровоградської області, Державна Казначейська Служба України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомиргородське відділення поліції Маловисківського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, Новомиргородський відділ Знамянської місцевої прокуратури (далі третя особа, Новомиргородське відділення поліції, Новомиргородський відділ прокуратури), про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ГУНП в Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної Казначейської Служби України, треті особи: Новомиргородське відділення поліції, Новомиргородський відділ прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Посилаючись на вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 1176 ЦК України, просять суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 71.342 грн. кожному в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди шляхом списання цих сум з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

У судовому засіданні заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник позивачів ОСОБА_4 підтримали позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 пояснив, що під час проведення досудового розслідування він визнавав власну винуватість у скоєнні інкримінованих злочинів. Проте така його поведінка була обумовлена погрозами оперативних працівників та слідчого СВ Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 застосувати стосовно нього фізичне насильство.

Позивач ОСОБА_2 також вказав, що в ході досудового розслідування працівники служби внутрішньої безпеки підприємства, а також слідчий СВ Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_6 примусили його визнати свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів та підписати відповідні процесуальні документи. Тому він визнав провину у тому, чого не скоював.

Позивач ОСОБА_3 додатково пояснив, що насправді ніякого злочину не вчинив. Проте його примусили зізнатися у скоєнні інкримінованого злочину оперативні працівники Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області, погрожуючи застосуванням незаконного фізичного насильства.

Вони (заявники) не оскаржували незаконних дій вищевказаних співробітників Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області до компетентних органів, бо не бачили в цьому сенсу.

Представник відповідача Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 не визнала позов повністю, бо відповідно до приписів ст. 56 Конституції України, ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» заявники повинні довести як факт заподіяння їм моральної шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, так і обґрунтувати її розмір.

Представник відповідача ОСОБА_5 вважає, що у даному випадку позивачі не надали суду належних і допустимих доказів з приводу як завдання їм моральної шкоди, так і визначення її розміру.

До того ж вони неправильно обраховують строки перебування під слідством та судом, бо насправді провадження у кримінальній справі неодноразово зупинялось та закривалось, а з моменту реєстрації кримінального правопорушення 25.03.2013 р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань нікому з позивачів не повідомлялось про підозру у його скоєнні.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представники відповідачів ГУНП в Кіровоградській області, Державної Казначейської Служби України, а також третіх осіб Новомиргородського відділення поліції, Новомиргородського відділу Знамянської місцевої прокуратури у судове засідання жодного разу не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, Державна Казначейська Служба України письмових заперечень проти позову не подала.

До суду надійшло лише письмове клопотання представника відповідача ГУНП в Кіровоградській області про розгляд справи в його відсутність.

Окрім цього, вищевказаний представник подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що ГУНП в Кіровоградській області не є правонаступником УМВС України в Кіровоградській області, а тому не може нести будь-яку відповідальність за вказаним позовом. Тому просить суд відмовити у позові у повному обсязі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезазначених учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у позові із таких міркувань.

Як витікає із вимог:

Ст. 1176 ЦК України:

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду (ч. 1 у редакції, що діяла до прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч. 1 у редакції, що діє після прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2).

Фізична особа, яка у процесі дізнання, попереднього (досудового) слідства або судового розгляду шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди (ч. 4 у редакції, що діяла до прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди (ч. 4 у редакції, що діє після прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч. 6).

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. 7).

Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»:

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян (п. 1 ч. 1 ст. 1 у редакції, що діяла до прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI);

незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян (п. 1 ч. 1 ст. 1 у редакції, що діє після прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину (п. 2 ч. 1 ст. 2 у редакції, що діяла до прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI);

відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті (п. 3 ч. 1 ст. 2);

закриття кримінального провадження за відсутністю події

кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу

кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів

для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей

їх отримати (п. 2 ч. 1 ст. 2 у редакції, що діє після прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода (п. 5 ст. 3).

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч. 5 ст. 4 у редакції, що діяла до прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли

незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову

діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали

моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його

нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових

зусиль для організації свого життя (ч. 5 ст. 4 у редакції, що діє після прийняття Закону України від 13.04.2012 р. N 4652-VI).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч. 6 ст. 4).

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч. 3 ст. 13).

Згідно зазначеним поясненням і наданим для дослідження документам, СВ Новомиргородського районного відділу управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (надалі СВ Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області) було порушено 11 кримінальних справ:

Кримінальна справа № 16-6448 була порушена за фактом викрадення цукру з конвеєра в приміщенні продуктового цеху головного корпусу ЗАТ «Новомиргородськи цукор» протягом періоду з 17 по 30.09.2010 р. 08.10.2010 р.

Кримінальна справа № 16-6448 відносно ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_8О за ст. 185 ч. 2 КК України була порушена 21.10.2010 р.

Кримінальна справа № 16-6448 стосовно ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України та ОСОБА_2 за ст. 27 ч. 5, ст. 185 ч. 2 КК України була порушена 21.10.2010 р.

Кримінальна справа № 16-6448 стосовно ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України та ОСОБА_1 О.1. за ст. 27 ч. 5 ст. 185 ч. 2 КК України була порушена 21.10.2010 р.

Кримінальна справа № 16-6448 стосовно ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України та ОСОБА_1 за ст. 27 ч. 5, ст. 185 ч. 2 КК України була порушена 21.10.2010 р.

Кримінальна справа № 16-6448 стосовно ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України та ОСОБА_1 О.1. за ст. 27 ч. 5, ст. 185 ч. 2 КК України була порушена 21.10.2010 р.

Кримінальна справа № 16-6448 стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 2 КК України була порушена 21.10.2010 р.

Кримінальна справа №16-6448 відносно ОСОБА_1 О.1. за ст. 198 ч. 2 КК України була порушена 04.11.2010 р.

Кримінальна справа №16-6448 відносно ОСОБА_10 за ст. 185 ч. 2 КК України порушена 04.11.2010 р.

Кримінальна справа №16-6448 відносно ОСОБА_11 за ст. 198 ч. 2 КК України була порушена 04.11.2010 р.

Кримінальна справа №16-6448 відносно ОСОБА_12 за ст. 198 ч. 2 КК України була порушена 09.11.2010 р.

09.11.2010 р. вищезгадані кримінальні справи були обєднані в одне провадження з єдиним реєстраційним номером (а. с. 7-27).

Міра запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання була обрана стосовно позивачів: ОСОБА_1 18.10.2010 р., ОСОБА_2 17.10.2010 р., ОСОБА_3 16.10.2010 р.

Обвинувачення було предявлено заявникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 03.12.2010 р., а також 18.10.2012 р.

Кримінальна справа була повернута судом для проведення додаткового розслідування і знову прийнята до провадження 07.11.2011 р.

За постановою слідчого СВ Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 від 14.03.2012 р. провадження у справі було закрите за відсутністю складу злочину.

27.08.2012 р. постановою прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області вищезгадана постанова слідчого була скасована та 03.09.2012 р. справа прийнята слідчим до провадження.

Досудове слідство у справі було: зупинено 04.09.2012 р., поновлено 22.09.2012 р., зупинено 05.10.2012 р., поновлено 15.10.2012 р.

Постановою в. о. начальника СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_6 від 29.12.2015 р. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 25.03.2013 р., було закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Оскільки вищенаведені обставини були визнані сторонами, вони не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Посилаючись на вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст. ст. 23, 1176 ЦК України, позивачі вважають, що відповідачі заподіяли їм моральну шкоду, оскільки незаконно та безпідставно порушили відносно позивачів 11 кримінальних справ, протягом більше 5 років 4 місяців зовсім не розслідували кримінальну справу, тобто розслідували кримінальну справу у нерозумні строки, що призвело до того, що неодноразово, незаконно та безпідставно позивачам було предявлено обвинувачення у скоєнні інкримінованих злочинів, неодноразово прокурор Новомиргородського району Кіровоградської області затверджував незаконні обвинувальні висновки відносно позивачів, не здійснював контроль за дотриманням законності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Конституції України», своїми незаконними діями протягом 5 років 4 місяців застосовували до позивачів психологічний тиск, щоб вони визнали себе винними у злочинах, яких не скоювали, односельці вважають позивачів крадіями, протягом тривалого часу вони вимушені доводити односельцям, що не крадії, з вини відповідачів позивачі були вимушені неодноразово скаржитись до вищестоящих правоохоронних органів та прокуратури, звертатись зі скаргами до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області та судової колегії в кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області.

До того ж заявники визначили розмір завданої моральної шкоди лише виходячи з одного мінімального розміру заробітної плати за кожний місяць перебування під слідством, що, на їх думку, становить 71.342 грн. за період з жовтня 2010 року по грудень 2015 року.

Окрім пояснень сторін, вищезгадані обставини також підтверджуються: обвинувальними висновками у кримінальній справі №16-6448, постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області про повернення справи на додаткове розслідування від 23 серпня 2011 року, постановою слідчого СВ Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_13 про закриття кримінальної справи від 14 березня 2012 року, постановою прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області про скасування постанови про закриття кримінальної справи від 27 серпня 2012 року, постановою в. о. начальника СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_6 від 29.12.2015 р. про закриття кримінального провадження, іншими письмовими доказами у справі.

Суд погоджується із обґрунтованістю заперечень представника відповідача Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5, що відповідно до приписів ст. 56 Конституції України, ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» заявники повинні довести як факт заподіяння їм моральної шкоди незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність (органів дізнання), досудового розслідування, прокуратури і суду, так і обґрунтувати її розмір.

Так, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 стверджували у суді, що під час попереднього (досудового) слідства, яке продовжувалось понад розумні строки, співробітники Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області застосовували до них незаконне насильство, безпідставно обрали запобіжний захід та предявили обвинувачення.

Заявники також вказували про втрату роботи на підприємстві і неможливість подальшого працевлаштування.

Окрім цього, позивач ОСОБА_3 посилався на проведення незаконного обшуку в його житлі і втрату сімї.

Проте у даному випадку позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надали суду належних і допустимих доказів з приводу завдання їм моральної шкоди внаслідок вищенаведених незаконних дій органів досудового розслідування та визначення її розміру.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, що був затверджений прокурором Новомиргородського району Кіровоградської області 22.12.2010 р. та долучений позивачами до позовних матеріалів, під час попереднього (досудового) слідства обвинувачений ОСОБА_1 власну вину в скоєнні злочинів, передбачених ст. 198, ч. 5 ст. 27, ч. 2 185 КК України, визнав повністю; обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 185 КК України, визнав частково; обвинувачений ОСОБА_3 власну вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю (а. с. 11-13).

Згідно постанові Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 23.08.2011 р. про повернення кримінальної справи № 1-21/2011 р. по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185, ст. 198 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_2 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України, МЕЛЕННОЇ Н.В. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ЧИБИРЯКА Р.О. у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України, прокуророві Новомиргородського району Кіровоградської області для проведення додаткового розслідування, у судовому засіданні підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ЧИБИРЯК Р.О. власну винуватість визнали повністю, підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 частково, а підсудна МЕЛЕННА Н.В. не визнала себе винною (а. с. 51-54).

Окрім цього, відповідно до обвинувального акта, що був затверджений прокурором Новомиргородського району Кіровоградської області 15.11.2012 р. та долучений позивачами до позовних матеріалів, під час попереднього (досудового) слідства обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 2 185 КК України, визнав частково (а. с. 34).

Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 1176 ЦК України, фізична особа, яка у процесі дізнання, попереднього (досудового) слідства або судового розгляду шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди.

Оскільки позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтвердили у суді, що вони дійсно у процесі попереднього (досудового) слідства шляхом самообмови перешкоджали з'ясуванню істини і цим сприяли незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, вони відповідно до приписів вищенаведеного закону не мають права на відшкодування шкоди.

Суд відкидає посилання заявників, що вони начебто зізналися у скоєнні інкримінованих злочинів внаслідок застосування до них незаконного насильства з боку співробітників Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області, бо позивачами вказані незаконні дії органів досудового розслідування взагалі не оскаржувалися і тому належні та допустимі докази за цими фактами до суду не подані.

Також необґрунтованими є твердження заявників про нерозумні строки проведення слідства, бо насправді кримінальна справа була повернута судом для проведення додаткового розслідування, а в подальшому провадження в ній закривалась, неодноразово зупинялось та поновлювалось.

Окрім цього, з моменту реєстрації кримінального правопорушення 25.03.2013 р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань нікому з позивачів не повідомлялось про підозру у його скоєнні.

Тому суд вважає за потрібне відмовити у позові повністю.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної Казначейської Служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомиргородське відділення поліції Маловисківського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, Новомиргородський відділ Знамянської місцевої прокуратури, про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, повністю.

Рішення суду набирає законної сили в загальному порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Головуючий:

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО