АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/164/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі

Восколович ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про вселення в будинок та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_8, її представника адвоката ОСОБА_9, які заперечували на доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_8 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про вселення в будинок та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що ОСОБА_6 являється рідною донькою її цивільного чоловіка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однією сім'єю позивачка з ОСОБА_10 почали проживати з жовтня 2008 року, за вимогою останнього вона вселилась в будинковолодіння, що належало йому на праві приватної власності, розташоване по вул. Матросова, 34. м. Умані.

Однією сім'єю з ОСОБА_10 позивачка проживала на протязі 5-ти років - з 2008 року по 2013 рік.

В період спільного проживання, виходячи з тяжкого стану свого чоловіка, який хворів на тяжку форму онкологічного захворювання, здійснювала за ним постійний догляд та надавала щоденну санітарно-гігієнічну допомогу та годувала чоловіка, готуючи при цьому необхідні харчі.

Інші особи, в тому числі із кола його рідних та близьких, догляду за хворим не здійснювали.

22.06.2013 року ОСОБА_10 помер. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть сер. І-СР № 209766 актовий запис № 434 від 22.06.2013 року, виданий Уманським ВРАЦС.

Всі витрати на здійснення похоронного обряду понесла держава, яка видала ОСОБА_6 грошову суму в розмірі 3000 грн., а також позивачка за свої особисті кошти в розмірі 3000 грн..

ОСОБА_8 продовжувала проживати в помешканні свого цивільного чоловіка ОСОБА_10, що розташоване за адресою м. Умань, Черкаської області, вул. Матросова. 34.

Ще за своє життя цивільний чоловік, з яким проживала позивачка однією сім'єю, склав заповіт, який завірений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_11, реєстр № 892, згідно з яким заповів їй ? частину усього його майна, де б воно не було і з чого б воно не складалось. На другу половину майна оформлений заповіт на дочку померлого ОСОБА_6.

ОСОБА_6 на момент смерті спадкодавця в помешканні, яке розташоване за адресою вул. Матросова, 34, м. Умані, не проживала і не була членом його сім'ї.

24 червня 2013 року, через два дні після поховання ОСОБА_10, його донька поставила вимоги перед позивачкою про те, щоб та добровільно виселилась з помешкання, що є предметом спору, і залишила в її користуванні як будинковолодіння так і речі домашнього вжитку, в тому числі і ті, які належали позивачці на праві особистої власності. З метою аби перешкодити односторонньому вилученню речей домашнього вжитку позивачкою за участю чотирьох сусідів був складений акт опису майна, яке знаходилось у будинку по вул. Матросова. 34. м. Умані, значна частина якого належала безпосередньо ОСОБА_8.

01 жовтня 2013 року відповідачка за позовом самовільно вселилась в приміщення будинку, застосувавши при цьому фізичне насильство.

21 жовтня 2013 року ОСОБА_6 самовільно, в односторонньому порядку замінила замки на всіх, без виключення, вхідних дверях будинковолодіння, як із західної так із східної сторони, що унеможливило доступ до житла, в якому проживала позивачка.

Таким чином, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє конституційне право на житло в будинку, в який вона вселилась в жовтні 2008 року на законних підставах. Основною причиною того, що вона позбавлена можливості вільно вибрати своє місце проживання, є те, що відповідачка за позовом ОСОБА_6 самовільно, в односторонньому порядку виселила її зі спірного помешкання шляхом заміни замків на вхідних дверях будинковолодіння, яке розташоване за адресою вул. Матросова, 34, м. Умані, Черкаської області.

На підставі наведеного, ст.ст. 379. 381. 383 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 9, 10, 64, 150, 156 ЖК України, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд вселити її, ОСОБА_8, в будинок, що розташований за адресою: вул. Матросова, 34, м. Умані Черкаської області та зобов'язати ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_6 не чинити їй перешкод у вселенні та проживанні в будинковолодінні, зобов'язати їх передати позивачці ключі від будинку та господарських споруд по вул. Матросова, 34, м. Умані Черкаської області.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2015 року залучено до розгляду у даній справі в якості співвідповідача ОСОБА_7.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2015 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про вселення в будинок та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком, - задоволено повністю.

Вселено ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, до будинку, що розташований за адресою: вул. Матросова, 34, м. Умані Черкаської області.

Зобов'язано ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_8 перешкод у вселенні та проживанні в будинковолодінні по вул. Матросова, 34, м. Умані Черкаської області, та передати ОСОБА_8 ключі від будинку та господарських споруд.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, а саме: по 121 гривні 80 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та ухвалити нове рішення , яким відмовити ОСОБА_8 в позові.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_8 проживала із ОСОБА_10 однією сімєю без реєстрації шлюбу з жовтня 2008 року, спочатку за її місцем реєстрації і проживання в квартирі АДРЕСА_1, а через деякий час перейшли проживати в будинок по вул. Матросова, 34, м. Умань, який належав йому на праві приватної власності (ар. спр. 10-11;19-20).

22.06.2013 року ОСОБА_10 помер (свідоцтво про смерть на ар. спр.9).

За життя ОСОБА_10 як власник будинку №34 по вул. Матросова, в м.Умань дозволив вселитися до цього будинку і проживати тут позивачці ОСОБА_8 як члену його сім'ї, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та складеними за участю зазначених осіб актами від 24.06.2013 року; 21.10.2013 року; 22.10.2013 року (ар. спр. 5- 7 ). Інші особи, у тому числі відповідачі, на день смерті ОСОБА_10 у вказаному будинку не проживали і не були зареєстровані.

Наведене підтверджене також відповідачами, оглядом записів в будинковій книзі (ар. спр. 19-20), довідками квартального комітету на ар. спр. 73-74; 92.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_8 прожила з ОСОБА_10 однією сімєю, тобто з веденням спільного бюджету і домашнього господарства майже пять років , з жовтня 2008 року і по день його смерті . В травні 2013 року у ОСОБА_10 виявили тяжку онкологічну хворобу, і позивачка як цивільна дружина здійснювала за ним постійний догляд, надавала щоденну санітарно - гігієнічну допомогу, міняла і прала білизну, годувала чоловіка, дотримуючись певного раціону харчування.

Таке підтверджується актом від 24.06.2013 року на ар. спр. 5, показами вищезгаданих свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Судом встановлено також, що за життя ОСОБА_10 оформив 20 червня 2013 року заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_11, реєстровий №892, згідно якого усе своє майно (де б воно не було і з чого б воно не складалося) він заповів своїй дочці ОСОБА_6 і ОСОБА_8 в рівних частках кожній (ар. спр.8).

Слід зауважити , що на час розгляду судом даної справи ОСОБА_6 оспорювала вказаний заповіт, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання його недійсним. Проте рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2015 року в задоволенні вказаного позову ОСОБА_6 було відмовлено (ар. спр. 94-96).

Ухвалою апеляційної інстанції від 23 квітня 2015 року зазначене рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2015 року залишено в силі (ар. спр. 121-123).

Встановлено, що в період з 01.10.2013 по 21.10.2013 ОСОБА_8 та ОСОБА_6, яка на власний розсуд, без отримання свідоцтва про право власності на спадщину, вселилася до будинку №34 по вул. Матросова, в м. Умань, проживали у даному будинку одночасно, користуючись різними кімнатами будинку. З 21.10.2013 року ОСОБА_8 була позбавлена відповідачем ОСОБА_6 можливості проживати в будинку, оскільки разом з ОСОБА_7, з яким проживає сімєю, відповідачка замінила замки на всіх вхідних дверях до будинку, що не заперечували і в судовому засіданні.

Сторони визнали, що відповідач ОСОБА_7 почав проживати у спірному будинку разом зі ОСОБА_6 з 22.10.2013 року. У подальшому відповідачі не надали позивачці дублікат ключів від вхідних дверей до будинку для проживання в ньому, посилаючись на наявність у ОСОБА_8 іншого житла в місті Умані, до якого вона, ніби, добровільно виселилась, та оспорювання дійсності заповіту ОСОБА_10 на той час, що визнали в судовому засіданні. Наведене підтверджується і неодноразовими зверненнями ОСОБА_8 до Уманського міського відділу УМВС України в Черкаській області та висновками міськвідділу міліції за результатами цих звернень, наявними в матеріалах справи (ар. спр. 22 ; 137-139).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що з 21 жовтня 2013 року відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протиправно не допускали позивачку ОСОБА_8 до будинку №34 по вул. Матросова, в м. Умань , куди вона вселилася і де проживала на законних підставах з дозволу власника будинку ОСОБА_10, з яким проживала однією сімєю до дня його смерті і якого й поховала.

Як правильно зауважив суд, згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи наведені обставини справи, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не надали суду доказів правомірності позбавлення позивачки ОСОБА_8 можливості проживати і користуватися житловим будинком №34 по вул. Матросова, в м. Умані Черкаської області, тобто доказів правомірності фактичного виселення її з будинку, в звязку з чим позовні вимоги останньої задоволив в повному обсязі, вселивши .ОСОБА_8 до будинку №34 по вул. Матросова, в м. Умані Черкаської області і зобовязавши відповідачів не чинити позивачці перешкод у вселенні та проживанні в будинковолодінні по вул. Матросова, 34 в м. Умані, зобов'язавши також відповідачів передати ОСОБА_8 ключі від будинку та господарських споруд за вказаною адресою.

Рішення суду відповідає матеріалам справи , вимогам закону, і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги, не вбачається.

Доводи останньої не є суттєвими і на правомірність висновків суду не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :