РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого -судді - Сенаторова В . М .,

при секретарі - Явнюк К. Р .,

представника позивача - Богонос М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2, яку уточнив та просив: в рахунок виконання зобов'язання щодо оплати заборгованості в сумі 231044,78 грн. за кредитним договором 2001/1007/88-047 від 05.10.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - трикімнатну квартиру № АДРЕСА_1, загальною площею 72,0 кв. м., житловою площею 46,6 кв. м, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта банк».

В обґрунтування позову представник банку зазначив наступне. 05.10.2007 року між АКБ «ТАС Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2001/1007/88-047, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 40 000,00 дол. США з розрахунку 11,9 % річних на строк з 05.10.2007 року по 04.10.2017 року. В частині надання кредитних коштів ПАТ «Сведбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки від 05.10.2007 року передала в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 72,0 кв. м., житловою площею 46,6 кв. м.

ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялася в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачкою наявна заборгованість у сумі: 231 044, 78 грн., з яких: тіло кредиту - 226788, 52 грн.; відсотки - 4256,25 грн.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора.

В судове засідання представник банку з'явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явилась, просила у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовити, в своїх запереченнях вказала, що на даний момент прострочену заборгованість по кредитному договору від 05.10.2007 року №2001/1007/88-047 вона погасила.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судовим розглядом справи встановлено, що 05.10.2007 року між АКБ «ТАС Комерцбанк» (новий кредитор ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2001/1007/88-047, згідно з умовами якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 40000,00 дол. США з розрахунку 11,9 % річних на строк з 05.10.2007 року по 04.10.2017 року. / а.с.5-8/

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між Банком та відповідачко був укладений договір іпотеки від 05.10.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передане майно, а саме: трикімнатну квартиру № АДРЕСА_1, загальною площею 72,0 кв. м., житловою площею 46,6 кв. м. /а.с.10-11/

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 28.07.2015 року за відповідачкою наявна заборгованість у сумі: 231 044, 78 грн., з яких: тіло кредиту - 226788, 52 грн.; відсотки - 4256,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим представником позивача. Підстав не довіряти розрахунку позивача немає. /а.с.66/

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) або дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтями 572, 575 Цивільного Кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником ( заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також в судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001/1007/88-047 від 05.10.2007 року у розмірі 231044,78 грн. Вказана цивільна справа № 640/15512/15-ц знаходиться у провадженні судді Сенаторова В.М.

Отже, ПАТ «Дельта Банк» одночасно звернулось до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує виконання кредитного зобов'язання та стягнення боргу за відповідним кредитним зобов'язанням.

Вимоги про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором та вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує виконання того ж самого кредитного договору, є тотожними (мають однаковий предмет і підстави). Ці вимоги мають і єдину матеріально-правову підставу для звернення - наявність заборгованості за кредитним договором.

У разі задоволення вимог за всіма заявленими позовами, тобто про стягнення коштів, звернення стягнення на предмет іпотеки, банк фактично може отримати виконавчі документи на стягнення одного і того ж боргу різними способами та у подвійному чи більшому розмірі, а виконання цих виконавчих документів матиме наслідком, відповідно, отримання банком задоволення в більшому розмірі, ніж було зобов'язання боржника.

Правова суть забезпечення полягає в тому, що забезпечена сторона, крім прав за основним зобов'язанням, наділяється також додатковими правами, якими вона може скористатися у разі неспроможності боржника або в інших випадках, передбачених законом чи договором. Тобто, виходячи з викладеного, банк наділений альтернативними способами захисту своїх прав - чи то стягнення боргу за кредитним договором з урахуванням штрафних санкцій, чи то звернення стягнення на заставлене майно, оскільки за змістом частини 3 статті 505 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Така правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. № 5 п. 9., а саме: « Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).»

На підставі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а одночасна реалізація позивачем двох самостійних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і стягнення заборгованості за тим же кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, може призвести до подвійного стягнення за одним і тим же кредитним договором, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог.

Крім того, станом на 02.02.2016 року прострочена заборгованость за відповідачкою не значиться згідно розрахунку заборгованості. /а.с. 81/

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 572,575, 625, 1054 ЦК України, Закону України « Про іпотеку» , Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. № 5, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення через Київський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -