АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2076/16 Головуючий у першій інстанції Ус О.В
Єдиний унікальний номер справи: 766/1955/16ц Доповідач Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

Суддів: Полікарпової О.М

Прокопчук Л.П

Секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, ОСОБА_5О про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до міського суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником 12/25 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що крім нього в житловому будинку зареєстрована відповідач, яка є колишнім членом сім'ї попереднього власника будинку. Оскільки відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, а її прописка в житловому будинку створює йому перешкоди, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об'єкт права власності позивач на підставі ст.ст.386, 391 ЦК України просив суд усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням 12/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 551грн. 20 коп.

Не погодившись з рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4, посилаючись на те, що судом неправильно застосовано матеріальне право.

В обґрунтування доводів скарги зазначала, що частиною 6 статті 403 ЦК України передбачено, що сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. А тому, зміна власника житлового приміщення не позбавляє право користування цим житловим приміщенням особами, які набули таке право в законному порядку.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши законність оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 24.03.2006 року, як дружина попереднього власника будинку ОСОБА_7

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2014 року було відмовлено ОСОБА_8 у задоволенні позову про виселення ОСОБА_3 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 03 березня 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про виселення ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1. На підставі цього рішення ОСОБА_3 було знято з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

27 травня 2015 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення апеляційного суду від 03 березня 2015 року скасовано, при цьому рішення суду першої інстанції від 26 листопада 2014 року було залишено без змін.

07 липня 2015 року ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 купив 12/25 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

07.07.2015 року право власності позивача на вказану частину житлового будинку було зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України право власності на придбану квартиру виникає у покупця з дня державної реєстрації цього права відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що відповідно до вимог чинного законодавства України ОСОБА_4 є власником 12/25 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

На час розгляду справи зазначений договір - купівлі продажу є чинним.

Судом також встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_3 поновлена 27.05.2015 року на підставі ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.05.2015 року. ОСОБА_3 у родинних відносинах з позивачем не перебуває та не бажає добровільно виписатися з реєстрації місця проживання.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Таким чином, суд правильно вважав, що виходячи із змісту вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-158цс14 від 05.11.2014р.).

Згідно ч..4 ст.156 ЖК Української PCP до членів сім'ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у ч.2 ст.64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, права і обов'язки членів сім'ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обов'язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України.

Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд вірно вважав, що ОСОБА_3 залишаючись зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1, власником якого є позивач ОСОБА_4, є сторонньою для нього особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника.

Що стосується доводів відповідачки ОСОБА_3 щодо її права власності на спірну частину житлового будинку, то суд правильно вважав, що вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки, ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України.

Безпідставними є посилання апелянта ОСОБА_3 на те, що вона має право користуватися чужим майном на підставі сервітуту, оскільки такі посилання не підтвердженні належними та допустимими доказами. Право члена сім'ї на користування житлом є похідним від права власності особи, членом сім'ї якої вона є. Позивач та відповідач у справі членами сім'ї не є.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з'ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.В Базіль

Судді: О.М Полікарпова

Л.П Прокопчук

/