АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7992/2016 Головуючий у І інстанції - Романишена І.П.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Служби безпеки України про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Служби безпеки України, в якому просив суд зобов'язати відповідача сплатити на користь позивача інфляційні витрати, що складають 70 357 грн. 64 коп., та 3 % річних за 500 днів прострочення, що складає 4 966 грн. 40 коп., мотивуючи тим, що наказом Голови Служби безпеки України № 1857/ОС від 04.12.2006 року позивача ОСОБА_2 було звільнено у відставку за станом здоров'ям на підставі підпункту «в» пункту 65 та підпункту «б» пункту 67 «Положення про проходження військової служби за контрактом та кадровою військовою службою у Службі безпеки України», та після встановлення 10.05.2007 року відповідачу ІІ групи інвалідності виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 47 040 грн. 00 коп. Не погоджуючись з обчисленням та розміром призначеної одноразової допомоги, ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року визнано дії Служби безпеки України по ненарахуванню одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю неправомірними та зобов'язано Службу безпеки України нарахувати і виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку з його інвалідністю з урахуванням раніше виплаченої суми згідно грошового атестату, з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням, відповідно до ч. 2 ст. 9, ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Станом на дату звернення до суду 10.11.2015 року зазначене рішення відповідачем не виконано, за час тривалого невиконання судового рішення відбулося знецінення грошової одиниці, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про сплату інфляційних витрат та 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Голови Служби безпеки України № 1857/ОС від 04.12.2006 року позивача ОСОБА_2 було звільнено у відставку за станом здоров'ям на підставі підпункту «в» пункту 65 та підпункту «б» пункту 67 «Положення про проходження військової служби за контрактом та кадровою військовою службою у Службі безпеки України», та після встановлення 10.05.2007 року відповідачу ІІ групи інвалідності виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 47 040 грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2013 року скасовано та постановлено нову, якою позов ОСОБА_2 задоволено, визнано дії Служби безпеки України по ненарахуванню одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю неправомірними та зобов'язано Службу безпеки України нарахувати і виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку з його інвалідністю з урахуванням раніше виплаченої суми згідно грошового атестату, з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням, відповідно до ч. 2 ст. 9, ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини , на які посилається позивач , на стадії виконання судового рішення, а тому ці відносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження, а не ст.. 625 ЦК України яка передбачає відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, що виникає із цивільно-правового договору.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції .

В Постанові Верховного суду України за № 6-2759цс15 від 20 сіня 2016 року зазначено, що відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

У справі, яка переглядається, спір виник у зв'язку з тривалим, на думку позивача, невиконанням рішення суду про зобов'язання МО України перерахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :