АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1994/2016 Головуючий в 1 інстанції - Колесник О.М.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року

в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження в порядку виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 рокув справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

УхвалоюДарницького районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні вимог заяви представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження в порядку виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року та постановити нову, якою задовольнити заяву про заміну стягувача, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, на те, що суд порушив норми цивільно-процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 9.08.2008 року в сумі 198 302, 32 грн., з яких: 93 102,80 - кредитна заборгованіст, 86 016,72 грн. - заборгованість по процентам, 8 669,12 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 10 513,68 грн. - пеня за прострочення сплати процентів та стягнуто судовий збір у сумі 1 983,02 грн..

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 17, за яким ПАТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» належне йому право вимоги за кредитним договором № 0 від 9.04.2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 в порядку виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8.12.2014 року (а/с 116-117).

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва від 8.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 9.08.2008 року.

Постановлюючи ухвалу суд виходив з того, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не є стороною виконавчого провадження, що відповідно ст. 378 ЦПК України із заявою про заміну сторони виконавчого провадження до суду може звернутися або державний виконавець, або одна із сторін виконавчого провадження, тому, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Проте із таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» посилалося, зокрема, на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що згідно ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження», ТОВ «Кредекс Фінанс» як заінтересована сторона має право звернутися із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Такі доводи апеляційної скарги є слушними з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.378 ЦПК України та ч.5 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 37 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок : 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно вимог чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки, не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), однак, є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Проте, постановлюючи ухвалу, суд першої інстанції не врахував вищевказаних норм матеріального права та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин судова колегія вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною і обгрунтованою, тому, її належить скасувати і постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 312 -315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 9 листопада 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: