Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/336/16-ц

Провадження № 2/126/217/2016

"08" вересня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Жарун А. П.

секретар Бурлака А. І.,

за участі адвоката Янчука В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи служби у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи служби у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що 11.08.1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, в якому у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час досяг повноліття та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

29.08.2006 року шлюб між ними було розірвано. З того часу відповідач проживає окремо від них та абсолютно ніякої участі в вихованні та забезпеченні дітей не приймає, не цікавиться їх потребами, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, зовсім не спілкується з ними, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання дітьми освіти.

Стверджує, що відповідач не усвідомлює себе батьком їх дітей про це своє ставлення до них він написав в своїй позовній заяві про оспорювання батьківства, поданій ним в 2013 році до Бершадського районного суду (в подальшому ця його заява була 03.02.2014 року залишена без розгляду).

Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Він самоусунувся від будь-якого спілкування з дітьми та їх виховання. Участі в утриманні дітей не приймає ніякої (крім стягненої з нього в примусовому порядку частини аліментів), а тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, стверджує, що з часу розлучення з ОСОБА_2 між ними залишилися неприязні стосунки, а тому ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дочкою. Пояснив, що певний час не сплачувати аліменти у повному розмірі, оскільки вже тривалий час хворіє (варикозне розширення вен нижньої кінцівки) та потребує постійного лікування , а тому має борг по сплаті аліментів , який намагається погасити. З 2014 року намагається сплачувати аліменти регулярно. Крім того звернувся до органу опіки та піклування Бершадської РДА з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень з дочкою. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Янчук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні з пояснення ОСОБА_3 та просить в задоволенні позову відмовити.

Представник служби у справах дітей Бершадської РДА Коваль Л.О. в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_3 зовсім не займається вихованням та утриманням своєї дочки ОСОБА_5, не спілкується з нею, не цікавиться її життям .

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що 11.08.1996 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_4, який на даний час є повнолітнім та неповнолітню дочку ОСОБА_5, 2004 року народження, що підтверджується її свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданим 14.10.2004 року виконкомом Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Подальше подружнє життя сторін не склалося і 29.08.2006 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачкою.

З довідки Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 1624 від 21.12.2015 року та письмових пояснення жителів АДРЕСА_1 вбачається що відповідач ОСОБА_3 вихованням та утриманням дочки ОСОБА_5 не займається (а.с. 7-8).

Як вбачається з довідки Устянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів батько ОСОБА_3 навчанням та вихованням учениці 6 класу ОСОБА_5, не займається (а.с. 9).

Згідно з довідкою Устянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КУ Бершадського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 21.12.2015 року ОСОБА_3 не приймає участі в лікуванні та оздоровленні дитини ОСОБА_5, 2004 року народження (а.с.10).

Відповідно до довідки ВДВС Бершадського районного управління юстиції № 1296 від 18.06.2013 року на виконанні Відділу знаходиться виконавчий лист № 2-1626 від 15.11.2007 року виданий Бершадським районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , жителя с. Устя на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття, починаючи з 08.10.2007 року ( а.с.11).

Відповідно до довідки Відділу державної виконавчої служби Бершадського районного управління юстиції від 26.01.2016 року станом на 01.01.2016 року заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_3 становить 455320,10 грн. ( а.с. 13,14).

З довідки Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 07.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 отримувала аліменти з ОСОБА_3 згідно з виконавчим листом № 2-1626 виданим 06.11.2007 року Бершадським районним судом про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в наступному розмірі: січень-травень по 300 грн., червень-серпень по 400 грн, вересень-1000 грн.

З заяви ОСОБА_3 до служби у справах дітей Бершадської РДА від 03.06.2016 року вбачається , що ОСОБА_3 звертався до служби у справах дітей Бершадської РДА з заявою про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5.

19 лютого 2016 року Службою у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, 1971 року народження, відносно його дочки ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_3 усунувся від виконання батьківських обов"язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання , підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, зовсім не спілкується з дочкою. Аліменти сплачує нерегулярно та має заборгованість (а.с.33).

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як роз'яснено в п.п. 15,16,18 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як, ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Згідно з ч. 6. ст. 19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд критично оцінює наданий органом опіки і піклування висновок, оскільки у висновку не наведено беззаперечних обставин навмисного злісного ухилення відповідача від виконання свого обов'язку та небажання останнього брати участь у житті дитини.

Залежно від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав

можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди,

попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ,

надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної

відповідальності).

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 проживає в одному населеному пункті

разом з дитиною, будь-які превентивні заходи до нього не застосовувались.

Враховуючи положення вище перерахованих норм закону, правові позиції Верховного Суду України та встановлені судом в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки ОСОБА_5 та не довела доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_5, що вжиття такого заходу буде відповідати інтересам дитини. А також, враховуючи бажання відповідача ОСОБА_3 спілкуватись із дочкою, приймати участь у її вихованні та утриманні, дає можливість суду зробити висновок про те, що в подальшому ОСОБА_3 змінить своє ставлення до дочки і буде належним чином виконувати свої обов'язки щодо її виховання та утримання. Тому за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо дочки ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, що буде відповідати найвищим інтересам дитини. Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої обов'язки по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки, тому відмовляючи в позові, суд вважає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки ОСОБА_5, поклавши на службу у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 179, 209, 212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи служби у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на службу у справах дітей Бершадської районної державної адміністрації контроль за виконанням батьківських обов"язків ОСОБА_3 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Жарун