Ухвала

іменем україни

21вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_5 про визнання доручення недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6, яка за життя говорила, що після своєї смерті право власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 перейде до позивача. Однак після смерті матері ОСОБА_4 дізналася, що цей будинок було відчужено на підставі договору дарування від 20 грудня 2001 року, укладеного на підставі доручення від 19 грудня 2001 року, яким уповноважено ОСОБА_7 від імені ОСОБА_6 подарувати спірний житловий будинок ОСОБА_5 Вважає, що її мати не мала наміру на відчуження будинку на користь ОСОБА_5, доручення не підписувала, через стан здоров'я не мала можливості прибути до сільської ради для його складання. Крім того, посвідчення доручення на дарування будинку не відноситься до компетенції сільських рад, тому Чорнобаївська сільська рада Білозерського району Херсонської області не мала законних підстав для видачі цього доручення.

Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати недійсним доручення від 19 грудня 2001 року, посвідчене Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 61, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про дотримання посадовою особою органу місцевого самоврядування порядку посвідчення доручення та наявності встановлених законодавством повноважень на вчинення таких нотаріальних дій, що підтверджено матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги щодо підробки оспорюваного доручення висновку суду не спростовують і ґрунтуються лише на припущеннях, тоді як належні та допустимі докази на підтвердження цього факту відсутні.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи на правильність висновків судів не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік