Провадження № 2/760/4748/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

30.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.07.2016 зазначена позовна заява залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

Частина перша статті 30 ЦПК визначає, що «сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач».

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими позовними вимогами.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав у свої постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 роз'яснив, що «відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначив відповідачем - ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Таким чином, позивачу належить у своїй позовній заяві вказати належну особу, яка є суб'єктом спірного матеріального правовідношення, пред'явивши до неї відповідні позовні вимоги.

Крім цього, у абзаці другому пункті 10 постанови № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «при розгляді справи зазначеної категорії у матеріалах справи мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов'язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Зі змісту позовних вимог випливає, що позивач просить скасувати арешт та заборону відчуження з будь-якого майна, яке належить йому на праві власності.

Проте ОСОБА_1 у своїй позовній заяві не зазначив, з якого майна необхідно зняти арешт та не зазначив документи про право власності на це майно, а також докази, що підтверджують кожну з цих обставин.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд обмежений у праві витребувати докази, на підставі яких позивач обгрунтовує свої вимоги у судовому засіданні.

Крім цього, частина п'ята статті 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак, до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно подати документ, який підтверджує сплату судового збору.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Таким чином, позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Ухвалою від 01.07.2016 про залишення позовної заяви без руху позивачу було запропоновано усунути недоліки шляхом подання нової, належним чином оформленої позовної заяви, її копій та копій доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі та належного доказу сплати судового збору.

Строк для усунення недоліків був встановлений - три дні з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 01.07.2016 направлялась позивачу в порядку передбаченому для направлення судових повісток.

Згідно з частиною п'ятою статті 74 ЦПК судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до абзацу 5 частини п'ятої статті 74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З матеріалів справи випливає, що позивач за адресою, зазначеною в позовній заяві, повідомлення не отримує, оскільки конверт був повернутий на адресу суду без вручення адресату.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З матеріалів справи випливає, копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 01.07.2016 направлялась позивачу на адресу, яка зазначена ним в позовній заяві, а саме: 03126, АДРЕСА_1.

Однак конверт, в якому була направлена копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 01.07.2016, повернутий до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», без вручення адресату.

Іншої адреси, за якою позивачу можливо було б направити копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 01.07.2016, позивач суду не надав.

З липня 2016 року до суду позивач жодного разу не з`являвся, справою не цікавився, копію ухвали не отримує.

Враховуючи вищезазначене, позивач був належним чином повідомлений про постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху від 08.07.2016 та мав можливість виконати її вимоги та усунути недоліки своєї позовної заяви.

Станом на день постановлення цієї ухвали позивач недоліки позовної заяви не усунув.

Частина друга статті 121 ЦПК передбачає «якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві».

Таким чином, позовну заяву належить визнати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л. В. Шевченко