Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №332/2585/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Шалпегіна О.Л.
Провадження № 22-ц/778/1271/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за надані послуги,-

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2015 року ПАТ «Запорізький завод феросплавів » звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за надані послуги.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі №4, по вул.. Союзна, буд. 30 у м. Запоріжжя, що входить до житлового фонду позивача.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2012 pоку, позивача було зобов'язано зробити перерахунок наданих відповідачам та іншим споживачам послуг з утримання будинку за період з 2009-2011 pоки.

03 жовтня 2013 року ПАТ ««Запорізький завод феросплавів» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості з житлово-комунальних послуг за період з листопада 2009 року по серпень 2013 року.

За результатами розгляду якого 22.04.2014 року апеляційним судом Запорізької області було ухвалено рішення про стягнення з відповідачів заборгованості по комунальним послугам за виключенням централізованого опалення за період з січня 2012 року по грудень 2013 року, у решті позовних вимог відмовлено, оскільки на той час не було виконано рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2012 року про перерахунок наданих відповідачам послуг.

У зв'язку з тим, що на теперішній час виконавче провадження,яке було відкрито на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2012 року про перерахунок наданих відповідачам послуг, закінчено, є підстави для стягнення вдруге з відповідачів заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку за період з листопада 2009 року по травень 2015 року, яка складає 4 516,22 грн.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 4516,22 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року провадження в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2009 року по грудень 2013 року закрито.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2014 року по травень 2015 року у розмірі 463,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Запорізький завод феросплавів» по 8,35 грн. судового збору з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Запорізький завод феросплавів» подано апеляційну скаргу, в якої посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 30, кв. 4 та є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 4).

Будинок, у якому розташована квартира відповідачів, знаходиться на балансі позивача, останній є виконавцем послуг з утримання вказаного будинки (а.с. 165-166).

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Суд першої інстанції правомірно визначився, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ПАТ «ЗЗФ» надавав відповідачам комунальні послуги з утримання будинку, останні частково провадили їх оплату. Між сторонами раніше виникали спори з приводу надання цих послуг, які були предметом судових розглядів.

Обов'язок відповідачів сплатити борг за надані послуги також ґрунтується на вимогах ст.ст. 322. 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України .

З матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі застосовується щомісячна система нарахування та оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Внесення платежів в оплату вказаних послуг здійснюється у місяці , що настає за розрахунковим.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року провадження в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2009 року по грудень 2013 року закрито.

Районний суд правомірно врахував здійснені відповідачем 30.06.2015 року платежі на загальну суму 663,61 грн. в рахунок сплати заборгованості, яка існувала на той момент, тобто утворилась до 01.06.2015 року і частково задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідачами сплачені кошти повинні враховуватися як авансові платежі є недоречними і належними доказами по справі не підтверджені.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» - відхилити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: