Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом військової частини НОМЕР_1 м. Біла Церква Київської області в особі командира військової частини Бреславець Сергія Володимировича до ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 25.03.1999 року приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області було вчинено виконавчий напис про стягнення з відповідача на користь в/ч НОМЕР_2 у м. Біла Церква несплачену вчасно заборгованість за шкоду, заподіяну державі, згідно наказу Міністра Оборони України № 201 від 14.08.1995 року в розмірі 12303 грн.09 коп., цей виконавчий напис було пред`явлено до виконання до відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, 20.01.2000 року виконавчий напис повернуто стягувачу за неможливістю стягнення після перевірки майнового стану боржника, в/ч НОМЕР_2 повторно звернулася до відділу ДВС, але 11.06.2003 року виконавчий напис знову було повернуто , оскільки боржник звільнився з останнього відомого місця роботи 26.09.2002 року. Відповідно до наказу командувача військами Північного оперативного командування від 12.06.2003 року № 66 з 15.06.2003 року в/ч НОМЕР_2 зарахована на фінансове забезпечення у військову частину НОМЕР_1 до повного її скорочення 30.10.2003 року, у зв`язку з чим в/ч НОМЕР_1 є правонаступником в/ч НОМЕР_2 . 02.10.2015 року перевіркою МО України було виявлено факт пропущення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та відсутність процесу відшкодування збитків, нанесених державі. Пропущення цього строку обумовлене розшуком боржника, відсутністю у виконавчому написі зазначення строку пред`явлення його до виконання, а також відсутністю фінансування військової частини щодо виправлення виконавчого напису. Крім того, в/ч НОМЕР_1 декілька разів зверталася до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому напису нотаріуса, на що було отримано відмову державного виконавця у відкритті виконавчого провадження. А тому позивач просить суд задовольнити позовну заяву про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса № 708 від 25.03.1999 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду зареєстровано клопотання щодо розгляду даної справи без участі представника військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач позов не визнав, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення, також вказав на те, що в 1999 році він звільнився зі служби у в/ч НОМЕР_2 , з того часу його ніхто не повідомляв про наявність вказаного виконавчого напису, про наявність заборгованості, жодного разу його не викликали до виконавчої служби.

Заслухавши пояснення відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25.03.1999 року приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Іванчишиною Л.Г. було вчинено виконавчий напис на підставі довідки за № 79 від 23.03.1999 року, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь військової частини НОМЕР_2 у м. Біла Церква несплачену вчасно заборгованість за шкоду, заподіяну державі, згідно наказу Міністра Оборони України № 201 від 14.08.1995 року в розмірі 12056 грн.95 коп., а також витрати по здійсненню виконавчого напису у розмірі 241 грн.14 коп. та технічні послуги 05 грн.00 коп., всього 12 303 грн.09 коп., що стверджується копією цього виконавчого напису, який зареєстровано в реєстрі за № 708.

З копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.01.2000 року, винесеної державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міського управління юстиції, слідує, що виконавчий напис нотаріуса № 708 від 25.03.1999 року повернуто до військової частини на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник не працює, майно, що підлягає опису, відсутнє.

В судовому засіданні також встановлено, що 11.06.2003 року державним виконавцем Сквирського районного відділу ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса в зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_1 звільнився з роботи у ВАТ «Сквирський сирзавод» з 26.09.2002 року, що стверджується копією даної постанови.

18.02.2014 року та 09.11.2015 року державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на звернення в/ч НОМЕР_1 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження та у прийнятті до провадження виконавчого документа виконавчого напису нотаріуса № 708 від 25.03.1999 року щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 12 303 грн.09 коп. в зв`язку з пропуском строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на підставі ст.ст.22, 24, п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», що стверджується копією постанови від 09.11.2015 року та відміткою державного виконавця на виконавчому написі нотаріуса.

В/ч НОМЕР_1 як правонаступник в/ч НОМЕР_2 звертається до суду з позовом про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса, як пропущеного з поважних причин, на підставі ст. 91 Закону України «Про нотаріат», ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.371 ЦПК України.

При вирішенні даного питання суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі написи нотаріусів є виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Тут слід звернути увагу на те, що до 04 листопада 2010 року Законом України «Про нотаріат» були встановлені інші строки пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до примусового виконання, а саме: строк пред`явлення виконавчого напису, за яким стягувачем або боржником був громадянин, становив три роки, а з усіх інших вимог один рік з моменту вчинення виконавчого напису, якщо законом не встановлено інших строків. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04.11.2010 N 2677-VI (набрав чинності 09.03.2011) були внесені зміни до статті 91 Закону України «Про нотаріат», якими вказану статтю приведено у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: будь-який виконавчий напис нотаріуса підлягає пред`явленню до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення.

При чому, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2677-VI передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Згідно ч.2 ст.91 Закону України «Про нотаріат» , поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

За положеннями ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку

заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Зі змісту викладеного випливає, що пропущені строки для пред`явлення виконавчого документа до виконання в порядку ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.371 ЦПК України можуть бути поновлені лише для виконавчих документів, що видані судом, та на підставі поданої стягувачем заяви.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання /ч.1 ст.15 ЦК України/.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням положень статей 55, 124 Конституції України та відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України і ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, проте лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до приписів ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 31.10.2012 року по справі № 6-53цс12.

Як вказано вище, діючими правовими нормами, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не передбачено такого способу захисту порушеного права, як поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса за позовом стягувача.

Тобто, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, який не узгоджується з нормами діючого законодавства.

А тому поданий позов суд вважає необґрунтованим і відмовляє в його задоволенні.

За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 9.2. ч. 9 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання провадиться відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» і статті 371 ЦПК України.

Але це не спростовує зазначених вище висновків суду по даній справі, оскільки суд виходить з того, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Закону України «Про виконавче провадження», що має вищу юридичну силу у порівнянні з Наказом Міністерства юстиції України, п. 9.2. ч.9 глави 16 якого не відповідає нормам цього Закону.

Крім того, нормами ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.371 ЦПК України передбачено право стягувача на звернення до суду з відповідною заявою, на що вказано вище в рішенні.

Керуючись ст. ст. 15,16 ЦК України, ст.91 Закону України «Про нотаріат» , Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 371 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко