Справа № 301/507/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на рішення Іршавського районного суду від 29 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Вільхівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Іршавського районного суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що 06.05.1999 року померла його бабуся, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме будинок №35 по вул. Шкільна в с.Вільхівці, Іршавського району.

На випадок своєї смерті померла залишила, заповіт на його імя.

На день смерті бабусі в спадковому будинку проживали він та його мати ОСОБА_5, що померла 28.11.1999 р., тобто він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління майном.

Однак реєстрація права власності на вказаний будинок не здійснювалася і єдиними документами, що підтверджуються належність будинку бабусі є записи в погосподарських книгах, а тому він не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Посилаючись на викладене просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок №35 по вул. Шкільна в с.Вільхівці, Іршавського району.

Рішенням Іршавського районного суду від 29 березня 2016 року даний позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що на день смерті ОСОБА_6 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7, а тому спірний будинок належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Її батька ОСОБА_7 права власності на частину спадкового майна ніхто не позбавляв, а тому це рішення порушує, права апелянта. Також суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_4 прийняв спадщину шляхом вступу у володіння майном, так як на той час він був неповнолітнім і не міг вчинити таких дій. У нього була жива мати, яка як законний представник не подавала заяви про прийняття спадщини в інтересах неповнолітнього. Крім того, суд не перевірив чи звертався позивач до нотаріальної контори із заявою про оформлення права на спадщину, оскільки в матеріалах справи відсутня відповідна відмова нотаріуса.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 та Вільхівська сільська рада поросять її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони та їх представники не зявились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, але не виявили бажання прийняти участь у даному судовому засіданні. Представник - ОСОБА_2 у особі ОСОБА_3 подала заяву про відкладення розгляду справи з тих підстав, що приймає участь у розгляді цивільної справи у суді першої інстанції. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили, і заяви про відкладення розгляду справи позивач не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглядати скаргу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 06.05.1999 р. померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6. залишила заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на, що за законом матиме право заповіла своєму внуку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). Апелянт ОСОБА_2 оспорювала даний заповіт у судовому порядку, однак ухвалою Іршавського районного суду від 26.08.2016 року її позов залишено без розгляду (а.с.83). Таким чином, вказаний заповіт є дійсним, а тому ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем за заповітом за померлою ОСОБА_6

Згідно довідки ВК Вільхівської сільської ради №501 від 18.03.2016 року ОСОБА_6, мешканка с.Вільхівка, 49 (с.Вільхівка, вул. Шкільна, 35) була зареєстрована ат проживала за вказаною адресою і являлася власником даного житлового будинку. На день її смерті разом із нею проживали: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та внук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Згідно довідки ВК Вільхівської сільської ради №502 від 18.03.2016 року житловому будинку, власником якого була ОСОБА_6, який розташований за адресою с.Вільхівка, 49 присвоєно адресу с.Вільхівка, вул. Шкільна, 35 (а.с.7).

Задовольняючи позову суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості.

Однак із даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач у позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого предявити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Предявляючи даний позов, ОСОБА_4 в якості відповідача зазначив Вільхівську сільську раду. В процесі розгляду справи, в порядку ст. 33 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача чи залучення до справи співвідповідача.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Апеляційна скарга ОСОБА_2, вмотивована тим, що спірний будинок не являється одноособовою власністю ОСОБА_6, оскільки входить до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Та ОСОБА_2 оспорює дане рішення як єдиний спадкоємець ОСОБА_7, якому повинна належати частина спірного майна. При цьому, ОСОБА_2 вже оспорювала заповіт ОСОБА_6 вчинений на імя ОСОБА_4.

Вищезазначене свідчить про те, що існує спір щодо житлового будинку №35 по вул. Шкільна в с.Вільхівці, Іршавського району між ОСОБА_4 та ОСОБА_2В, як спадкоємцями ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а відтак ОСОБА_2 обовязково мала бути залучена як відповідач по даній справі, чого зроблено не було.

Указане свідчить про те, що даний позов предявлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.

При цьому в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів у порядку ст. 33 ЦПК України, а відтак виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 307 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та ухвалити по даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду від 29 березня 2016 року Скасувати, та ухвалити нове рішення суду про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову щодо визнання права власності на спадкове майно.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді