Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/1881/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Хоменко О.Л.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним зговором в сумі 36 288,35 грн. та судовий збір в сумі 362,88 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що рішення суду першої інстанції є не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ПАТ «ОТП Банк» не мав права передавати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги, оскільки ПАТ «ОТП Банк» згідно умов кредитного договору не був кредитором в даних правовідносинах, кредитором за кредитним договором виступало ТОВ «ОТП Кредит». Зазначає, що судом не було залучено у якості третьої особи ТОВ «ОТП Кредит» оскільки останній є учасником спірних правовідносин. Вказує на відсутність в справі доказів повідомлення боржника про з0аміну кредитора у зобов'язанні, а також належних доказів на підтвердження розміру заборгованості.

У судове засідання 29 лютого 2016 року відповідач та його представник не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи з причини його участі у судовому засіданні в іншому суді, яке не було задоволене судом з урахуванням того, що розгляд даної справи призначався апеляційним судом 9 разів, причина неявки представника відповідача не визнана поважною.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2012 року між ТОВ «ОТП Кредит», ПАТ «ОТГІ Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до умов якого кредитор ТОВ «ОТП Кредит» надав відповідачу кредит в розмірі 28 000,00 (двадцять вісім тисяч) грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 17%, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором, відповідно з Додатком №1 «графік платежів, не пізніше 21 травня 2014 року.

Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим має заборгованість, яка станом на 18 липня 2014 року становить 36 288,35 грн. (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 35 коп.), і складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі - 22 940,89 грн., заборгованості за відсотками - 3 656,70 грн., комісії - 9 690,76 грн..

Відповідно до умов договору факторингу №18/12/2013 р. від 18 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТГІ Факторинг Україна», банк передав, а фактор прийняв право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № від 21 травня 2012 року, отже новим кредитором за вказаним кредитним договором є позивач.

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись в обґрунтування позовних вимог на наведені обставини, просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № у розмірі 36 288,35 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором порушено право позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, наданим доказам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було належним чином перевірено право позивача на звернення до суду з даним позовом, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Мотивуючи ці доводи, відповідач посилався на те, що за договором про надання споживчого кредиту № від 21 травня 2012 року сторонами виступали Кредитор ТОВ «ОТП Кредит», позичальник - ОСОБА_1, Банк - ПАТ «ОТП Банк», який здійснював виключно дії щодо видачі та обслуговування кредитної картки позичальника (розділ 2 договору).

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обґрунтовує своє право на звернення до суду тим, що 18 грудня 2013 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Договір факторингу №18/12/2013, за яким право вимоги за кредитним договором переходить до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Проте, ПАТ «ОТП Банк» не мав права передавати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право грошової вимоги, оскільки ПАТ «ОТП Банк» не був кредитором в даних правовідносинах, кредитором за договором виступало ТОВ «ОТП Кредит», і договір факторингу від 18 грудня 2013 року в силу ст.. 203, 215, 216 ЦК України є недійсним.

З метою перевірки зазначених доводів апеляційної скарги, судовою колегією було досліджено наданий позивачем договір купівлі-продажу кредитного портфелю, укладений 15 жовтня 2012 року ТОВ «ОТП Кредит» - первісним кредитором за договором про надання споживчого кредиту № від 21 травня 2012 року і ПАТ «ОТП Банк», відповідно до якого до останнього перейшло від ТОВ «ОТП Кредит» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 21 травня 2012 року. (а.с. 115-121).

В подальшому, відповідно до умов договору факторингу №18/12/2013 р. від 18 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банк передав, а фактор - позивач в даній справі прийняв право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № від 21 травня 2012 року.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є належним позивачем у даній справі, а посилання відповідача на недійсність договору факторингу не може бути взято до уваги, оскільки вимоги про визнання недійсним договору не заявлялись і не досліджувались судом.

Посилання відповідача в скарзі на те, що суд повинен був залучити у якості третьої особи ТОВ «ОТП Кредит», яке є учасником правовідносин, що виступають предметом спору, не є підставою для скасування рішення суду, зважаючи на те, що право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача, і рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача не може вплинути на права та обов'язки ТОВ «ОТП Кредит».

Не погоджується судова колегія і з доводами скарги про те, що в матеріалах справи немає належних доказів щодо повідомлення відповідача про відступлення права вимоги та отримання такого права позивачем, що за ст. 613 ЦК України є простроченням кредитора, а сам позов є таким, що поданий передчасно, і згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

У матеріалах справи на а.с. 12 міститься повідомлення від 20 грудня 2013 року про те, що право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача, направлене відповідачу цінним листом (а.с. 12).

Доказів про те, що після переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора відповідачем здійснювалось погашення кредиту та сплата відсотків первісному кредитору, відповідачем не надавалось і на такі він не посилається.

До того ж, відповідно до положень ст. 516 ЦК України неповідомлення боржника про перехід права вимоги та не надання йому доказів переходу права вимоги не звільняє боржника від виконання зобов'язань за договором.

Судовою колегією були також перевірені доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру заборгованості.

Враховуючи відомості, що містяться у дослідженому колегією суддів розрахунку заборгованості із зазначенням дати та розміру кожного платежу (а.с. 122- 125), у додатку №1 до договору факторингу від 18 грудня 2013 року із зазначенням розміру заборгованості, відомостях про рух коштів по рахунку відповідача (а.с. 127), а також за відсутності належних доказів про те, що відповідачем вносились кошти на погашення кредиту, які не були зараховані кредитором, дані доводи колегія суддів визнає необґрунтованими.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: