Справа № 752/2345/16-ц
Провадження № 2/752/2629/16
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Черелніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ТОВ "Територіальне міжгосподарче об"єднання "Ліко-Холдинг", треті особи: ОСОБА_7, як законний представник ОСОБА_8, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайлова Наталія Олександрівна , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Байдик Тамара Михайлівна про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, іпотеки та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановив :

Позивачі, ОСОБА_1.і ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ«Територіальне міжгосподарче об'єднання «Ліко-Холдінг» про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 та на 1/10 частку автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_11; про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 та на 1/10 частку автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_11; про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 03.11.2015р. між ОСОБА_3 та ТОВ «ТМО Ліко-Холдінг»; визнання недійсним договору іпотеки від 03.11.2015р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5; визнання недійсним правочину купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5; витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6автомобілю MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску та ключів від нього на користь позивачів , припинивши право власності ОСОБА_6на нього.

Позивачі обгрунтували свої вимоги тим, що вони є батьками померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11. У зв'язку із відкриттям спадщини вони у встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайлової Н.О. із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв'язку з чим 22.04.2015р. було заведено спадкову справу.

11.02.2016р. приватним нотаріусом Михайловою Н.О. було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_11 через неможливість надання ними правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини. Крім того, позивачі зазначили, що оскільки спірне майно придбане під час перебування їх сина у шлюбі із ОСОБА_3.і частка померлого ОСОБА_11 не виділена, вважали за доцільне встановлення права спадкування шляхом звернення до суду із даним позовом.

Позовні вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 03.11.2015р. та договору іпотеки від 03.11.2015р. обґрунтували відсутністю прав у ОСОБА_3 вчиняти дії щодо об'єкта нерухомості без їх згоди, як спадкоємців, оскільки майнові права на вказану квартиру були спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_11, відповідно ? частка цього майна входить до складу спадщини і підлягає спадкуванню спадкоємцями за законом. Підстава заявлення вимоги про визнання недійсним правочину купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску від 22.04.2005р. та про витребування автомобіля із чужого незаконного володіння ОСОБА_6, припинивши право власності відповідача, також обумовлена посиланням на незаконність відчуження ОСОБА_3 транспортного засобу, за відсутності згоди позивачів, як спадкоємців, оскільки автомобіль був об'єктом спільної сумісної власності померлого ОСОБА_11 і ОСОБА_3, а саме ? частки транспортного засобу входить до складу спадщини.

Представник позивачів підтримала позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, іпотеки та витребування майна із чужого незаконного володіння, припинення права власності на автомобіль, надавала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4,в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи наявністю у неї правових підстав щодо вчинення дій із спірним майном, оскільки квартира АДРЕСА_1 і автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску набуті нею у власність за особисті кошти, тому не могли увійти до складу спадщини померлого ОСОБА_11.

Відповідач ОСОБА_5заперечував проти задоволення заявлених до нього вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 03.1.2015р., правочину купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску, укладених між ним і ОСОБА_3 пославшись на належність майна ОСОБА_3на праві приватної власності.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_6належним чином повідомлена про судові засідання участь у розгляді справи не брала, клопотань, заяв, письмових пояснень, заперечень до суду від відповідача не надходило.

Представник відповідача - ТОВ«Територіальне міжгосподарче об'єднання «Ліко-Холдінг» надав клопотання про розгляд справи за відсутністю представника відповідача та письмові пояснення, в яких просив відмовити позивачам у задоволенні позову в частині вимог, заявлених до товариства.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайлова Н.О., з'явившись у судове засідання підтвердила обставини звернення позивачів у встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини за законом, у зв'язку з чим 22.04.2015р. було заведено спадкову справу.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. надала письмові пояснення разом із архівною копією заяви ОСОБА_11 від 22.12.2014р. В письмових поясненнях зазначила про нотаріальне посвідчення нею 22.12.2014р. попереднього договору між ОСОБА_3 та ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг», заяви ОСОБА_11, а також просила здійснити розгляд справи за її відсутністю.

Третя особа ОСОБА_7, як законний представник ОСОБА_8 підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, свідка, дослідивши та оцінивши наявні письмові матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2. (а.с.12).

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2- батьки померлого ОСОБА_11.

11.02.2016р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайлова Н.О відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 Підстава відмови - відсутність документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. Дана обставина підтверджується постановами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайлової Н.О. про відмову ОСОБА_2.і, ОСОБА_1.у вчиненні нотаріальної дії №13/02-31, № 14/02-31 від 11.02.2016р. (а.с.15,16).

Підставами заявлення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позову стало посилання позивачів на обставини набуття їх сином ОСОБА_11 і ОСОБА_3 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та придбання автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску під час їхнього шлюбу, рівності їхніх часток та відкриття спадщини на частку у праві спільної сумісної власності, право спадкування якої належить позивачам на підставі статей 1220, 1222, 1262 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 15.10.2011р. між ОСОБА_11та ОСОБА_3зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3. (а.с. 75). Від шлюбу у подружжя 17.02.2015р. народився син ОСОБА_4.

Суд встановив, що 22.12.2014р. ОСОБА_3уклала із ТОВ «Територіальне міжгосподарче об'єднання «Ліко-Холдинг» попередній договір, згідно з яким сторони зобов'язувались укласти в нотаріальній формі Договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири номер 156, загальною площею, за обмірами БТІ-206,2 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, протягом одного місяця після державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійсненої ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» на об'єкт. Вказаний попередній договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., за реєстровим № 1516 від 22.12.2014року. (а.с. 77).

При укладанні попереднього договору були визначені умови договору, а саме була визначена ціна об»єкту; момент виникнення права власності на об'єкт у покупця - з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації Основного договору за умови здійснення 100% оплати за об'єкт.

Пунктом 4.3 попереднього договору визначено, що договір укладається за письмовою згодою іншого із подружжя, викладеного окремою заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., за реєстровим № 1315 від 22 грудня 2014року.

Суд встановив, що заявою, посвідченою 22.12.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. і зареєстрованою в реєстрі за №1315, ОСОБА_11 надав згоду своїй дружині ОСОБА_3на підписання попереднього договору та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. В цій заяві ОСОБА_11визнав, що не має будь-яких моральних та матеріальних претензій щодо купівлі вказаного нерухомого майна, за гроші, що є об'єктом права особистої приватної власності ОСОБА_3та підтвердив, що при відчуженні вищевказаного нерухомого майна не буде претендувати на будь-яку грошову суму або компенсацію.

Дана обставина встановлена судом на підставі ксерокопії архівної копії заяви ОСОБА_11, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., за реєстровим № 1315 від 22 грудня 2014року. (а.с.60).

До того ж, суд приймає до уваги письмові пояснення, надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., згідно з якими 22.12.2014р. чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_11, до моменту укладання попереднього договору купівлі-продажу спірної квартири надав згоду на укладання договорів, в якій зазначив, що гроші, за які придбавається квартира, є об'єктом права особистої приватної власності ОСОБА_3. Відповідно до пояснень приватного нотаріуса Байдик Т.М. ОСОБА_11 особисто звернувся до неї, підписав заяву власноруч, жодних зауважень не робив, також власноруч поставив свій підпис в реєстрі для вчинення нотаріальних дій (реєстровий номер 1315 від 22.12.2014р.), (а.с.59).

Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного кодексу Укрвїни кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд встановив, що ОСОБА_3на виконання попереднього договору від 22.12.2014р. перераховано на поточний рахунок ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» особисті кошти, отримані нею 20.12.2014р. в борг у ОСОБА_5. Цей факт підтверджується розпискою ОСОБА_3від 20.12.2014р., оригінал якої досліджено судом під час розгляду справи, поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_3. (а.с. 71)

Керуючись ст. 65 Сімейного кодексу України та ст. 1049 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 зобов'язувалась самостійно повернути кошти, отримані в борг на підставі розписки від 20.12.2014р., оскільки ОСОБА_11 згоди на отримання позики не давав і склавши 22.12.2014р. нотаріально посвідчену заяву визнавав, що його дружина здійснюватиме оплату за попереднім договором від 22.12.2014р. за особисті кошти, а отже, визнавав, що позика отримана не в інтересах сім'ї.

Як вбачається з довідки ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» №223 від 29.12.2014р. ОСОБА_3 здійснено 100% оплати за об'єкт у розмірі 927 900,00грн. згідно попереднього договору від 22.12.2014р. (а.с. 79).

У зв'язку з належним виконанням ОСОБА_3зобов'язань за попереднім договором від 22.12.2014р. та перерахуванням на поточний рахунок ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» 927 000,00грн., що підтверджується довідкою від 29.12.2014р. (а.с.79) 03.11.2015р. між ОСОБА_3та ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» укладено договір купівлі-продажу квартири номер АДРЕСА_1, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., за реєстровим № 1518 від 03.11. 2015року. (а.с.80). Пунктом 5 Договору купівлі-продажу квартири від 03.11.2015р. визначено, що до моменту підписання цього договору покупець в повному обсязі сплатив продавцю кошти в розмірі згідно з п.3 цього договору, яким визначено ціну квартири - 927 900,00 грн. Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 03.11.2015р. за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на вищевказану квартиру. (а.с. 81).

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З огляду на встановлені фактичні обставини та наведені мотиви суд визначив правовий статус квартири АДРЕСА_1 - приватна особиста власність ОСОБА_3.

Свідком ОСОБА_12 були надані пояснення стосовно придбання квартири АДРЕСА_1 за кошти ОСОБА_11.

В даних поясненнях зазначалось, що ОСОБА_11 був успішним, та був учасником ТОВ, яке зареєстроване в Києві. Дане ТОВ отримало перемогу в тендері на будівельний підряд. Також ОСОБА_11 звертався до свідка з питанням чи здійснювати йому придбання доларів. Свідок зазначив, що за його особистою думкою квартира АДРЕСА_1 була придбана за кошти ОСОБА_11

Також третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7, як законного представника ОСОБА_8ули надані пояснення, в яких вона зазначила, що їй не відомо за які кошти була придбана квартира АДРЕСА_1, але зазначила, що матеріальне становище у ОСОБА_11 було гарне, гарно одягався. Їй відомо, що ОСОБА_11 приймав участь в тендері на будівельні роботи та отримав перемогу.

У той же час, пояснення, надані свідком та третьою особою ОСОБА_7 як законного представника ОСОБА_8 не спростовують, на думку суду, факту належності спірної квартири ОСОБА_3.

Щодо доводів представника позивачів стосовно внесення попередньої оплати за квартиру за час перебування ОСОБА_3у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_11 та наявності значних доходів у ОСОБА_11 із посиланням на обставини здійснення ним підприємницької діяльності, перемоги в 2014 році ТОВ «Камелот-ЛТД» (засновником якого був у т.ч. ОСОБА_11.) у процедурі державної закупівлі будівельних робіт на суму 22 100 362,00грн., то суд застосовуючи ст. 60 Сімейного кодексу України, встановивши не тільки факт внесення коштів за час шлюбу, а й той факт, що джерелом набуття майна були особисті кошти ОСОБА_3, дійшов обґрунтованого висновку про неналежність квартири номер АДРЕСА_1 до спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вищенаведені встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_2права власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 (за кожним) в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_11 не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 03.11.2015р. між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та ОСОБА_5 (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з умовами якого Іпотекодержатель з метою забезпечення виконання зобов'язань, зазначених в п.1.2 цього Договору, передає в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п.2.1 цього Договору, а Іпотекодержатель приймає його в іпотеку на умовах визначених у цьому договорі. (а.с. 66,67,68). Пунктом 1.2. іпотечного договору визначено, що іпотекою за цим Договором забезпечується виконання Іпотекодавцем перед Іпотекодержателем, що виникають із Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., 03.11.2015р. за реєстровим номером 1518, а також договорів про внесення змін доповнень до нього, додатків, що є невід'ємними його частинами, якщо такі будуть укладені між Сторонами в подальшому, надалі - Договір позики та/або Основне зобов'язання. Відповідно до умов цього Договору Іпотекодавець передає Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1.

Згідно із ст.317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 583 Цивільного кодексу України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право.

Згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема, за умови належності іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину в судовому порядку, є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

За таких обставин суд, враховуючи перерахування ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» ОСОБА_3за квартиру особистих коштів, належність їй квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності встановив, що зміст договору купівлі-продажу від 03.11.2015р., договору іпотеки від 03.11.2015р. не суперечить: ст.ст. 5, 6 Закону України «Про іпотеку», ст.317, 319 , 655 Цивільного кодексу України та не порушує прав позивачів.

Разом з тим, суд вважає, що підлягають задоволенню частково позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання за кожним права власності на 1/10 частку автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_11; визнання недійсним правочину купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5; витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 автомобілю MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску та ключів від нього на користь позивачів , припинивши право власності ОСОБА_6 на нього, з наступних підстав:

Судом встановлено, що 22.10.2013р. під час перебування у шлюбі із ОСОБА_11 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року, легковий, купе-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4. Вказана обставина підтверджується змістом Довідки-рахунок №029959 від 12.10.2013р. (а.с.156).

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року за №1388, довідка-рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Таким чином, законодавчо встановлено презумпцію виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд не приймає доводи ОСОБА_3про належність їй спірного автомобілю на праві особистої приватної власності, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які б спростовували доводи позивачів про те, що транспортний засіб спільна сумісна власність подружжя.

Судом встановлено, що 22.04.2015р. право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року, легковий, купе-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 зареєстровано за ОСОБА_5 внаслідок відчуження транспортного засобу ОСОБА_3 за 149 000,00грн. Вказана обставина підтверджується змістом Довідки-рахунок №140884 від 22.04.2015р. (а.с.154).

09.06.2015р. право власності на спірний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_13 внаслідок відчуження транспортного засобу ОСОБА_5за 148 000,00грн. Вказана обставина підтверджується змістом Довідки-рахунок №193043 від 09.06.2015р. (а.с. 152).

24.11.2015р. право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року, зареєстровано за ОСОБА_6 внаслідок відчуження транспортного засобу ОСОБА_13 за 150 000,00грн. Вказана обставина підтверджується змістом договору купівлі-продажу транспортного засобу №1/8045 від 24.11.2015р. (а.с. 147).

У зв'язку з вищенаведеним, судом встановлено що в даний час власником автомобілю MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року, легковий, купе-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 є ОСОБА_6.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові

Як вбачається з позовної заяви, позивачами заявлено вимоги, в яких вони на захист своїх прав власників транспортного засобу, якого, як вони вважають, їх позбавили відповідачі, просять: 1) визнати недійсним правочин купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року, укладений 22.04.2105р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_5; 2) витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_6автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року, ключі від нього, припинивши право власності ОСОБА_6 на нього.

Судом встановлено, що ОСОБА_1.і ОСОБА_2 не були учасниками правочину, вчиненого 22.04.2105р. між ОСОБА_3.і ОСОБА_5 При цьому, станом на час судового розгляду справи ОСОБА_5 автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року не належить.

Захист права власності передбачений главою 29 Цивільного кодексу України. Залежно від характеру посягання на права власника, законодавець виділяє такі цивільно-правові засоби захисту: речові та зобов'язально-правові.

Відповідно до ч.2 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже,позивачі та нинішній власник транспортного засобу не перебували у договірних (зобов'язальних) правовідносинах для яких є характерним спосіб повернення майна переданого за договором шляхом визнання останнього недійсним та повернення сторін до попереднього стану.

За таких обставин, враховуючи наведене та зміст ст.216 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що співпозивачами не правильно обрано спосіб поновлення порушеного права шляхом визнання недійсним правочину, вчиненого 03.11.2015р., тому задоволення даної позовної вимоги не відновить права позивачів.

Судом встановлено, що підставою заявлення ОСОБА_1.і ОСОБА_2 позовної вимоги про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску та ключів від нього на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, припинивши право власності ОСОБА_6 на нього, стало посилання позивачів на належність їм як спадкоємцям за законом по 1/10 частині спірного автомобіля.

Таким чином, підставою вищевказаної позовної вимоги є обставина посилання позивачів на факт належності їм частки у витребуваному майні.

Згідно із ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник або інші особи, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи обставину заявлення віндикаційної вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із посилання на належність їм частки майна, яке вони просять витребувати на свою користь та на користь інших осіб, які таких вимог у судовому порядку не заявляли, суд керуючись ст. 387 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, відмовляє у задоволенні позовної вимоги про витребування автомобіля на користь позивачів та інших спадкоємців, припинення права власності ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкове майно спадкодавця, переходить до спадкоємців.

До спадкоємців першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Судом встановлено, що заповіту щодо розподілу часток у спадкуванні автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року складено не було.

На підставі аналізу матеріалів справи, керуючись ст.ст. 1216, 1226, 1278 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку, що кожен із позивачів: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом по 1/10 часток автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року за померлим ОСОБА_11.

Ст. 16 Цивільного кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Керуючись вищенаведеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.і ОСОБА_2, заявлених стосовно автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частина 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ст.183 Цивільного кодексу України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року є неподільною річчю.

В ході судового розгляду, судом встановлено, що спільне використання автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року неможливе, як і виділення часток транспортного засобу в натурі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримано 149 000,00грн. внаслідок вчинення 22.04.2015р. правочину з продажу автомобіля MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року.

При цьому, під час судового розгляду справи особами, які брали участь у справі, не заявлялось клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи щодо встановлення вартості спірного транспортного засобу.

За таких обставин, судом визначено вартість 50% автомобіля у розмірі 74 500,00грн., відповідно - вартість 1/10 частки транспортного засобу 14 900,00грн., виходячи із ціни продажу транспортного засобу за правочином, вчиненим 22.04.2015р.

На підставі вказаного, судом вбачається за можливе призначити кожному співпозивачу компенсацію вартості частки у спадкуванні за законом після померлого ОСОБА_11 в розмірі 14 900,00грн., стягнувши на користь позивачів із ОСОБА_3 відповідні розміри компенсації.

Керуючись ст. 64 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 183, 203, 215, 216, 317, 319, 334, 358, 387, 1049, 1216, 1218, 1220, 1222, 1226, 1261, 1262, 1270, 1278 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57 60, 61, 65, 70 Сімейного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 1, 31, 58, 59, 147, 212-215 Цивільного процесуального кодексу, суд,-

Вирішив :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ТОВ "Територіальне міжгосподарче об"єднання "Ліко-Холдинг", треті особи: ОСОБА_7, як законний представник ОСОБА_8, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайлова Наталія Олександрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Байдик Тамара Михайлівна про визнання права власності на майно в порядку спадкування, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, іпотеки та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/10 вартості автомобіля, що складає 14 900,00 грн. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот) грн. 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/10 вартості автомобіля, що складає 14 900,00 грн. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот) грн. 00 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2 756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2 756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві) грн. 40 копійок.

Накласти арешт на автомобіль автомобіль MERCEDES-BENZ CL 550 2007 року випуску.легковий, купе-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :