Справа № 404/3965/16-ц
Номер провадження 2/404/2436/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Чайка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Універсальна товарна біржа Інкопмарк-контрактпро визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Універсальна товарна біржа Інкопмарк-контракт» про визнання права власності на нерухоме майно квартиру 54, що знаходиться в будинку № 70 по вулиці Вокзальній в місті Кіровограді, придбану на підставі договору купівлі- продажу, укладеного 04 березня 1998 року між ОСОБА_2 та нею , ОСОБА_1 , який зареєстровано на Універсальній товарній біржі Інкопмарк-контракт за №500. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 04.03.1998 року було укладено між ОСОБА_2 та нею , ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Має намір розпорядитися своєю власністю, тому звернулася до нотаріуса, який пояснив, що вказаний договір купівлі-продажу, який укладено на товарній біржі не є правовстановлюючим документом , так як не посвідчений нотаріально, тому укладена угода є недійсною та не відповідає вимогам ст. 657 ЦК України.

Укладаючи договір купівлі-продажу на товарній біржі вона була впевнена в тому, що вказаний договір дійсний і нотаріального посвідчення не потребує, оскільки згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» зареєстровані на біржі угоди не підлягають нотаріальному посвідченню. Сторонами виконано всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі. Вона повністю розрахувалася з продавцем, а також на виконання умов укладеного договору нею здійснено реєстрацію договору в органах БТІ. Єдиним способом захисту порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на вказаний об'єкт нерухомості.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач, зокрема його представник вимоги визнав, подав відповідну заяву. Третя особа в судове засідання не з»явилась, повідомлялась.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріли справи, суд вважає , що заявлений позов підлягає задоволенню , з наступного .

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04 березня 1998 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 квартиру за адресою Кіровоград, АДРЕСА_2 (а.с.4). Вказаний договір складено у чотирьох примірниках, один з яких зберігається на біржі, а три інших видаються сторонам.

Позивач пояснила, що у неї відсутній оригінал договору, є тільки його копія. Крім того, договір нотаріально не посвідчений, тому не є правовстановлюючим документом.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 393 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. зі змінами та доповненнями передбачено, що Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» разом і заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» державну реєстрацію прав шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладається функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що документи, які подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 27 Порядку визначено документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема укладені в установленому законом порядку договори, предметом яких є нерухоме майно, права щодо яких підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи їх дублікати.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на той час, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а згідно ст.48 вказаного Закону власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

У зв'язку з тим, що договір купівлі - продажу, відповідно до якого між сторонами настали певні правовідносини, був укладений до вступу в закону силу діючого Цивільного Кодексу України 2003 року, суд керуючись п.4 Заключних та перехідних положень Цивільного Кодексу України 2003 року, вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами повинні бути застосовані виключно норми Цивільного Кодексу України 1963 року.

Відповідно до стаття 47 Цивільного кодексу УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Суд вважає, що позивачка являється добросовісним набувачем, якою виконано всі умови договору та яка фактично набула право власності на нерухоме майно.

Таким чином, при відсутності спору між сторонами, як зазначав відповідач, питання визнання права власності на нерухоме майно може бути вирішено лише в судовому порядку, оскільки у позивача відсутній належний правовстановлюючий документ на нерухоме майно, зокрема в даному випадку оригінал договору купівлі-продажу, таким чином відбувається захист невизнаного права.

У зв'язку з викладеним, позов слід задовольнити. Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Тому, керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, придбану на підставі договору купівлі- продажу , укладеного 04 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано на Універсальній товарній біржі Інкопмарк-контракт за №500 .

Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда