Єдиний унікальний номер 219/3290/15-ц Номер провадження 22-ц/775/558/2016
Головуючий у 1 інстанції: Букрєй С.П. єдиний унікальний номер 219/3290/15-ц
Доповідач: Папоян В.В. номер провадження 22-ц/775/558/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Папоян В.В.,

суддів: Біляєвої О.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу. На обґрунтування якого зазначав, що 03 березня 2013 року між ними у письмовій формі було укладено договір позики відповідно до якого він надав ОСОБА_1 у борг грошові кошти у сумі 18 000 доларів США на строк 01 січня 2014 року, проте до теперішнього часу останній зобов'язання не виконав. Просив стягнути на його користь суму боргу у розмірі 400 578 грн. 97 коп., що еквівалентно 18 000 доларів США, та відповідно до ст.. 625 ЦК України 3% річних у сумі 20 028 грн. 95 коп.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2016 року позовні вимоги задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто 400 578 грн. 97 коп. суму боргу та 3% річних за період з 01 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року у сумі 3 511 грн. 08 коп.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та надав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду необґрунтовано та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом не в повному обсязі встановлені обставин по справі, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та судом безпідставно не прийнято до уваги надані ним докази щодо повернення суми боргу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечували. Просив рішення суду залишити без змін.

Інші особи які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як убачається з матеріалів справи між сторонами виникли правовідносини які витікають з договору позики, що підтверджується договором позики грошових коштів від 03.03.2013 року, який укладеним сторонами у письмовій формі та розпискою відповідно до якої 03.03.2013 року ОСОБА_1 у відповідності до договору позики від 03.03.2013 року отримав від ОСОБА_2 гроші у сумі 18 000 доларів США. Зобов'язався повернути грошові кошти у строк не пізніше 01.09.2013 року якій встановлено договором. Зазначені обставини сторонами по справі не спростовуються.

Відповідно до ст. 509 ЦК України це зобов'язання, тобто правовідносини в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до договору позики відповідач зобов'язався повернути на борг до 01.09.2013 року. Відповідно розписки від 02.10.2013 року за домовленістю сторін цей строк було продовжено до 01.01.2014 року. Проте на час розгляду справи у суді сума боргу не повернута.

Відповідно до ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Статтею ст..625 ЦК України визначено відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання та зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Укладеним між сторонами договором не визначено іншої відповідальності боржника, тому за наявності таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення суми боргу та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу.

Апеляційний суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що зобов'язання за вказаним договором ним виконано у добровільному порядку, оскільки відповідно до ст.. ст.. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог, та відповідачем, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано належних доказів на підтвердження цього факту. В матеріалах справи наявні оригінали боргових розписок, які надані до суду позивачем та відсутній оригінал документу який би підтверджував факт виконання зобов'язання.

Доводи відповідача щодо повернення ним у рахунок боргу грошових коштів частками починаючі з березня 2013 року по травень 2015 року спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що грошові кошти які отримувались ОСОБА_2 за вказаний період є заробітною платою яка виплачувалась йому ТОВ «ЛТД Стройсервіс», ця обставина підтверджується реєстром видачі заробітної плати за період березень-жовтень 2013 року та копіями видаткових касових ордерів виданих ТОВ «ЛТД Стройсервіс».

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання відповідача на чеки ПАТ КБ «Приватбанк» від 16.12.2014р., 31.12.2014р., 13.02.2015р., 28.03.2015р., 09.04.2015р. та 08.05.2015р. оскільки з них убачається, що через банківські термінали поповнювався рахунок одержувача, проте не зазначено особу яка перераховувала грошові кошти та не вказано призначення платежу.

Решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують. Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: