Справа № 569/5604/16-ц
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя - Галінська В.В.
при секретарі - Капріян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав,-
В судове засідання представник позивача будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи не прибула, згідно письмового клопотання зазначила, що розгляд справи можливий за відсутноті позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з"явилася, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала.
Суд, враховуючи клопотання представника позивача, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Частиною 1 статті 41Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.
Згідно з частиною 1 статті 54 Конституції, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв"язку з різними видами інтелектуальної діяльності.
Відповідно до частини 2 статті 54 Конституції, кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.
Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права", авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.
Відповідно до ст. ст. 433, 440, 441, 442, 443 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", об"єктами авторського права є літературні та художні твори. Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.
Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Використанням твору є його: опублікування (випуск у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; продаж, передання в найм (оренду); імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо, а також інші дії, встановлені законом.
Використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Статею 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.
Також, згідно зі ст. 15 вказаного Закону, до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.
Стаття 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначає, що виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом; розповсюдження об'єктів авторського права - будь-яка дія, за допомогою якої об"єкти авторського права безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці.
Відповідно до п.46 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2013 року, під контрафактними примірниками твору, фонограми, відеограми, програм організацій мовлення розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових), у тому числі примірники захищених в Україні зазначених об"єктів, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб"єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, у яких ці об"єкти ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.
Відповідно до п.44 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 04 червня 2013 року, пункту "б" статті 50 Закону N 3792-XII (3792-12) розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп"ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту. Особа, яка розповсюджує об"єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб"єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 04.06.2010 року, належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб"єктів авторського права і (або) суміжних прав.
За змістом статті 50 Закону порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.
Згідно зі ст. 51 Закону, захист особистих немайнових і майнових прав суб"єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством.
Згідно із Законом України "Про авторське право і суміжні права", розповсюдження об"єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об"єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об"єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.
Відповідно до роз"яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 4 червня 2010 року № 5, майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону N 3792-XII), шкоди, завданої суб"єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв"язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.
Так, позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв"язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII).
Відповідач, який заперечує проти позову, зобов"язаний довести виконання вимог Закону N3792-XII при використанні ним об"єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).
З огляду на положення Закону та роз"яснення зазначеної постанови Пленуму, виконання вимог Закону при використанні ним об"єкту авторського права зобов"язаний довести відповідач.
Судом встановлено, що у 2015 році ОСОБА_1 створив збірку творів образотворчого мистецтва під назвою "Хрещені вогнем", до якої увійшли твори, присвячені, київським князям, запорізьким козакам, "кіборгам" із донецького аеропорту, Берегині Євромайдану, студентам-революціонерам із Майдану та іншим сучасним героям.
Також судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична особа-підприємець, згідно роздруківки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Вид економічної діяльності - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового зв"язку або через мережу Інтернет (а.с. 11-13).
Відповідачем ФОП ОСОБА_3 не надано суду доказів на спростування доводів позивача про те, що дозволу на використання свого твору образотворчого мистецтва під назвою "Берегиня Євромайдану" не надавав.
Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 52 вказаного Закону, при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об"єктів суміжних прав, використанні творів і об"єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб"єктів авторського права і (або) суміжних прав суб"єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.
Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об"єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об"єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об"єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо".
За таких підстав суд на підставі доказів, наданих позивачем, належним чином оцінених судом, дійшов висновку про те, що твір образотворчого мистецтва під назвою "Берегиня Євромайдану" є самостійним об"єктом відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права", що підлягає правовій охороні.
Суд установивши, що ФОП ОСОБА_3 позивач жодного дозволу на використання свого твору образотворчого мистецтва під назвою "Берегиня Євромайдану" не надавав, задовольняє позов на підставі п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 88, 169, 214-215, 225 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про захист авторського права та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав задовольнити.
Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 551 (п"ятсот п"ятдесят одна) гривня 21 копійка судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.
У випадку неподання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення строку на їх подання.
Суддя: