Провадження № 2/127/5549/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 30 січня 2009 року було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якої розподіл будинку та господарських споруд проведено згідно варіанту 4 (додаток 6) висновку № 705 судової будівельно-технічної експертизи від 27.01.2009р., проведеної експертами Подільського центру судових експертиз. А також земельну ділянку, що по 2-му пров. Тропініна, 21 в м. Вінниці розподілено відповідно до варіанту 1 (додаток 7) висновку № 705 судової будівельно-технічної експертизи від 27.01.2009р. Подільського центру судових експертиз.

Відповідно до вказаної мирової угоди земельну ділянку, площею 22 кв.м. залишено в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проте останній нещодавно закрив прохід спільного користування, а саме виніс з погреба ящики з консервацією, корито, миски, лопату, відро, пляшки та інший непотріб, чим обмежив вільний прохід по ділянці спільного користування.

Оскільки права ОСОБА_1 на вільне користування земельною ділянкою спільного користування порушене, тому він звернувся в суд з даним позовом та просить зобов'язати ОСОБА_2 припинити дії, які порушують його право на вільний прохід через ділянку загального користування, а саме не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою, площею 22 кв.м., розташованою за адресою: м. Вінниця, 2-й пров. Тропініна, 21, а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що на день розгляду справи спір між ним та ОСОБА_2 відсутній, оскільки останній добровільно усунув перешкоди, а саме звільнив прохід по ділянці спільного користування. Просив позов задовольнити та відшкодувати йому судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він вже усунув перешкоди позивачу, а саме звільнив прохід по ділянці спільного користування. Додав, що робив ремонт і тому тимчасово зайняв ділянку, яка знаходиться в спільному користуванні з позивачем. Просив ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порущує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ухвалою Староміського райсуду м. Вінниці від 30 січня 2009 року (а.с. 8-10) було визнано мирову угоду, укладену 30.01.2009 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно якої:

1. розподіл будинку та господарських споруд проведено згідно варіанту 4 (додаток 6) висновку № 705 судової будівельно-технічної експертизи від 27.01.2009р., проведеної експертами Подільського центру судових експертиз.

ОСОБА_2 на праві власності виділено приміщення будинку А: тамбур І, площею 2,9 кв.м., сіни 1-2, площею 10,3 кв.м., коридор 1-3, площею 5,9 кв.м., коридор 1-8, площею 6,9 кв.м., кімната 1-9, площею 11,9 кв.м., кімната 1-10, площею 11,9 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., вартістю 229728 грн., ? погребу п/Б, вартістю 2295,5 грн., що становить ? частку будинку і господарських приміщень по 2-му пров. Тропініна, 21 м. Вінниці.

ОСОБА_1 на праві власності виділено приміщення будинку А: кімната 1-5, площею 11,6 кв.м., кухня 1-6, площею 10,0 кв.м.., кімната 1-7, площею 11,7 кв.м.., тамбур ІІ, площею 4,3 кв.м., загальною площею 37,8 кв.м., вартістю 181742 грн., кладову 1-4, площею 7,7 кв.м., вартістю 35520 грн., ? погребу п/Б, вартістю 2295,5 грн., сарай Б, вартістю 3482 грн., сарай б, вартістю 717 грн., сарай б-1, вартістю 3918 грн., вбиральня В, вартістю 1317 грн., а всього на 28991,5 грн., що становить ? частку будинку і господарських приміщень по 2-му пров. Тропініна, 21, м. Вінниці.

2. ОСОБА_2 сплатить 1516 грн. ОСОБА_1 протягом 2009 року як компенсацію різниці вартості часток.

3. ОСОБА_2 дав згоду на прийняття в експлуатацію самовільно збудованих сіней а-3 на ім'я ОСОБА_1 та відмовився від своїх позовних вимог в частині знесення сіней.

4. ОСОБА_1 на протязі 2009 року зносить за власний рахунок самовільно збудований гараж Д та замуровує двері між кімнатами 1-7 та 1-8 будинку А.

5. ОСОБА_2 зобов?язується звільнити сараї б, Б, б-1 до 10 березня 2009р. та передати їх в користування ОСОБА_1. Також до 10.03.2009р. ОСОБА_2 приміщення кладової 4 площею 7,7 кв.м. звільняє і передає в користування ОСОБА_1.

6. Земельну ділянку, що по 2-му пров. Тропініна, 21 м. Вінниці розподілено відповідно до варіанту 1 (додаток 7) висновку № 705 судової будівельно-технічної експертизи від 27.01.2009р. Подільського центру судових експертиз:

- ОСОБА_1 виділено в користування земельну ділянку, площею 262,5 кв.м. (на схемі розподілу позначена жовтим кольором);

- ОСОБА_2 виділено в користування земельну ділянку, площею 262,5 кв.м. (на схемі розподілу позначена зеленим кольором).

Земельну ділянку, площею 22 кв.м. залишено в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позначена на плані оранжевим кольором). Дана ухвала суду набула чинності 05.02.2009 року.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до технічного паспорту на будинок № 21 по 2-му пров. Тропініна в м. Вінниці, судом вбачається, що власниками зазначеного будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частці (а.с. 11-16).

З письмової інформації голови квартального комітету "Набережний-1" від 28.07.2016 року, суд вбачає, що при виході на місце проживання ОСОБА_1 (2-й пров. Тропініна, 21, м. Вінниця) комісією в складі голови квартального комітету ОСОБА_3 та секретарем квартального комітету ОСОБА_4 в особистій розмові з ОСОБА_1 було встановлено факт того, що його брат ОСОБА_2 закрив прохід спільного користування виніс з погріба ящики з консервацією, яким вже давно пройшов термін використання, корито, миски, лопата, відро, бутилки, ще якийсь непотріб і обмежив вільний прохід спільного користування (а.с. 19).

Отже зі змісту вищевказаного письмого доказу, суд вбачає, що відповідачем було порушено право позивача на користування спільною земельною ділянкою.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 55 Основного Закону України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України). Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користуваення майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підставою для звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою, яка перебуває у спільному користуванні кількох співвласників, є факт вчинення перешкод одним із користувачів іншому у користуванні спірною земельною ділянкою.

Однак, як вбачається з показів позивача та відповідача, наданих в судовому засіданні, ОСОБА_2 вже добровільно усунуто перешкоди позивачу, а саме звільнено прохід по спірній земельній ділянці.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 61 ЦПК України вбачається, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Визнання - це повідомлення стороною чи іншими особами, що беруть участь у справі, обставин, що підтверджують наявність чи відсутність фактів, які за законом повинна доводити друга сторона чи інші особи. Процесуальним наслідком визнання в цивільному процесі однією зі сторін факту встановленим є набуття фактом безспірного характеру і звільнення другої сторони від його доказування.

Отже визнання певної обставини звільняє від обов'язку її доказування лише тоді, коли її визнали інша сторона, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Якщо хоча б хтось з числа цих осіб, які беруть участь у справі обставину не визнає, вона потребує доказування.

Таким чином, виходячи з пояснень сторін, суд приходить до висновку, що право позивача на вільне користування земельною ділянкою, що перебуває у спільному користуванні, наразі не порушено, оскільки відповідач добровільно задовольнив вимоги відповідача після пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: