Справа № 473/1180/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"04" квітня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції в Полтавській області, про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства в якій вказувала, що 11 жовтня 1964 року вона народилася в сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які мешкали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Проте до актового запису та свідоцтва про народження заявниці не було внесено запис про ОСОБА_2, як її батька, а зазначено лише ім'я «Віктор».

17 листопада 2001 року ОСОБА_2 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить частка в квартирі №1 в житловому будинку №8 по вул. Центральна Садиба в м. Вознесенську Миколаївської області.

ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, бажає використати надане їй законом право на спадкування, проте не може отримати та оформити спадщину після смерті батька без доведення факту наявності з ним родинних відносин.

Посилаючись на викладене, заявниця просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 відносно неї в судовому порядку.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 свою заяву підтримала.

Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти встановлення факту батьківства не заперечує.

Представник заінтересованої особи відділу ДРАЦС Пирятинського РУЮ в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Оскільки матеріали містять достатньо відомостей про обставини справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представників заінтересованих осіб.

Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 11 жовтня 1964 року ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_3) народилася в сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які мешкали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Проте до актового запису та свідоцтва про народження заявниці не було внесено запис про ОСОБА_2, як її батька, а зазначено лише ім'я «Віктор».

17 листопада 2001 року ОСОБА_2 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить частка в квартирі №1 в житловому будинку №8 по вул. Центральна Садиба в м. Вознесенську Миколаївської області.

ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, бажає використати надане їй законом право на спадкування, проте не може отримати та оформити спадщину після смерті батька без доведення факту наявності з ним родинних відносин.

Проте можливість внесення відповідних змін до актового запису та свідоцтва про народження заявниці на час розгляду справи втрачена, відсутня можливість усунути цю прогалину й шляхом встановлення факту родинних відносин.

В той же час правовідносини, що виникли, на час їх виникнення були врегульовані Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР», а тому саме цей нормативний акт з врахуванням положень рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) підлягає застосуванню.

Зокрема, відповідно до п. 7 Указу у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

Встановлення батьківства у відношенні осіб, які досягли повноліття, допускається тільки з їх згоди.

Аналогічні роз'яснення надав Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Зокрема, згідно п. 15 постанови Пленуму суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Факт батьківства знайшов своє повне підтвердження:

- показаннями свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що з дитинства знає заявницю, яка народилася в сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та мешкала з ними постійно до смерті останніх. ОСОБА_2 утримував та виховував ОСОБА_1, в подальшому заявниця доглядала за ним, після смерті батька поховала його власними силами та за власні кошти. Інших дітей, крім заявниці, в сім'ї «ОСОБА_2 ОСОБА_3» не було;

- показаннями свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що знала заявницю та ОСОБА_2 понад 20 років. Протягом цього часу сім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батьки ОСОБА_1В.) разом з заявницею постійно мешкали за однією адресою, заявниця доглядала за батьком, після смерті поховала його власними силами та за власні кошти. Інших дітей, крім заявниці, в сім'ї «ОСОБА_2 ОСОБА_3» не було;

- копією свідоцтва про право власності на житло від 05 жовтня 1994 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 та членам її сім'ї, в тому числі ОСОБА_2 в порядку приватизації передано в приватну власність квартиру АДРЕСА_1;

- копією будинкової книги для реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з якої вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були постійно зареєстровані за однією адресою з 1995 року;

- наявністю у заявниці особистих документів спадкодавця.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215, 256-259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції в Полтавській області, про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 17 листопада 2001 року в м. Вознесенську Миколаївської області є рідним батьком ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Вуїв