Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ірокс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання права власності,-

у с т а н о в и в :

30.12.2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ірокс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання за нею права власності на квартиру №201 загальною площею 91, 9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., на шостому поверсі десятиповерхового будинку по вул.Шевченка, №418 у м. Львові, визнання за нею права власності на кладове приміщення проектною площею 2,0 кв.м., що знаходиться між 5-тим та 6-тим поверхом десятиповерхового будинку (шоста секція) по вул.Шевченка, №418 у м. Львові, визнання за нею права власності на підвальне приміщення проектною площею 2,3 кв.м. №8, що знаходиться в восьмиповерховому будинку по вул.Шевченка, №418 у м. Львові та стягнення з відповідача 5 247, 62 грн. судового збору.

Позовну заяву мотивує тим, що 16.07.2010 року між нею та ЗАТ «Ірокс» (правонаступником якого є ОСОБА_4 «Ірокс») було укладено договір №2/6 підряду у будівництві. Відповідно до цього договору та додатків до нього позивач передає, а відповідач приймає пай для його залучення у будівництво обєкту інвестування: квартири № 201, проектною площею 85, 54 кв.м на 6-му поверсі 10-ти поверхового житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418.

15.07.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору №2/6 підряду у будівництві від 16.07.2010 р. у відповідності до якої позивачем було придбано підвальне приміщення проектною площею 2,3 кв.м. №8 у восьмиповерховому будинку по вул. Шевченка, 418, вартість даного приміщення становила 9 200, 00 грн.

20.09.2011 р. сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до договору №2/6 підряду у будівництві від 16.07.2010 р., згідно якого відповідачем було придбано кладове приміщення проектною площею 2.0 м.кв., вартість якого становить 11 000, 00 грн.

Згідно п. 1.2 Договору за умови виконання замовником своїх інвестиційних зобовязань у повному обсязі, замовник отримує право власності на обєкт інвестування.

Загальна вартість квартири за договором встановлена в розмірі 461 916, 00 грн.

Згідно додатку №1 до договору №2/6 від 16.07.2010 року забудовником було встановлено графік фінансування обєкта замовником, згідно до якого вся сума повинна була бути сплачена до 30.12.2011 року. Внески були сплачені додатково за квитанціями на суму 300 000, 00 грн. від 08.10.2010 р., 50 00 грн. від 04.02. 2011 р., 48 165, 00 грн. від 11.07.2011 р., 48 838, 00 грн. від 14.07. 2011 р., 36 418, 80 грн. від 22.11.2011 року. Вказана сума була повністю оплачена частинами, що підтверджується квитанціями та довідкою, виданою ОСОБА_4 «Ірокс». Договором встановлено, що після закінчення будівництва відповідач зобовязаний здати будинок в експлуатацію, передати обєкт інвестування у власність позивача, здійснити оформлення права власності на належний позивачу обєкт інвестування. Планове закінчення будівництва та здача в експлуатацію 4 квартал 2011 року. Позивач повністю виконала свої зобовязання згідно договору, натомість відповідач не виконує своїх зобовязань щодо здачі будинку в експлуатацію та оформлення права власності. До сьогоднішнього часу позивач не має правовстановлюючого документу щодо права власності на вищевказану квартиру та відповідач не визнає право власності на спірну квартиру. Тому позивач була змушена звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 будучи в судовому засіданні позов підтримала просила задоволити, однак в останнє судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується розпискою долученою до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 «Ірокс» в судове засідання повторно не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було.

З врахуванням ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 16.07.2010 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Ірокс» було укладено договір № 2/6 підряду у будівництві, згідно з яким позивач передає, а відповідач приймає пай для його залучення у будівництво обєкту інвестування: квартири № 201, проектною площею 85,54 кв.м на 6-му поверсі 6-ї секції 10 ти поверхового житлового будинку за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 418.

15.07.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору №2/6 підряду у будівництві від 16.07.2010 р. у відповідності до якої позивачем було придбано підвальне приміщення проектною площею 2,3 кв.м. №8 у восьмиповерховому будинку по вул. Шевченка, 418, вартість даного приміщення становила 9 200, 00 грн.

20.09.2011 р. сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до договору №2/6 підряду у будівництві від 16.07.2010 р., згідно якого відповідачем було придбано кладове приміщення проектною площею 2.0 м.кв., вартість якого становить 11 000, 00 грн.

Найменування підрядника змінилося із ЗАТ ІРОКС» на ОСОБА_4 «ІРОКС» у звязку із зміною найменування товариства.

Згідно п. 2.1 Договору вартість вказаної квартири складає 461 916,00 грн.

Згідно додатку №1 до договору №2/6 від 16.07.2010 року забудовником було встановлено графік фінансування обєкта замовником, згідно до якого вся сума повинна була бути сплачена до 30.12.2011 року. Внески були сплачені додатково за квитанціями на суму 300 000, 00 грн. від 08.10.2010 р., 50 00 грн. від 04.02. 2011 р., 48 165, 00 грн. від 11.07.2011 р., 48 838, 00 грн. від 14.07. 2011 р., 36 418, 80 грн. від 22.11.2011 року.

Відповідачем було надано Довідки про сплату 100 % вартості обєктів інвестування, від 25.11.2011 року №678/2, від 05.08.2015 року №1020 та №1021.

17.07.2013 року на квартиру №201 був виготовлений технічний паспорт, згідно якого квартира № 201 знаходиться на 6-му поверсі 10-ти поверхового будинку по вул. Шевченка, 418, у м.Львові, має загальну площу 91,9 кв.м, складається з трьох кімнат житловою площею 53, 7 кв.м. в тому числі 1-а кімната 11.1 кв.м., 2-га кімната 16.7 кв.м., 3-тя кімната 25, 9 кв.м., кухні площею 11.4 кв.м., ванна кімната 4.8 кв.м., вбиральні 1.5 кв.м., коридору 14.6 кв.м., комірки 1.7 кв.м. між 5 і 6 поверхами, підвалу 2.3 кв.м. та балкону 5.9 кв.м.

За додаткову площу відповідачеві було сплачено ще 41 340, 00 грн. по квитанції від 16.07.2013 р. Актами приймання-передачі від 25.11.2011 р. та 16.07.2013 р. позивачеві було передано у власність незавершене будівництво, що відповідає загальній проектній площі 85, 54 кв.м. та 6, 36 кв.м. Всього за квартиру та за підвальне і кладове приміщення сплачено 524 761, 80 грн.

Позивачем повністю оплачено вартість обєкту інвестування, що підтверджується квитанціями та довідкою, виданою ОСОБА_4 «Ірокс».

Договором встановлено, що після закінчення будівництва відповідач зобовязаний здати будинок в експлуатацію, передати обєкт інвестування у власність позивача, здійснити оформлення права власності на належний позивачу обєкт інвестування. Планове закінчення будівництва та здача в експлуатацію 4 квартал 2011 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивач повністю виконала свої зобовязання згідно договору, натомість відповідач не виконує своїх зобовязань щодо здачі будинку в експлуатацію та оформлення права власності. Дані факти підтверджуються матеріалами справи та зібраними по справі доказами.

Відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції ДАБК у Львівській області 10.07.2014 р., будинок, в якому розташована вищевказана квартира, вважається закінченим будівництвом та обєктом готовим до експлуатації.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд враховує положення ч. 2 ст. 328 ЦК, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Відповідно до п.п. 10 п. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 703 від 22 червня 2011 р.», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно» є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на проінвестоване нею житло. Доказів протилежного суду не подано. Відтак, за ОСОБА_2 слід визнати право власності на квартиру №201 (двісті один) загальною площею 91, 9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., на шостому поверсі десятиповерхового будинку на вул.Шевченка, № 418 у м.Львові; кладове приміщення площею 2,0 кв.м., що знаходиться між 5-тим та 6-им поверхом десятиповерхового будинку (шоста секція) на вул.Шевченка, №418 у м. Львові та на підвальне приміщення площею 2,3 кв.м. № 8, що знаходиться в восьмиповерховому будинку на вул.Шевченка, № 418 у м.Львові.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру №201 (двісті один) загальною площею 91, 9 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., на шостому поверсі десятиповерхового будинку на вул.Шевченка, № 418 у м.Львові; кладове приміщення площею 2,0 кв.м., що знаходиться між 5-тим та 6-им поверхом десятиповерхового будинку (шоста секція) на вул.Шевченка, №418 у м. Львові та на підвальне приміщення площею 2,3 кв.м. № 8, що знаходиться в восьмиповерховому будинку на вул.Шевченка, № 418 у м.Львові.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ірокс» на користь ОСОБА_2 5 247, 62 грн. судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5