Справа №266/4095/15-ц
Провадження № 6/266/119/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.

з участю :

секретаря Петрухіной Т.Л.,

боржника ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні заяву боржника ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Боржник звернувся до суду з заявою про надання йому розстрочки виконання рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 03 червня 2016 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошової суми 69 500 гривень, шляхом внесення щомісячних платежів по 500 гривень. В обґрунтування зазначив, що виконати рішення в повному обсязі не має можливості через те, що він не працює, не має заробітку, сплачує аліменти на двох дітей.

В судовому засіданні боржник підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на те, що наявність в нього обовязку сплачувати аліментів та відсутність в Маріуполі достойної для нього роботи є виключними обставинами, які перешкоджають йому виконати рішення суду в повному обсязі. На даний час він не може знайти для себе гарно оплачувану роботу, оскільки можлива заробітна плата в 1000 -1500 гривень не забезпечить його потреб.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталася.

Суд, вислухавши пояснення боржника, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 03 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, визнано обєктами спільної сумісної власності подружжя кухонний гарнітур вартістю 12000 гривень та автомобіль «Опель Віваро» 2002 року випуску, держномер АН 6750 СМ, які залишено у власності ОСОБА_1, а з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто компенсацію вартості 1/2 частки цього майна в сумі 69500 гривень та судовий збір в сумі 695 гривень.

На підставі зазначеного рішення видані виконавчі листи №266/4095/15-ц від 22.06.2016 року, які були отримані стягувачем ОСОБА_2 30.06.2016 року та предявлені до виконання до Жовтневого ВДВС ММЮ, після чого відкрите виконавче провадження та накладено арешт на все рухове і нерухоме майно боржника, а також накладено заборону на відчуження майна.

Відповідно до ст..373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника та членів сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або заявою сторони, суд який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну чи встановлення способу і порядку виконання в судовому засіданні із викликом сторін, та у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання.

Зазначена норма кореспондується із приписами статті 36 Закону України «Про виконавче провадження». Так, частиною першою статті 36 цього Закону встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Верховний Суд України у п. 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як слід з розяснень ВССУ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 (пункт 9), скрутне матеріальне становище боржника не завжди має характер особливих чи виняткових обставин, не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Під час як розгляду судом цивільної справи за позовом ОСОБА_2, так і під час розгляду заяви про розстрочку виконання судового рішення, встановлено, що боржник ОСОБА_1 не працює вже протягом тривалого часу (більше року), дієвих заходів до свого реального працевлаштування не вживає, перебував на обліку в Маріупольському центрі зайнятості як безробітний та отримував державну допомогу, а в даний час, як він пояснив в суді, живе він за рахунок коштів своєї тітки, яка йому надає матеріальну допомогу. Крім того, з довідки Маріупольського центру зайнятості від 01.08.2016 року №1548 слід, що з 20.07.2016 року йому припинено виплату допомоги по безробіттю у зв?язку із поданням ним особисто заяви про зняття з реєстрації або відмови від її послуг. За таких обставин суд не вважає матеріальний стан боржника виключними обставинами, які ускладнюють виконання судового рішення. Крім того, його посилання на те, що він ще зобовязаний сплачувати аліменти на дітей і це також свідчить про неможливість виконання судового рішення, на думку суду є безпідставним, оскільки участь батька в утриманні своїх дітей є його законним обовязком, який закріплений в Сімейному кодексі України, і не може свідчити про наявність виключних обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення.

Таким чином, боржником не доведено наявність виняткового випадку для встановлення йому розстрочки виконання судового рішення, а тому підстав для задоволення його заяви не має.

На підставі викладеного, керуючись ст..373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 03 червня 2016 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення за відсутності сторін в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя Дзюба М. В.