У Х В А Л А

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Качур Оксана Миколаївна, товариство з обмеженою відповідальністю "Руніком Стройінвест", про визнання договору дарування недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Качур Оксана Миколаївна, товариство з обмеженою відповідальністю "Руніком Стройінвест", про розподіл спадкового майна, переведення прав та обов'язків покупця, визнання права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Качур Оксана Миколаївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано частково недійсною додаткову угоду про відступку за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2009 року, укладену 13 грудня 2012 року, зазначивши покупцем майнових прав ОСОБА_6

Переведено на ОСОБА_6 права та обов'язки первинного покупця на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 за додатковою угодою про відступку за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2009 року, укладеною 13 грудня 2012 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 за додатковою угодою про відступку за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2009 року, укладеною 13 грудня 2012 року.

Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу, укладений 11 жовтня 2011 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_10, зазначивши покупцем майнових прав ОСОБА_6

Переведено на ОСОБА_6 права та обов'язки первинного покупця на квартиру АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання частково недійсної додаткової угоди про відступку за договором купівлі-продажу від 27 липня 2009 року, укладеної 13 грудня 2012 року; переведення на ОСОБА_6 прав та обов'язків первинного покупця на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 за додатковою угодою про відступку за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2009 року, укладеною 13 грудня 2012 року; визнання за ОСОБА_6 права власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 за додатковою угодою про відступку за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2009 року, укладеною 13 грудня 2012 року; визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 11 жовтня 2011 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_10, зазначивши покупцем майнових прав ОСОБА_6; переведення на ОСОБА_6 прав та обов'язків первинного покупця на квартиру АДРЕСА_2; визнання за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2.

У цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Змінено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції у частині визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання частково недійсної додаткової угоди про відступку за договором купівлі-продажу від 27 липня 2009 року, укладеної 13 грудня 2012 року; переведення на ОСОБА_6 прав та обов'язків первинного покупця на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 за додатковою угодою про відступку за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2009 року, укладеною 13 грудня 2012 року; визнання за ОСОБА_6 права власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 за додатковою угодою про відступку за договором купівлі-продажу майнових прав від 27 липня 2009 року, укладеною 13 грудня 2012 року; визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 11 жовтня 2011 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_10, зазначивши покупцем майнових прав ОСОБА_6; переведення на ОСОБА_6 прав та обов'язків первинного покупця на квартиру АДРЕСА_2; визнання за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 235 Цивільного кодексу України, статті 60 Сімейного кодексу України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня та 25 січня 2012 року, 27 січня 2016 року, 3 лютого 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про недійсність правочинів, переведення прав та обов'язків покупця, визнання права власності на спірні квартири та залишаючи в силі у цій частині рішення суду першої інстанції, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції відповідно до яких згідно із статтями 203, 215, 235 ЦК України правочини, на підставі яких померлий син ОСОБА_6 набув у власність спірні квартири, мали удаваний характер в частині покупця, оскільки наслідком його навмисних дій з метою одержання користі, стало виникнення розбіжності між волею реального покупця та її зовнішнім виявом, тому такі угоди є недійсними в частині покупця, оскільки належним покупцем за даними правочинами є його мати - ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачка за зустрічним позовом, яка є дружиною померлого сина ОСОБА_6, не довела факт набуття спірного майна за час шлюбу, а також того, що джерелом набуття такого майна є спільні сумісні кошти подружжя або спільна праця подружжя.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2012 року, що надана заявницею, як приклад, скасовано рішення суду апеляційної інстанції у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено, оскільки позивачка, як спадкоємиця за заповітом, не була стороною оспорюваного договору, а тому спеціальні правила для захисту її права на витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння, від добросовісного набувача можуть бути застосовані лише у разі підтвердження обставин, встановлених статтями 387 та 388 ЦК України.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2012 року, що надано заявницею, як приклад, скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій про часткове визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та переведення прав покупця та у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. У вказаній справі суд касаційної інстанції дійшов висновку, що визнаючи договір удаваним у частині покупця судам необхідно було встановити для приховання якого саме правочину було вчинено оспорюваний договір, чи обидві сторони оспорюваного договору діяли свідомо для досягнення особистої користі та чи їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків й приховують іншу волю учасників угоди, також мав бути підтвердженим факт придбання спірної квартири або її частини саме за кошти позивача. Крім того фактичним обставинам справи не відповідає висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач та один із відповідачів є в рівних частках покупцями спірної квартири.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, що надана заявницею, як приклад, залишені без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими відмовлено у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу удаваним, переведення прав покупця та визнання права власності на квартиру. В указаній справі суд касаційної інстанції дійшов такого висновку, оскільки не підтверджені факти, що обидві сторони договору купівлі-продажу спірної квартири діяли свідомо для досягнення певної особистої користі, їх дії були спрямовані на досягнення інших правових наслідків і приховували іншу волю учасників угоди, оскільки наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди не достатньо.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року що надана заявницею, як приклад, залишені без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими задоволено позов про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. У даному випадку суд касаційної інстанції виходив із відсутності доказів того, що спірна квартира була придбана саме за кошти, отримані відповідачкою від продажу іншої належної їй квартири.

Порівняння змісту наданих для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Качур Оксана Миколаївна, товариство з обмеженою відповідальністю "Руніком Стройінвест", про визнання договору дарування недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Качур Оксана Миколаївна, товариство з обмеженою відповідальністю "Руніком Стройінвест", про розподіл спадкового майна, переведення прав та обов'язків покупця, визнання права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Качур Оксана Миколаївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Я.М. Романюк