АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1975/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів колегії - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», Приватного акціонерного товариства «Ас» Обласний авіаційний центр, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення страхової виплати, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на її користь страхове відшкодування одноразово у розмірі 100 000 гривень.

В обгрунтування посилалася на те, що 01.07.2011 року між ПрАТ «АС» та її чоловіком, ОСОБА_6 було укладено трудовий контракт, за умовами якого останній був прийнятий на роботу в інженерно-авіаційну службу за професією ПС Мі-2. 15 листопада 2011 року ПрАТ «АС» уклало з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» договір ОАСЕ № 09/11 з обовязкового страхування членів екіпажу повітряного суда та іншого авіаційного персоналу, за яким застрахувало челнів екіпажів повітряних суден, і зокрема ОСОБА_6 на 100 000 гривень кожного. 30 листопада 2011 року о 14 год 38 хвилин відблося падіння вертольоту Мі-2 біля населеного пункту Жовтневе Сумської області. Внаслідок зазначеної авіаційної пригоди ОСОБА_6 як член екіпажу вертольоту отримав значні опіки, внаслідок яких помер. 30.08.2013 року ОСОБА_3 звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, однак отримала відмову у звязку із тим, що польот здійснювся із порушенням Керівництва з виконання польотів, здійсненням посадки повітряного судна не на аеродромі.

Представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що службовими особами ПрАТ «Ас» та пілотом вертольоту Мі-2 під час здійснення польоту 30 листопада 2011 року було допущено численні порушення Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна, що відповідно до положень п. 6.1. ст. 6 Договору страхування унеможливляє виплату страхового відшкодування. Відсутність при цьому безпосередньої вини ОСОБА_6 юридичного значення не має.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково: стягнуто з ПрАТ «Українська трансопртна страхова компанія» страхову виплату у розмірі 100 000 гривень та судовий збір в дохід держави.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «УТСК», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи і неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши обставини справи та, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «УТСК» підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 01 липня 2011 року між ПрАТ «АС» та ОСОБА_6 було укладено контракт про трудову діяльність № 11/11-58, за умовами якого ОСОБА_6 було принято на роботу в інженерно-авіаційну службу ПрАТ «АС» за професією техніка по обслуговуванню ПС Мі-2. Контракт було укладено на період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року (т.1 а.с. 3-4).

15 листопада 2011 року між ПрАТ «АС» та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (надалі ПрАТ «УТСК») було укладено Договір ОАСЕ № 09/11 з обовязкового страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційого персоналу, за умовами якого страхова сума на кожного із 2-х членів екіпажу Вертольоту Мі-2 бортовий номер UR-14322 склала по 100 000 грн. Строк дії договору встановлювався з 21 листопада 2011 року по 20 листопада 2012 року (т.1 а.с. 18-27).

30 листопада 2011 року згідно наказу Президента ПрАТ «АС» «Про відрядження працівників» № 55/2 від 28.11.2011 року та завдання на політ командир повітряного судна вертольоту Мі-2 ОСОБА_7 зобовязаний був здійснити переліт за маршрутом: населений пункт Олішевка Чернігівської області - населений пункт Гриценково Сумскої області.

Під час здійснення вказаного перельоту 30 листопада 2011 року о 14 годині 38 хвилин біля населеного пункту Жовтневе Сумської області відбулося падіння вертольоту Мі-2 бортовий номер UR-14322, під час якого ОСОБА_6, будучи членом його екіпажу, отримава велику ступінь опіків та помер (т.1 а.с. 15).

Актом за формою Н-1 про нещасний випадок повязаний із виробництвом від 22 листопада 2012 року було встановлено причину падіння повітряного судна Мі-2, а саме: виконання посадки повітряного судна на майданчик підібраний з повітря в умовах короткочасної втрати візуального контролю з земною поверхнею, невиконання посадових обов'язків працівниками ПрАТ «Ас» про дотримання вимог законодавства щодо рівня підготовки пілота, який не відповідав допуску його до польотів у складних метеорологічних умовах, не врахування погодних умов перед вильотом вертольоту, порушення польотно-інформаційного обслуговування та інші порушення правил безпеки польоту та охорони праці. При цьому були встановлені відповідальні особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: командир вертольоту Мі-2 ОСОБА_7, директор льотної служби ПрАТ «АС» ОСОБА_8, президент ПрАТ «АС» ОСОБА_9 (т.1 а.с.6-14).

При цьому остаточним звітом за результатами розслідування катастрофи вертольоту Мі-2 UR-14322 від 21.02.2012 року встановлено, що авіатехнік ОСОБА_6 на розвиток та наслідки авіаційної пригоди вплинути не міг, мав достатній рівень фахової підготовки з технічного обслуговування вертольоту (т.1 а.с. 133).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався ст. ст. 979, 991, 1273 ЦК України, ст. ст. 8, 9, 20 ЗУ «Про страхування» та виходив з того, що ОСОБА_6 був стороною укладеного між ПрАТ «АС» та ПрАТ «УТСК» договору страхування, його вини у скоєнні авіаційної пригоди немає, а тому ОСОБА_3 як спакдоємець померлого має право на отримання страхового відшкодування.

Разом з тим, відповідно до частин першої, другої ст. 991 ЦК України, ст. 26 ЗУ «Про страхування» страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

При цьому законодавець у наведених статтях не пов`язує наявність вини постраждалого із відмовою у страховому відшкодуванні.

Договором ОАСЕ № 09/11 з обов`язкового страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційого персоналу від 15 листопада 2011 року пунктом 6.1. статті 6 встановлюється, що страховик має право відмовити у страховій виплаті, зокрема, у разі використання для зльоту чи посадки аеродрому, що не відповідає вимогам Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна, за винятком форс-мажорних обставин; коли повітряне судно виконує політ з порушенням Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна (т.1 а.с. 24).

У висновку остаточного звіту за результатами розслідування катастрофи вертольоту Мі-2 UR-14322, затвердженого 21.02.2012 року Головою Державної авіаційної служби Українм, встановлено, що авіаційна подія (катастрофа) сталась внаслідок намагання командира Повітряного судна виконати посадку на майданчик, підібраний з повітря в умовах короткочасної втрати візуального контролю з земною поверхнею. Фактор - людський. Супутний фактор - організаціна та адміністративна діяльність: рівень професійної підготовки пілота не відповідав допуску його до польотів у складних метеоумовах; командир повітряного судна та директор льотної служби, аналізуючи прогноз GAMTET по Київському РПІ на період дії 12.00 - 18.00 UTC перед вильотом, не врахували прогнозованого утворення ізольованих зон туманів, обхід яких міг би стати неможливим (п.5.5.12.1 НПП ГА-85); польотне-інформаційне обслуговування здійснювалося з відхиленнямвід вимог п. 4.7.5 Правил польотів, затверджених наказом Мінтрансу України від 16.04.2003 № 293.

Актом про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 22 листопада 2012 року основною причиною настання нещасного випадку встановлено порушення правил безпеки польотів, зокрема вимоги частини А, розділу 8, пункту 8.4 Керівництва з виконання польотів ПрАТ "АС" (т.1 а.с. 10).

Таким чином, вказаним актом і висновком, що не оскаржувалися і визнані стронами, встановлено, що політ вертольоту Мі-2 UR-14322 здійснювався з порушенням правил Керівництва з льотної експлуатації повітряного судна, а його посадка була здійснена не на аеродромі. При цьому погодні умови, що стали причиною для такої посадки, не можуть вважатися форс-мажорними обставинами, оскільки судом встановлено і сторонами не спростовано, що вони були відомі та прогнозовані для командира повітрної служби та директора льотної служби ПрАТ «АС» (т.1 а.с. 10-11, т.1 а.с. 116-120). Зазначене відповідно до п. 6.1. Статті 6 Договору ОАСЕ № 09/11 від 15 листопада 2011 року надає страховику право відмовити спадкоємцям застрахованої особи у виплаті страхового відшкодування.

Отже, судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи і характер виниклих правовідносин, норми права, що підлягають застосуванню, однак він дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у звізяку із відстуністю вини ОСОБА_6 в авіаційній пригоді.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню й у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 належить відмовити.

Враховуючи положення статті 88 ЦПК України і те, що апеляційна скарга ПрАТ «УТСК» підлягає задоволенню, а у задоволенні позову ОСОБА_3 належить відмовити, з неї належить стягнути на користь апелянта 1 100 гривень, сплачених при подачі апеляційної скарги (т.2 а.с. 178).

Керуючись ст. ст. 991 ЦК України, ст. 26 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 1 100 (одну тисячу сто) гривень судового збору, сплачених при подачі апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення , але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти діб з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :