У х в а л а

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяви ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Канівський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 21 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 4 серпня 2011 року, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») задовольнив частково.

Вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 23 квітня 2008 року, яка складається з:

- 41 тис. 188 доларів США 47 центів, що еквівалентно 317 тис. 151 грн 22 коп., заборгованості за кредитом;

- 1 тис. 982 долари США 14 центів, що еквівалентно 15 тис. 262 грн 48 коп., заборгованості за відсотками;

- 134 долари США 83 центи, що еквівалентно 1 тис. 38 грн 19 коп., заборгованості за комісію;

- 158 доларів США 62 центи, що еквівалентно 1 тис. 221 грн 37 коп., пені;

- 10 доларів США 26 центів, що еквівалентно 79 грн., простроченої комісії;

- 168 доларів США 88 центів, що еквівалентно 1 тис. 300 грн 38 коп., заборгованості по пені,

а всього 43 тис. 474 долари США 32 центи за курсом 7 грн 70 коп. відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 4 лютого 2009 року № 417/85, звернути стягнення на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48, 70 кв.м, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 тис. 708 грн 50 коп. судового збору та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 жовтня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою у вказаній справі, на підставі частини третьої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

21 січня 2016 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 651, 652, 1050, частини другої статті 1054, 10561 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 33, частини першої статті 35, частини 3 статті 39 Закону України «Про іпотеку», частини четвертої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Крім зазначеного, у поданому 25 січня 2016 року доповненні до заяви ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_5, порушує питання про перегляд зазначеної ухвали суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме статті 321 ЦПК України щодо направлення судового рішення апеляційного суду сторонам та статті 303 ЦПК України щодо меж розгляду справи апеляційним судом.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд ухвали суду касаційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року, 12 вересня 2012 року, 4 листопада і 9 грудня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 26 жовтня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суддя касаційного суду, відмовивши у відкритті касаційного провадження, виходив із того, що касаційна скарга подана після закінчення строків, встановлених статтею 325 ЦПК України, наведені ним у заяві підстави для поновлення строку касаційного оскарження не є поважними, і в установлений строк особа, яка подала касаційну скаргу, не навела інших підстав для поновлення пропущеного строку.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, наданій заявником для порівняння, касаційний суд, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, зазначив про порушення судами норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та указав на необхідність встановити факт наявності заборгованості, перевірити її розмір за кредитним договором, зазначити в резолютивній частині рішення загальний розмір вимог позивача та всі його складові, що підлягають сплаті.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У постановах Верховного Суду України, наданих на підтвердження невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, висловлені такі правові позиції:

-у постанові від 14 листопада 2011 року Верховний Суд України зазначив, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг стільникового мобільного зв'язку, є грошовим зобов'язанням, а тому на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання;

-у постанові від 12 вересня 2012 року Верховний Суд України зазначив, що боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку;

-у постанові від 4 листопада 2015 року Верховний Суд України зазначив, що при встановленні розміру пені значно більшому від розміру боргового зобов'язання, а також, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки на загальну суму заборгованості, в тому числі і пені, розмір якої значно більший розміру заборгованості за кредитним договором, будуть порушені права боржника, суд може вирішити питання про застосування до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України та зменшити розмір пені; крім того, відповідно до положень статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеному за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону;

-у постанові від 9 грудня 2015 року Верховний Суд України зазначив, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду повинні бути зазначені усі складові, передбачені частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку», а ціна продажу предмета іпотеки згідно з частиною шостою статті 38 цього Закону встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Таким чином, відсутні підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року, 12 вересня 2012 року, 4 листопада і 9 грудня 2015 року, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить цим висновкам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Подана заява в частині оскарження ухвали суду касаційної інстанції від 26 жовтня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Згідно частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ОСОБА_4 подав заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2015 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених частиною третьою статті 328 ЦПК України, і яка не може вважатися такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, то ця заява про перегляд зазначеної ухвали касаційного суду з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_4 від 21 січня 2016 року про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема