АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Вербової І.М., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року, -

встановила:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» 10 494 грн. 79 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ТОВ «Управ-Дом» проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач користується послугами за паркомісце, які надає позивач, однак не сплачує їх вартість.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2011 року позивач прийняв в управління підземний паркінг, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

01 вересня 2012 року позивач розпочав експлуатацію підземного паркінгу, про що власників паркомісць було повідомлено відповідним оголошенням.

Відповідно до розрахунку оплати щодо експлуатації машиномісця від 01 жовтня 2012 року, вартість послуг по утриманню одного машиномісця підземного паркінгу складає 291 грн. 34 грн. на місяць.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 07 червня 2012 року відповідач ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1, яке розташоване в підземному паркінгу по АДРЕСА_1.

Між сторонами не укладено договір на технічне обслуговування підземної автостоянки (паркінгу).

Відповідач користується послугами, які надає позивач, однак не сплачує їх, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2015 року складає 10 494 грн.79 коп.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив з того, що згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України відповідач зобов'язаний нести витрати на утримання належного йому майна.

Проте відповідач, будучи обізнаним з необхідністю сплачувати кошти на утримання належного йому майна, не сплачує їх вартість, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 10 494 грн.79 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами відсутні договірні відносини, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідач не відмовився від використання паркомісця, а відповідно й від наданих послуг, які сплачуються за його обслуговування, а тому зобов`язаний нести витрати на утримання його майна.

Доводи апеляційної скарги про відсутність розрахунку, на підставі якого можливо з'ясувати, що саме входить до вартості послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи містять розрахунок та відомості переліку послуг, та їх вартості.

Відсутність договору не впливає на виникнення обов'язку у відповідача сплачувати вартість наданих послуг.

Доводи про те, що відповідач ніколи не користувався паркомісцем № НОМЕР_1 підземного паркінгу та послугами позивача і інших організацій, колегія суддів не приймає, оскільки відповідач не надав будь-яких доказів про це ( акт про відмову від послуг тощо ).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав нотаріального договору на управління паркінгом, колегія суддів оцінює критично, оскільки чинне законодавство не передбачає нотаріального посвідчення таких угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 червня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

І.М. Вербова