АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 677/1468/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1749/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Кошельник В.М.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 20 січня 2014 року з ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу №00009363, відповідно до умов якого товариство зобовязалося передати у розпорядження відповідача транспортний засіб Volkswagen Golf 6 1.4 TSI 2012 року випуску, шасі WVWZZZ1KZCW331252, двигун №САХ В15902, а останній зобовязався прийняти його і сплатити суму коштів за договором у розмірі 23250,33 доларів США. У звязку із складною економічною ситуацією в липні 2014 року ОСОБА_1 повідомив про відсутність джерела доходів для подальшої сплати платежів за договором. Зважаючи на це, 03 серпня 2014 року йому було надіслано повідомлення №387-1 про розірвання договору фінансового лізингу №00009363 від 20 січня 2014 року і необхідність повернення обєкта лізингу впродовж 10 робочих днів з дня отримання цього повідомлення. На виконання умов договору автомобіль був повернутий відповідачем у добровільному порядку 04 серпня 2014 року. 17 жовтня 2014 року з ТОВ «Автоград Миколаїв» був укладений договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля Volkswagen Golf 6 TSI 1.4, 2012 року випуску, шасі WVWZZZ1KZCW331252, двигун №САХ В15902 вартістю 221229,20 грн. Станом на 03 серпня 2014 року, що є датою розірвання договору з ОСОБА_1, залишилися невиплаченими лізингові платежі у розмірі 31332,96 доларів США. З урахуванням курсу долара США станом на 17 жовтня 2014 року різниця між сумою грошових коштів, які були фактично отримані в результаті продажу обєкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися невиплаченими відповідачем складає 184532,63 грн. Вказана сума є упущеною вигодою товариства та підлягає сплаті на підставі п.12.9 договору. Через порушення зобовязань за договором ОСОБА_1 має також відшкодувати збитки у розмірі 6000 грн, що виникли у звязку із отриманням правової допомоги на відновлення порушеного права. Тому, позивач просив стягнути з відповідача збитки у розмірі 190532,63 грн і судові витрати.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» кошти за договором про фінансовий лізинг від 20 січня 2014 року у розмірі 54561,25 грн, витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн, а всього 60561,25 грн і витрати по оплаті судового збору у сумі 605,61 грн.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що він належним чином виконував умови договору фінансового лізингу, а тому немає підстав для відшкодування упущеної вигоди. Позивачем не було надано розрахунок суми упущеної вигоди. Товариство протягом встановленого 10-ти денного строку після розірвання договору не предявило будь-яких претензій до нього і пропустило строк предявлення вимоги.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Представник позивача визнав її не обґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відповідно до ч. 1 п. 3 і п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 20 січня 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» і ОСОБА_1 був укладений договір фінансового лізингу №00009363, відповідно до умов якого товариство зобовязалося передати у розпорядження відповідача транспортний засіб Volkswagen Golf 6 1.4 TSI 2012 року випуску, шасі WVWZZZ1KZCW331252, двигун №САХ В15902, а ОСОБА_1 зобовязався прийняти його і сплатити суму коштів за договором у розмірі 23250,33 доларів США згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. У звязку із складною економічною ситуацією в липні 2014 року відповідач повідомив позивача про відсутність джерела доходів для подальшої сплати платежів за договором. У звязку з цим 03 серпня 2014 року товариство надіслало ОСОБА_1 повідомлення №387-1 про розірвання договору фінансового лізингу №00009363 від 20 січня 2014 року і необхідність повернення обєкта лізингу впродовж 10 робочих днів з дня отримання повідомлення. На виконання умов договору автомобіль був повернутий у добровільному порядку 04 серпня 2014 року. 17 жовтня 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» і ТОВ «Автоград Миколаїв» був укладений договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля Volkswagen Golf 6 TSI 1.4, 2012 року випуску, шасі WVWZZZ1KZCW331252, двигун №САХ В15902 вартістю 221229,20 грн. Станом на 03 серпня 2014 року, що є датою розірвання договору з ОСОБА_1, залишилися невиплаченими лізингові платежі у розмірі 21296,56 доларів США. З урахуванням курсу долара США до національної валюти станом на 17 жовтня 2014 року різниця між сумою грошових коштів, які були фактично отримані в результаті продажу автомобіля та лізинговими платежами, що залишилися невиплаченими відповідачем складає 54561,25 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями договору про фінансовий лізинг від 20 січня 2014 року, графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів, акта прийому-передачі автомобіля від 27 січня 2014 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повідомлення про розірвання договору №00009363 від 20 січня 2014 року, акта прийому-передачі автомобіля від 04 серпня 2014 року, договору купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля від 17 жовтня 2014 року, акта прийому-передачі автомобіля від 17 листопада 2014 року.

Задовольняючи позов про стягнення збитків (упущена вигода), суд виходив з того, що різниця між сумою грошових коштів, які були фактично отримані в результаті продажу автомобіля та лізинговими платежами, що залишилися невиплаченими відповідачем (54561,25 грн) є упущеною вигодою і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до п.12.9 договору.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Згідно із ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Пунктом 12.9 договору про фінансовий лізинг від 20 січня 2014 року передбачено, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п. 12, відмови лізингоодержувача придбати обєкт лізингу, як передбачено п. 4.2, а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення обєкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження товариства впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю обєкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що були фактично отримані в результаті продажу обєкта лізингу) та лізинговими платежами, що залишилися невиплаченими відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів.

На підставі ч. 1 і ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Причиною завдання збитків позивачу стала фінансова неспроможність ОСОБА_1 виконувати умови договору про фінансовий лізинг.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, дана їм належна оцінка та обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь товариства кошти у сумі 54561,25 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем обставин фінансової неспроможності лізингоодержувача сплачувати лізингові платежі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_1 визнав вимогу про розірвання договору і повернув обєкт лізингу впродовж 10 робочих днів з дня отримання такого повідомлення.

Безпідставним є посилання апелянта на пропущення товариством 10-ти денного строку предявлення до нього вимоги як на підставу для відмови в позові.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду в зазначеній частині не впливають і його висновок не спростовують.

Разом з тим, висновок суду про стягнення збитків у звязку з отриманням правової допомоги у сумі 6000 грн є помилковим.

Під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Проте, суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув. За встановлених обставин справи понесені позивачем витрати у розмірі 6000 грн, які за своєю суттю є витратами на правову допомогу, не є такими, без яких неможливо б було відновлення порушеного відповідачем права, також не встановлено причинний зв'язок між поведінкою відповідача та витратами на правову допомогу, визначеними позивачем як збитки.

З огляду на викладене, рішення суду в частині стягнення збитків у вигляді витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2016 року скасувати в частині стягнення збитків у вигляді витрат на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків у звязку з отриманням правової допомоги відмовити.

Зменшити суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» судових витрат по оплаті судового збору до 544 грн 92 коп (пятсот сорок чотири грн 92 коп).

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 207 грн 49 коп (двісті сім грн 49 коп).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_4

Суддя/підпис/ОСОБА_5

Суддя /підпис/ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/1749/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія 19