Номер провадження: 22-ц/785/2942/16
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку (третя особа - Котовський РВ ГУДМС України в Одеській області) за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання останнього таким, що втратив право користуватися приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1

На житловій площі її будинку зареєстрований, відповідач по справі, (колишній чоловік позивачки) який з початку 2013 року в веденні господарства участі не приймав, постійно був відсутній, за вказаною адресою реєстрації не з'являвся. Що підтверджується довідкою посвідченою головою квартального комітету від 04 грудня 2015 року.

Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року позов задоволений. Визнано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 Одеської області та підлягає знаттю з реєстраційного обліку.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1

На житловій площі її будинку зареєстрований, відповідач по справі, (колишній чоловік позивачки) який з початку 2013 року в веденні господарства участі не приймав, постійно був відсутній, за вказаною адресою реєстрації не з'являвся. Що підтверджується довідкою посвідченою головою квартального комітету від 04 грудня 2015 року.

Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд.

Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців).

Саме це і було встановлено судом при розгляді позову.

Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Єдиним доказом на підтвердження того, що відповідач не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 Одеської області належному позивачу, є довідкою посвідченою головою квартального комітету від 04 грудня 2015 року (а.с. 3) в якій зазначено, що голова квартального комітету посвідчив підписи сусідів позивача на печатному тексті в якому зазначено, що сусіди позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтверджують, що відповідач на проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 Одеської області з 2013 року.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України , доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 63 ЦПК України визначає, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Довідка посвідчена головою квартального комітету від 04 грудня 2015 року (а.с. 3) в якій зазначено, що голова квартального комітету посвідчив підписи сусідів позивача на печатному тексті в якому зазначено, що сусіди позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтверджують, що відповідач на проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 Одеської області з 2013 року не є належним доказом на підтвердження того, що відповідач не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 Одеської області, оскільки сусіди позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 не були допитані в якості свідків і клопотання позивачем про допит зазначених осіб в якості свідків в суді першої інстанції не заявлялося.

Інших доказів на підтвердження заявлених вимог, позивачем надано не було.

Крім того, питання про визнання члена сім'ї власника житла на користування цим житлом, регулюється ст. 405 ЦК України, проте позивач не посилалася на зазначену статтю, як на підставу для задоволення заявлених нею позовних вимог.

На підставі наведеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

А.П. Бабій

В.А. Станкевич