22.02.2016 227/4301/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 лютого 2016 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі Малашко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської міської ради, третя особа Приватне підприємство «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» про визнання права користування житловим приміщенням, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.07.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права користування житловим приміщенням. В подальшому уточнив позовні вимоги та просив визнати його членом сімї померлого наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та визнати за ним право користування даною квартирою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його брат ОСОБА_3, на підставі ордену №220 від 10.07.1987 р. отримав право користування квартирою №54 розташованою в буд.№6 по вулиці Пушкіна, м.Білозерське, м.Добропілля, Донецької області.

З квітня 2009 року за згодою брата та його дружини він вселився до даної квартири, разом вели спільний побут, розпочали ремонт. 23.05.2015р. його брат помер. Після смерті брата позивач продовжує мешкати у даній квартирі та сплачувати витрати за комунальні послуги. Звернувшись до Білозерської міської ради з проханням переоформити договір найму, йому було відмовлено, тому що він не зареєстрований за даною адресою. Тому звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі..

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомила. Заперечення по справі не надала.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечують, розгляд справи залишають на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.158, ст.169, ст.197, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.

Судом під час судового розгляду були допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідно до показань вказаних свідків ОСОБА_1 тривалий час мешкав з ОСОБА_3 за адресою м.Білозерське, вул.Пушкіна, 6/54. Також свідки підтверджують факт вільного вселення ОСОБА_1 з 2009 року в дану квартиру зі згоди основного квартиронаймача, його рідного брата ОСОБА_3 Отже, з пояснень свідків вбачається, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу проживав у спірній квартирі разом із ОСОБА_3, як член його сім'ї, створював усі необхідні умови для проживання у квартирі.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі ордеру №220 від 10.07.1987 р. отримав право користуватися квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 та копії паспорта ОСОБА_1, встановлено, що вони є рідними братами, що також підтверджується свідченнями свідків.

З квітня 2009 року за усною згодою брата та його дружини, ОСОБА_1 вселився до даної квартири, в якій мешкав разом з ними до 23.05.2015р., тобто до смерті брата.

23.05.2015р. ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія I-НО №903653 від 25.05.2015р.

Згідно з копією особистого рахунку ОСОБА_3 був основним квартиронаймачем на підставі ордеру №220 від 10.07.1987 р.

Позивач за період з квітня 2009 року проживав в зазначеній квартирі, як член сім'ї наймача, вів з ним спільне господарство, приймав участь в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача.

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого прядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що у період спільного проживання позивача з ОСОБА_3, а саме з квітня 2009 року по день смерті останнього, ОСОБА_1 за свій рахунок встановив вікна, балконний блок, двері, сплачував комунальні послуги, про що свідчать квитанції в матеріалах справи, та підтверджуються показаннями свідків.

Підтвердженням того, що спірна квартира за адресою АДРЕСА_2, була постійним місцем проживання позивача ОСОБА_1 підтверджується актом виданим ПП БРЕС «Прогрес», відповідно до якого, позивач фактично проживає за даною адресою з квітня 2009 року без реєстрації.

У відповідності до ст.47 Конституції України, ст.1 ЖК України, кожний має право на житло.

В ч.1 ст.29 ЦК України зазначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до п. 15 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно до ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права і обовязки наймодавця.

Відповідно до ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Позивач надав суду достатньо доказів того, що на законних підставах користується квартирою за адресою АДРЕСА_2.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про визнання позивача членом сімї померлого наймача квартири ОСОБА_3, та визнає за ним право користування квартирою за адресою АДРЕСА_2..

Керуючись ст. ст.1,9,64,65 ЖК України, ст.ст.29,814 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60,197, 212-215,224,225 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білозерської міської ради, третя особа Приватне підприємство «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес» про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, членом сімї померлого наймача квартири АДРЕСА_3 міста Добропілля Донецької області ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на користування житловим приміщенням - квартирою №54 будинку №6 по вулиці Пушкіна міста Білозерське міста Добропілля Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за заявою відповідача, поданою до суду протягом 10 днів, з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Д.Є.Хоменко