Справа № 569/705/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Рівненський міський суд

в особі головуючої судді Крижової О.Г.

при секретарі Гриценюк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в березні минулого року розірвано шлюб між ним та ОСОБА_3. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Суд залишив дитину проживати з відповідачкою. Після розірвання шлюбу у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо способів участі у спілкуванні та вихованні доньки. ОСОБА_1 вказує, що зі сторони ОСОБА_5 почалися створюватися перешкоди у спілкуванні з дитиною. У звязку з чим, за заявою позивача відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвикокому визначив способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про що постановив рішення, на підставі рішення Рівненським міським головою видано розпорядження. Проте, вказаного розпорядження відповідачка не виконує. ОСОБА_1 вказує, що з 18.11.2015 з вини колишньої дружини не може зустрітись з дитиною. Всі його намагання у добровільному порядку врегулювати питання участі у спілкуванні та вихованні дочки закінчуються заявами дільничному інспектору та в органи опіки та піклування.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, подала заперечення на позовну заяву в якому просила в задоволенні позову відмовити повністю за його безпідставністю.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, заперечення на позовну заяву підтримав.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 18 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Після розірвання шлюбу, між ними виник спір щодо спілкування позивача із дитиною.

Відповідно до ст. 141 СК України, ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Позивач просить зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дочки і встановити запропонований ним спосіб спілкування.

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Такий висновок носить рекомендаційний характер, однак в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем не виконується дане розпорядження а тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, доводи позивача, його представника та відповідача, представника відповідача, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.155,198-199 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294,367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визначити спосіб участі батька, ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши наступні способи:

- побачення кожної суботи місяця з 09 год.00 хв. до 09 год. 00 хв. неділі, кожної середи з 11 год. до 19 год., як дні коли ОСОБА_1 буде забирати дитину до себе додому, для спілкування в домашніх умовах;

- додаткові дні побачень щорічно 10 лютого з 10 год. до 14 год. та 16 лютого з 10 год. до 20 год.;

- спільний відпочинок влітку 20 днів;

- необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку.

У дні побачень ОСОБА_1 має право заводити, забирати доньку ОСОБА_4 з садочку (дому) інших розважаючих закладів особисто.

Зобов»язати ОСОБА_5 до дня зустрічі з донькою надавати ОСОБА_1 точну інформацію щодо фактичного місця перебування доньки ОСОБА_4, а у разі настання змін, повідомити особисто на наступний день з дня настання таких змін.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд на протязі 10 днів з дня його проголошення .Особи, які брали участь у справі , але не були присутні при оголошені рішення можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду на протязі 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду О.Г. Крижова