АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1546/15-ц Номер провадження 22-ц/786/856/16Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом у якому зазначав, що 24.09.2014 року було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала гроші в сумі 7250 грн. та зобов`язалась повернути до 23.10.2014 року.

24.09.2014 року між ЛИХОЛІПОМ В.В. та ОСОБА_3 укладено договір поруки про солідарну відповідальність з ОСОБА_5 за договором позики у разі невиконання зобовязання.

У звязку з не виконанням своїх зобовязань за договором позики утворилась заборгованість у сумі 44315 грн. 57 коп.

21.04.2015 року представник позивача зменшила позовні вимоги та просила стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 борг в сумі 36815 грн. 57 коп. який складається з : основного боргу -7250 грн.; 3% річних 60 грн.78 коп., індекс інфляції 29,79 грн.; штраф 29475 грн.

Заочним рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована - АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована м. Полтава, вул. Низова,31 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ЛИХОЛІПА В.В., ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого - смт. Білики, вул. Підгірна,36, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 борг за договором позики кошти в сумі 36815 (тридцять шість тисяч вісімсот п»ятнадцять) грн. 57 (п»ятдесят сім) грн. та судовий збір у розмірі 443 (чотириста сорок три) гривні 17 (сімнадцять) копійок.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання зявився представник позивача, апеляційну скаргу просила відхилити.

Відповідачі до суду не зявилися. Судові повістки за місцем реєстрації не отримували та були викликані відповідно до п.9 ст. 74 ЦПК України.

Представник відповідачів, будучи повідомлений телефонограмою, до суду не з`явився.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційної суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що 24 вересня 2014 року між ЛИХОЛІПОМ В.В. та ОСОБА_5 укладено договір позики(а.с.7-8).

Відповідно до п.3.3 договору позики, на підтвердження отримання позики позичальником складена розписка ( а.с.12).

Згідно з п.4.1 договору позики за порушення строку повернення позики позичальник сплачує додатково штраф у розмірі 5% від суми боргу за кожен прострочений день.

24 вересня 2014 року між ЛИХОЛІПОМ В.В. та ОСОБА_3 укладено договір поруки( а.с.55).

Відповідно до п.1 договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_5 свого обовязку за договором позики від 24.09.2014 року на суму 7250 грн на строк 30 днів.

Поручитель поручається перед кредитором в повному обсязі за порушення зазначеного зобовязання боржником. В разі порушення зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

ОСОБА_5 взятих на себе зобовязань не виконала не повернувши боргу 23.10.2014 року на вимогу позивача у звязку з чим виникла заборгованість.

В квітні 2015 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 кошти в сумі 7500 грн. шляхом перерахування поштовим переказом у розмірі 3000 грн. та 4500 грн. ( а.с.30).

Відповідно до розрахунку борг склав 36815,57 грн. (а.с.51).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню та ґрунтуються на вимогах закону і відповідають обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_4 укладаючи договір позики з ОСОБА_5 ввів відповідачів в оману не відповідають обставинам справи, оскільки штраф нараховувався відповідно до умов договору з яким сторони були ознайомлені, що підтверджується відповідними підписами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання апелянта на не співмірність розміру штрафу із сумою боргу не заслуговує на увагу, оскільки штраф передбачений умовами договору та був засобом забезпечення належного виконання зобовязання.

За умови належного виконання зобов`язання, будь-які підстави для нарахування штрафу були відсутні.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Будь-яких вимог щодо недійсності даного договору позики в суду не заявлялось.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь держави по 120 грн. судових витрат з кожного.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : О.Ю. КУЗНЄЦОВА

ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ