АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 613/193/13-ц Головуючий І інстанції Закопайло В.В.
Провадження: 22-ц/790/5204/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Довгаль А.П., Коваленко І.П.

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 27 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Богодухівської міської ради, третя особа КП «Богодухівське БТІ» про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самочинно збудованого нерухомого майна, -

встановила:

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Виконкому Богодухівської міської ради Харківської області від 20.10.1992 року їй виділено у довічне спадкове користування земельну ділянку площею 600 кв. м. по вул. Харківська, будинок №167-А у м. Богодухів Харківської області із міськземфонду та дозволено будівництво на ній житлового будинку і службових споруд: сараю та вбиральні. Позивачем було розпочато будівництво, та практично відразу після початку будівництва її сусід ОСОБА_2, який проживає по сусідству за адресою вул. Харківська, 165-А, почав чинити їй перепони, а саме: поставив паркан та обмежив доступ до земельної ділянки позивача. Відповідачем ОСОБА_2 було порушено межі земельних ділянок, захоплено близько 2 м земельної ділянки позивача, та побудовано паркан (огорожу), чим штучно збільшив свою ділянку. В наслідок таких дій відповідача ОСОБА_5 ширина між парканом та будинком позивача звузилась до 2 м., що створило істотні перешкоди позивачу у користуванні власною земельною ділянкою. Рішенням Виконкому Богодухівської міської ради №16 від 19.01.1995 року було встановлено, що ширина виділеної позивачу земельної ділянки повинна становити 15м. 20см., але при обмірі склала лише 13м. 20см., при цьому ширина земельної ділянки ОСОБА_2 повинна становити 18м., але при обмірі виявилось що вона збільшилась по червоній лінії на 2м. Тобто, ОСОБА_2 самовільно зайняв частину виділеної позивачу земельної ділянки шириною 2м. Цим рішенням ОСОБА_2 було зобовязано привести межі згідно до технічної документації у строк до 01.03.1995 року. Добровільно ОСОБА_2 відмовляється відновити межі земельних ділянок.

Просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, розташованою за адресою вул. Харківська, 167-А у м. Богодухів Харківської області, знесення паркану між домоволодінням №167-А та домоволодінням №165-А по вул. Харківській м. Богодухів та привести межі між цими домоволодіннями у попередній стан, відновивши їх згідно з технічною документацією, яка діяла під час виділення земельної ділянки у 1992 році. А саме по лінії на відстані 6 м. від будинку відповідача ОСОБА_2

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 27 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґ рунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не вірно дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем ОСОБА_1 Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що рішенням виконкому Богодухівської міської ради Харківської області №16 від 19.01.1995 року було встановлено факт збільшення земельної ділянки ОСОБА_2 шляхом самовільного зайняття частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 та зобовязано привести межі згідно до технічної документації. Не врахована геодезична зйомка, здійснена ПП «Земстройпроект» в листопаді 2012 року, з якої вбачається що відстань від будинку ОСОБА_2 до паркану, що розділяє будинки позивача та відповідача, становить 7м.,85 см., тобто на 1 м.,85 см., більше ніж має бути.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення вимог ст.ст. 10,11.60 ЦПК України, не доведені обставини на які вона посилається у позові. Рішення Виконкому Богодухівської міської ради №16 від 19.01.1995 року, судом не може прийняти як доказ, оскільки у виконкому не була наявна технічна документація, яка б дала можливість дійти висновків, зазначених у рішенні вказаному, так як саме відсутність цієї документації стала однією з підстав неможливості проведення експертизи.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що рішенням Виконкому Богодухівської міської ради Харківської області від 20.10.1992 року ОСОБА_1 виділено у довічне спадкове користування земельну ділянку площею 600 кв. м. по вул. Харківська, будинок №167-А у м. Богодухів Харківської області із міськземфонду та дозволено будівництво на ній житлового будинку і службових споруд: сараю та вбиральні.

Позивачем зазначено, що при здійсненні будівництва, відповідачем ОСОБА_2 було порушено межі земельних ділянок Внаслідок чого, відповідачем захоплено близько 2 м. земельної ділянки позивача, та побудовано паркан (огорожу), чим штучно збільшено свою ділянку і це створило істотні перешкоди позивачу у користуванні власною земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №188 Богодухівської міської ради народних депутатів виконавчого комітету від 17 березня 1992 року Про дозвіл на виділення земельної ділянки під огород в м.Богодухові по вул.Харківській №165 гр.ОСОБА_2 виділена земельну ділянку площею 1440 кв.м. з міськземфонду під огород.( том №1, а.с.81)

21.09.2012р. Рішенням ХХІУ позачергової сесії УІ скликання ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на присадибну земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Богодухів, с.Мусійки, вул. Харківська, 165А, орієнтовною площею 0,2100 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідачем ОСОБА_2 зазначено, що на вимогу ОСОБА_3В його земельна ділянка була приведена згідно до технічної документації та згідно до топо-геодезичного вишукування площа його земельної ділянки складає 0,2100 га.

Відповідно до ст. 152 ч. 2, ч. 3 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і захист прав громадян здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

За змістом ст. ст. 211, 212 ЗК України самовільне зайняття означає фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав, яке за своїм характером виключає можливість нормального користування земельною ділянкою з боку інших осіб. Так, ст. 125 цього Кодексу передбачає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, який посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Окрім цього, ЗК України ставить правомірність використання земельної ділянки в залежність від встановлення її меж в натурі (на місцевості) та державної реєстрації правовстановлюючого документа.

З матеріалів справи не вбачається самовільне зайняття частини земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 з боку домоволодіння ОСОБА_1

Посилання апелянта на той факт, що суд першої інстанції не вірно дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем ОСОБА_1 є помилковим.

При розгляді справи в суді першої інстанції, судом неодноразово призначались судові будівельно-технічні (земельно-впорядні) експертизи, однак їх не було проведено, через не надання сторонами витребуваних експертом додаткових матеріалів, не забезпечено безперешкодне обстеження обєкта та позивачем не проведено оплату за виконання експертизи.

Судова колегія вважає, що позивач в порушення вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 2 ст. 60 ЦПК України, не зважаючи на сприяння судом першої інстанції всебічному і повному зясування обставин справи, не здійснювала заходів залежних від неї для проведення експертизи.

Статтями 10, 11, 58, 60, 61, 179, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що рішення Виконкому Богодухівської міської ради №16 від 19.01.1995 року не може бути прийнято судом як доказ, оскільки у виконкому не була наявна технічна документація, яка б дала можливість дійти висновків, зазначених у вказаному рішенні, оскільки саме відсутність цієї документації стала однією з підстав неможливості проведення експертизи.

Також колегія враховує, що з часу прийняття рішення виконкому сплинув значний час, тому для правильного та обєктивного розгляду справи необхідно проведення експертизи. За висновком спеціаліста позивач не позбавлена можливості звернутись у досудовому порядку.

Висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 27 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді