Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2027/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

14.09.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Мурашко С.І., Фомічова С.І.,

за участю секретаря Явлєвої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом керівника Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Компаніївської районної ради Кіровоградської області до Компаніївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Відділ освіти, молоді та спорту Компаніївської районної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_3, про визнання договору оренди недійсним, повернення майна за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Компаніївськго районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Компаніївськго районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2016 року залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, позовну заяву керівника Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Компаніївської районної ради Кіровоградської області до Компаніївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Відділ освіти, молоді та спорту Компаніївської районної адміністрації Кіровоградської області, ОСОБА_3, про визнання договору оренди недійсним, повернення майна.

Заступник прокурора Кіровоградської області Варакін О.В. оскаржив в апеляційному порядку ухвалу суду, просив скасувати це судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Скаргу обґрунтовано тим, що суд не врахував, що органом, уповноваженим від імені держави (територіальної громади) здійснювати повноваження у спірних правовідносинах є Компаніївська районна рада, яка допустила бездіяльність щодо захисту права власності протягом семи місяців після укладення оспорюваного правочину, відповідний позов до суду не предявила. До звернення в суд прокурор звертався до Компаніївськї районної ради з повідомленням про наявність порушення прав громади та розясненням права на звернення до суду. Стверджує, що суд невірно застосував норми Закону України «Про прокуратуру» та ЦПК України.

Особи, які беруть участь у справі та особа, яка подала апеляційну скаргу, повідомленні належним чином про час та місце розгляду справи (а.с. 89 92), в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, письмові заперечення на апеляційну скаргу не надіслали.

Лише відповідач ОСОБА_2 подав суду письмове клопотання (заяву) про розгляд справи за його відсутності (а.с. 97).

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

У звязку з цим та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив наступне:

Керівник Олександрійської місцевої прокуратури діючи в інтересах держави в особі Компаніївської районної ради Кіровоградської області звернувся з вказаним позовом до Компаніївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_2 і просив суд: визнати договір оренди приміщення спортивного залу від 31 серпня 2015 року, укладений між Компаніївською ЗОШ І ІІІ ступенів та ОСОБА_2, недійсним; зобовязати ОСОБА_2 звільнити та повернути власнику приміщення спортивного залу.

Позов обґрунтовано тим, що вказаний договір укладено директором школи з перевищенням його повноважень та без згоди відповідного органу, що суперечить закону. Оскільки Компаніївською районною радою тривалий час (протягом семи місяців) не вживалися адекватні заходи щодо захисту прав територіальної громади на її майно, позов предявлено прокурором на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та виходив з того, що прокурор не має повноважень на предявлення позову від імені Компаніївської районної ради так, як не надав доказів наділення йому такими повноваженнями або неспроможності районної ради представляти свої інтереси в суді. Суд також вказав, що держава володіє особливою правосубєктністю, відмінною від правосубєктності територіальних громад, а в даній справі приміщення спортивного залу ЗОШ, який є обєктом оспорюваного договору, являється комунальною власністю. Прокурор, згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК, наділений повноваженнями представництва в суді лише держави, а не територіальної громади чи її органів. Крім того, суд вказав, що прокурор не надав доказів реагування на бездіяльність ради і що право на позов у прокурора виникало лише у разу залишення радою звернення прокурора без задоволення.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладаються обовязок представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Висновком Європейської комісії за демократію через право, затвердженим на 63-1 пленарній сесії, визнано право держави наділяти прокурорів правом захисту державного інтересу.

Положення п. 2 ч. 2 ст. 121 Конституції України розкриваються і конкретизуються іншими законодавчими актами, зокрема, ЦПК України та Законом України «Про прокуратуру»

Відповідно до ч. 1, 3 т. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Випадки в яких не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави окремо обумовленні ч. 3 вказаного Закону, але вони не поширюється на дану справу.

Національним законодавством України передбачено підстави та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, зокрема, п. 2 ч. 6 Закону та ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 45 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у свої рішеннях визначив позицію про те, що присутність прокурора у судовому процесі на боці однієї із сторін ставить під загрозу принцип рівності і справедливого балансу між сторонами (п. 53 рішення ЄСПЛ «Мартіні проти Франції»). Проте у рішенні від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Російської Федерації» ЄСПЛ вказав, що за певних обставин виступ прокурора на стороні особи може бути виправдана, зокрема, коли потрібно захищати інтереси держави.

Згідно абз. 3 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 «інтереси держави» є оціночним

поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку

самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі

якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися

порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у

позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган,

уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних

відносинах.

Держава, як суспільно-політичне обєднання, може мати інтереси і в сфері місцевого самоврядування, зокрема, у сфері освіти, здоровя, фізичної культури та спорту, використання для забезпечення прав громадян у цих сферах комунальної власності.

Прокурор може виконувати функції представництва держави в суді за умови, що таке представництво стосується визначених у законі інтересів держави.

Прокурор може заявляти позов в інтересах органу місцевого самоврядування, якщо такі інтереси за своєю природою є державними, або у випадках, коли у спірних правовідносинах цей орган виконує делеговані державні повноваження.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам прокурора про те за захистом яких саме інтересів держави, які реалізуються органом місцевого самоврядування, він звернувся з позовом. Також суд не врахував обєкт оспорюваного договору оренди, його цільове призначення, інтереси громади в його використанні за призначенням та інтереси держави в досягненні цілей за для яких має використовуватися це майно.

Водночас необхідно мати на увазі, що «інтереси держави» можуть відрізнятися від інтересів інших учасників суспільних відносин. Це означає, що інтереси державного органу, органу місцевого самоврядування можуть не збігатися з інтересами держави. Небажання таких органів звертатися до суду за захистом інтересів держави не позбавляє прокуратуру права подати від їх імені позов в інтересах держави. Таким чином законодавством не передбачено отримання прокурором згоди від зазначених органів на звернення з позовом до суду від їх імені в інтересах держави.

В позовній заяві прокурор вказав, що понад сім місяців, з часу укладення оспорюваного договору, Компаніївською районною радою не вживалося жодних заходів на захист права власності.

Крім того, зі справи вбачається, що суд повідомляв Компаніївську районну раду про розгляд справи, проте її представник жодного разу в судове засідання не зявився.

Суд першої інстанції доводи прокурора щодо небажання органу місцевого самоврядування захищати державні інтереси залишив поза увагою.

До того ж опосередковано право прокурора на звернення до суду в інтересах держави в особі органів місцевого самоврядування визначено абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

Та обставина, на яку послався районний суд, що прокурор не надав суду докази виконання ним передбаченого ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зобов'язання попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень не може свідчити про відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду так, як вказана норми направлена на забезпечення права такого субєкта владних повноважень на оскарження підстав для представництва прокурора.

Однак Компаніївська районна рада не заперечувала наявність підстав для представництва прокурором її інтересів в даній справі.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду першої інстанції є передчасними, зробленими при неповному зясуванні обставин справи та такими, що не відповідають їм, внаслідок чого суд позбавив себе можливості правильно застосувати норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 311, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Компаніївськго районного суду Кіровоградської області задовольнити.

Ухвалу Компаніївськго районного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2016 року скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: