Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3530/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/2001/16
14 вересня 2016 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.,
секретаря судового засідання Павленко О.О.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням,
14 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
В подальшому, 06 вересня 2016 року до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої до складу позивачів було включено ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що їм на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за № 582 та витягом КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 3550731 від 12.05.2004 року. Відповідно до акту від 04.03.2016 року, складеного за підписами мешканців будинку № 13 по вулиці Миколаївське шосе у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посвідченого головою ЖБК «Центральний-3» ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: 5000, АДРЕСА_2, однак з 26 травня 2005 року фактично в цій квартирі не проживає до теперішнього часу. Реєстрація відповідача у належній їм квартирі була обумовлена тим, що останній був чоловіком ОСОБА_1, 22 грудня 2005 року вказаний шлюб розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ № 037142, і ОСОБА_4 виїхав з квартири і там більше не зявлявся,з того часу вони не спілкуються. Наскільки їм відомо відповідач виїхав в Росію і на теперішній час є громадянином РФ. Реєстрація ОСОБА_4 у належній їм квартирі без фактичного проживання останнього в ній на протязі більше ніж десяти років порушує їх права як власників, оскільки: при нарахуванні комунальних платежів розрахунок здійснюється з кількості осіб, які зареєстровані в житловому приміщенні, що обтяжує їх матеріально, оскільки це потребує додаткових витрат по сплаті комунальних послуг; відповідач своєю реєстрацією перешкоджає в реалізації їх права вільного розпорядження власністю, в тому числі права передачі квартири в іпотеку для отримання грошей в борг або банківського кредиту; реєстрація відповідача створює певні незручності в праві користування житловим приміщенням, оскільки до квартири може надходити поштова кореспонденція, яка не має ніякого відношення до їх власників або фактичних мешканців в ній, також ОСОБА_4 хоча й формально без фактичного проживання, але ж займає житлову площу, межі якого обмежені згідно вимог ЖК України. Все це створює для них, як для власників майна, перешкоди, які обмежують їх права вільного володіння та розпорядження цим майном. Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_4 тривалий час не проживав та не проживає у вказаній квартирі понад десять років без поважних причин, то він втратив правл користування житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.
У судове засідання, призначене на 14 вересня 2016 року, позивачі не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивачів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с.21,27,28).
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На вказану адресу судом здійснювалися виклики відповідача.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи є поштові відправлення на 11.08.2016 та 14.09.2016, адресовані відповідачу, які були повернені до суду за закінченням строку зберігання.
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Оскільки відповідачем не надано заяву про зміну місця проживання або місцезнаходження судові повістки із зазначенням дати надсилалися судом на вищевказану адресу.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 про дату та час розгляду справи буВ повідомлений належним чином.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а позивачі не заперечували проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.
Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини.
Так, в ході судового розгляду було встановлено, що 07 травня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10, яка діяла від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 582 (а.с7).
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 12.05.2004 вбачається, що квартира АДРЕСА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, про що зроблено запис № 204 у книзі 56ж-204 (а.с.8).
Крім того, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 037142, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 473 від 22 грудня 2005 року (а.с.11).
Однак, відповідно акту від 04.03.2016 року, наданого головою ЖБК «Центральний-3» ОСОБА_9 за підписами свідків ОСОБА_6 (квартира №207), ОСОБА_7 (квартира № 196), ОСОБА_8 (квартира № 200), ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак з 26.08.2005 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживає та його особистих речей в квартирі немає (а.с.9), що також вбачається з довідки про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги, виданої 04 липня 2016 року (а.с.10).
З урахуванням викладеного ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з позовом про усунення перешкод у здійсненні ними права користування квартирою № 204, розташованої в будинку №13 по вулиці Миколаївське шосе в м. Кривому Розі, з боку ОСОБА_4 шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України, що регулюють питання права власності на нерухомість та його захисту.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Вимогами ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сімї.
Крім того, ст. 150 ЖК України передбачено, що власник майна має право користуватися квартирою для особистого проживання і проживання членів його родини, а також має право розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом: у тому числі продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди.
Так судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири № 204 у будинку № 13, розташованого по вул. Миколаївське шосе у м. Кривому Розі, на законних підставах і вони відповідно до вимог ст. 317 ЦК України мають право користуватись своїм майном.
За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, однак не мешкає за вказаною адресою понад десять років.
Отже, виходячи з викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 204 у будинку № 13, розташованого по вулиці Миколаївське шосе у місті Кривому Розі.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Отже з урахуванням повного задоволення позову з відповідача на користь позивачів підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 84, 88, 209, 213, 215-218, 224-233, 321 ЦПК України, ст. ст. 317, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 150 ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкоди в користуванні власністю квартирою № 204 у будинку № 13, розташованою по вулиці Миколаївське шосе в м. Кривому Розі шляхом позбавлення ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, права користування житловим приміщенням квартирою № 204 у будинку № 13, розташованою по вулиці Миколаївське шосе в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ідентифікаційний номер відсутній), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 13, кв. 204, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 13, кв. 204, сплачений судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками судового процесу рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов