Справа № 2-3551/11
Провадження № 6/265/370/16
У Х В А Л А

20 вересня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту, зацікавлені особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернулась до суду, діючи в інтересах ОСОБА_1, із заявою про зняття арешту, посилаючись на те, що 27 квітня 2016 року держаним виконавцем було накладено арешт на майно ОСОБА_1 із забороною на його відчуження в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом про примусове стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 1996 р. н. та 2000 р. н. Натомість 25 травня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа ОСОБА_2 без подальшого виконання на підставі відсутності заборгованості по аліментним платежам. На підставі того, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, то відсутні й претензії ОСОБА_2 до заявника з приводу примусового стягнення аліментів. Однак державний виконавець не зняв арешт, накладений ним 27 квітня 2016 року на майно ОСОБА_1, через що заявник змушений звертатись до суду для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з усього майна ОСОБА_1, накладеного постановою державного виконавця 27 квітня 2016 року.

У судовому засіданні представник заявника, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_3, на задоволенні поданої нею заяви наполягала, підтвердивши обставини, що викладені у ній, та просила суд зняти арешт з майна ОСОБА_1

Представник Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_4, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1, вказуючи, що нею було накладено, як державним виконавцем, арешт на майно ОСОБА_1 через нараховану йому заборгованість по сплаті аліментів понад три місяці з метою забезпечення виконання рішення суду. У подальшому на підставі заяви стягувача було винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання. Однак у такому випадку при ухваленні постанови про повернення виконавчого листа стягувачу арешт з майна боржника за законом державний виконавець не має змоги зняти.

Зацікавлена особа, ОСОБА_2, до суду не зявилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява про зняття арешту підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що постановою від 27 квітня 2016 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ в рамках виконавчого провадження № 41866401 у забезпечення виконання виконавчого листа 2-3551/11, виданого 21 червня 2012 року судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, 1996 р. н. та 2000 р. н., аліментів в розмірі 1/3 частки від доходу до повноліття дітей було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 із забороною його відчуження.

Із заяви стягувача, ОСОБА_2, вбачається, що вона просила державного виконавця повернути їй виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей без виконання на підставі відсутності заборгованості у боржника.

При цьому з листа начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області вбачається, що 26 травня 2016 року державним виконавцем в рамках примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей було винесено постанову про повернення такого виконавчого листа стягувачу на підставі відповідної заяви ОСОБА_2 Також вказано, що заборгованість по аліментних платежах відсутня. При цьому станом на 22 липня 2016 року будь-яке невиконане виконавче провадження щодо ОСОБА_1 відсутнє, окрім повернутого виконавчого листа ОСОБА_2

На підставі ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Однак у наведеному в ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» переліку не передбачено випадків зняття арешту, накладеного на майно боржника, при поверненні виконавчого документа стягувачу.

На підставі ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З урахуванням обставин, досліджених в судовому засіданні, суд вважає встановленим, що на усе майно ОСОБА_1 було накладено арешт державним виконавцем постановою від 27 квітня 2016 року в ході примусового виконання виконавчого документа про стягнення з нього аліментів.

Натомість, оскільки було встановлено, що заборгованості у ОСОБА_1 перед стягувачем немає, виконавчий лист було повернуто стягувачу, інші виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні, то відпали підстави для подальшого арешту такого майна заявника.

Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_1, шляхом зняття арешту з майна заявника, накладеного постановою державного виконавця від 27 квітня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту, зацікавлені особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, ОСОБА_2, задовольнити.

Зняти арешт, накладений на усе рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 із забороною його відчуження згідно із постановою від 27 квітня 2016 року державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області в рамках виконавчого провадження № 41866401.

На ухвалу суду протягом пяти днів з моменту проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя