Ухвала

іменем україни

17 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ТкачукО.С., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року у справі за заявою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Чернової Людмили Володимирівни про відстрочку виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору банківського вкладу та стягнення коштів,

встановив:

У вересні 2015 року головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3. до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про розірвання договору банківського вкладу та стягнення коштів, посилаючись на те, що на виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходяться виконавчі листи по виконанню вказаного судового рішення про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3. вкладів у розмірі 82 702 грн. 33 коп., 74 700 грн. 99 коп. та 1 993 грн. 91 коп. 6 серпня 2015 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява від ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій банк просить відстрочити виконання вказаного судового рішення, мотивуючи це тим, що події, які пов'язані з політичною кризою, воєнними діями на Сході країни та окупацією Автономної Республіки Крим призвели до відтоку коштів, розміщених на рахунках клієнтів банку, а останній для збереження ліквідності та можливості погашення кредитної заборгованості перед кредиторами змушений був укладати додаткові угоди щодо рефінансування, що ускладнює повернення клієнтам коштів, розміщених на депозитних рахунках. Враховуючи викладене, державний виконавець просив відстрочити виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року до жовтня 2015 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року, у задоволенні заяви державного виконавця про відстрочення виконання судового рішення відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким заяву про відстрочення виконання судового рішення задовольнити.

Одночасно заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, вважаю за можливе поновити його.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшли обґрунтованого висновку, що заявник не довів своїх вимог, що є його процесуальним обов'язком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, зокрема, не надав доказів щодо наявності обставин, що утруднюють виконання судового рішення, які б давали підстави для відстрочення виконання судового рішення. При цьому, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що наведені банком обставини, які він вважав достатньою підставою для задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення свідчать про погіршення майнового становища банку, однак не вказують на неможливість виконання або значного ускладнення для виконання ним судового рішення.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. 342 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Чернової Людмили Володимирівни про відстрочку виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору банківського вкладу та стягнення коштів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук