ухвала

іменем україни

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Мартинюка В.І., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Попович О.В.,
за участю представника позивача - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Житлово-будівельного кооперативу № 15, третя особа - ОСОБА_8, про визнання рішення загальних зборів незаконним та його скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 1990 року їй належить 1/2 паєнакопичення квартири АДРЕСА_1 в ЖБК № 15.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину позивачу належить 1/2 паєнакопичення після смерті її батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частини паєнакопичення на квартиру до 26 березня 2010 року не отримував.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що видане відділенням житлового господарства виконавчого комітету Уманської міської ради, позивачу на праві приватної власності належить 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Позивач вказувала, що вона постійно сплачувала комунальні послуги та витрати за квартиру у повному обсязі, починаючи з 05 січня 1990 року.

ОСОБА_8 після відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 року подав заяву до нотаріальної контори, але протягом 21 року не отримував свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/4 частини паєнакопичення квартири, а тому, на думку позивача, у зв'язку із пропуском 3-річного строку позовної давності втратив право на спадщину у вигляді 1/4 частини паєнакопичення.

Рішенням загальних зборів членів ЖБК № 15 від 20 травня 2010 року ОСОБА_8 було прийнято в члени ЖБК № 15 м. Умань.

Позивач вказує, що протягом останніх двадцяти років життя батька ОСОБА_8 з батьком не спілкувався і разом не проживав, а тому на вступ у ЖБК у нього не було жодних підстав та права, оскільки спадщина відкрилася лише на паєнакопичення. Оскільки спірна квартира складається з двох кімнат і на 1/4 частини не припадає окремої кімнати, позивач вважає прийняття ОСОБА_8 в члени ЖБК № 15 незаконним та безпідставним, оскільки реально йому не можливо виділити житлову площу.

Також позивач зазначала, що у ОСОБА_8 право не виникало не тільки на проживання у спірній квартирі, а й на паєнакопичення. До того ж він пропустив строк як вступу в спадщину, так і витребування паєнакопичення у спадкоємців, що прийняли спадщину, а право на паєнакопичення квартири втрачено.

Таким чином, за відсутності права на реальну частку в квартирі і відсутності ізольованої кімнати, враховуючи, що ОСОБА_8 отримав свідоцтво про право на частку в квартирі через 21 рік з часу відкриття спадщини, позивач просила суд визнати рішення загальних зборів ЖБК № 15 м. Умань Черкаської області від 20 травня 2010 року незаконним та скасувати його.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ЖБК № 15, третя особа - ОСОБА_8 про визнання рішення загальних зборів ЖБК № 15 від 20.05.2010 року незаконним та його скасування - скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким: позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково; визнано незаконним рішення загальних зборів членів ЖБК № 15 м. Умань від 20.05.2010 року в частині прийняття в члени житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_8; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини паєнакопичення у ЖБК № 15 і спадкоємцями є: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про що було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 грудня 1990 року.

При цьому у даному свідоцтві про право на спадщину зазначено, що на 1/4 частини паєнакопичення свідоцтво про право на спадщину за законом на ОСОБА_8 не видавалось.

Відповідно до рішення від 15 лютого 1991 року № 60 виконкому Уманської міської ради ОСОБА_7 прийнято в члени ЖБК № 15 рішенням зборів ЖБК № 15 від 05 лютого 1990 року, і вона є спадкоємцем 3/4 частини паєнакопичення після смерті батьків: ОСОБА_10 та ОСОБА_9, згідно з рішенням суду від 25 квітня 1990 року (справа № 2-543) та свідоцтвом про право на спадщину від 08 грудня 1990 року.

20 липня 2007 року ОСОБА_7 отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на 3/4 квартири АДРЕСА_2, яка є двокімнатною квартирою загальною площею 45,2 кв. м, житловою площею 30,4 кв. м.

Згідно з технічним паспортом на АДРЕСА_1 власником 3/4 (ідеальна частка) відповідного об'єкта нерухомості є позивач ОСОБА_7

Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію прав від 17 листопада 2011 року власником ј частини квартири АДРЕСА_1 є третя особа - ОСОБА_8, де підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 17 листопада 2011 року, видане відділом житлового господарства Уманської міської ради.

Як вбачається з копії наданого суду протоколу загальних зборів членів ЖБК № 15 м. Умань від 20 травня 2010 року № 11, рішенням зборів було прийнято у члени ЖБК ОСОБА_8 як спадкоємця.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що такого способу захисту, як визнання незаконним рішення загальних зборів або голосування його учасників, цивільним законодавством не передбачено, і застосувавши позовну давність, про яку було заявлено відповідачем, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог за пропуском позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_8 як спадкоємець спірною квартирою не користувався і в ній не проживав та не був членом ЖБК № 15 до 20 травня 2010 року і успадкував тільки 1/4 частини паєнакопичення.

Спадкоємцям, які не користувались жилим приміщенням за життя спадкодавця, і спадкоємцям, що відмовились від подальшого користування ним, кооператив виплачує успадкований пай або його частку (частини 4, 5 п. 43 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу).

Згідно зі ст. 15 Закону України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність» (далі - Закон) член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю, що відповідає правовій позиції у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138цс13.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення загальних зборів ЖБК № 15 від 20 травня 2010 року щодо прийняття у члени житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_8 не ґрунтується на положеннях законодавства, а саме: на вимогах ст. 145 ЖК УРСР, ч. 4, 5 п. 43, п. 54 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, пунктів 7, 55 Примірного статуту ЖБК, є таким, що прийнято без урахування норм матеріального права, та підлягає визнанню незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.В. Попович