Провадження № 2/229/93/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківки Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дружківки в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади м.Дружківки в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 24 січня 2013 року у віці 81 року помер його рідний дядько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Організацією його похованням займався позивач, оскільки спадкоємців 1-5 черги згідно ст.ст. 1261-1264 ЦК України у покійного ОСОБА_3 не має. Останньому на праві власності (договір купівлі-продажу від 22 березня 2011 року) належить квартира АДРЕСА_2. Цей договір було посвідчено приватний нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром № 1703. 22 березня 2011 року ОСОБА_3 на імя позивача зробив заповіт. Згідно його умов, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та все, що буде належати на день смерті, було заповідано позивачу. 14 лютого 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 Нотаріусом заведено спадкову справу № 54159320. Після смерті дядьки заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до Дружківської державної нотаріальної контори та до приватних нотаріусів Дружківського міського нотаріального округу від інших осіб не надходило. До червня 2014 року у звязку з тяжким матеріальним становищем та сімейними обставинами, позивач не звертався до приватного нотаріуса ОСОБА_5 за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В червні 2014 року йому стало відомо, що приватний нотаріус ОСОБА_5 помер. Заява та спадкова справа № 54159320 були відправлені до Донецького обласного архіву. Справу не передано іншим приватним або державним нотаріусам у Донецькій області. Інший нотаріус не має права видати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, тому що удруге спадкова справа на підставі заяви спадкоємця нотаріусами не реєструється. Позивач звертався до суду з заявою про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3, але рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 25 листопада 2015 року йому відмовлено у задоволенні позову. Суд своє рішення мотивував тим, що повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцям не передбачено. У мотивувальній частині судом було підтверджено факт звернення позивача у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса ОСОБА_5 Тобто, позивачем не пропущено строк для прийняття спадщини і він фактично прийняв спадщину. Оскільки інших спадкоємців у померлого ОСОБА_3 не має, позивач вважає, що за ним має бути визнано право власності на спадкове майно. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок № 15 квартири № 19 по вулиці Леніна міста Дружківка Донецької області після смерті ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Пояснив, що після смерті його дядьки ОСОБА_3 залишилося у спадок нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_3. Майно належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири. На це майно покійний дядько залишив заповіт на його імя. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса ОСОБА_5 Свідоцтво про право власності на нерухоме майно він не отримав, оскільки навесні 2014 року нотаріус ОСОБА_5 помер, а всі його справи були передані до архіву у м. Донецьк. Він звертався до інших нотаріусів, але вони відмовляли йому у видачі свідоцтва, оскільки витребувати спадкову справу з архіву неможливо через його захоплення військовими формуваннями. ОСОБА_1 пояснив, що окрім нього інших спадкоємців не має. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 просив суд задовольнити позов ОСОБА_1 Вважає, що для задоволення позову є всі правові підстави.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якій просить розглянути справу без його участі. Не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до дублікату заповіту від 22 березня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі № 1706 і посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, ОСОБА_3 на випадок свої смерті зробив таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

28 січня 2013 року помер ОСОБА_3 (а.с.6). На момент його смерті залишилося нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_4. Зазначене майно належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 березня 2011 року, про що мається запис в реєстрі № 1703 і засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 (а.с.14). Витягом про державну реєстрацію прав № 29547563 від 05 квітня 2011 року зазначено, що 1/1 частка квартири АДРЕСА_5 належить ОСОБА_3 (а.с.15).

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 24 січня 2013 року. Приватним нотаріусом ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа за №33265708, в якій спадкодавцем вказано ОСОБА_3. Станом на 11 січня 2016 року свідоцтва про право на спадщину за цією спадковою справою не видавалися, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с. 32,33).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області №229/3055/15-ц, №2/229/1210/2015 від 25 листопада 2015 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до територіального громади Дружківської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено (а.с.22-25).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Із наданих доказів та пояснень сторін суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті його рідного дядька ОСОБА_7. ОСОБА_1 виконав всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини. Але позивач позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать, оскільки нотаріус ОСОБА_5 помер, спадкова справа передана до Донецького обласного державного нотаріального архіву у м. Донецьк, який тимчасово не контролюється владою України відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 7.11.2014 №1085-р „Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дружківки в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_6 після смерті ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17 березня 2016 року.

Суддя: С. О. Рагозіна