АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7619/16 Справа № 201/3278/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про відібрання дитини та визначення способу участі батька у вихованні дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про зміну місця проживання дітей та визначення способу участі матері у вихованні дітей,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 вересня 2005 року по 24 січня 2013 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року місце проживання дітей визначено разом з матірю, але в грудні 2015 року донька без згоди матері переїхала проживати до батька, після чого позивач втратила можливість спілкуватися з ОСОБА_4, так як відповідач перешкоджає їх спілкуванню.

У звязку з чим, враховуючи всі уточнення, позивач просила суд відібрати у ОСОБА_2 доньку ОСОБА_4 та повернути її матері, встановивши при цьому батьку спосіб участі у вихованні дітей шляхом систематичних побачень у першу та третю пятницю місяця з 18 години 00 хвилин пятниці до 18 години 00 хвилин суботи, не заперечуючи про вивіз дітей відповідачем влітку на оздоровлення.

В межах розгляду даної цивільної справи, відповідач звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_3, які обґрунтовував тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року дійсно було визначено місце проживання його малолітніх дітей разом з матірю ОСОБА_3, однак в грудні 2015 року його донька ОСОБА_4 за власним бажанням переїхала проживати до нього, де залишається мешкати по теперішній час. З сином ОСОБА_5 батько не спілкується, так як колишня дружина перешкоджає цьому спілкування та переховує сина. Також, відповідач зазначив, що має достатній заробіток щоб утримувати дітей, власну нерухомість та намір виховувати своїх дітей.

Тож, враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги та визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 разом з ним, встановивши для ОСОБА_3 систематичні побачення у першу суботу місяця з 10 години 00 хвилин ранку 18 години 00 хвилин у присутності ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено:

- вирішено відібрати у ОСОБА_2 малолітню доньку ОСОБА_4 та повернути її матері;

- визначити спосіб участі відповідача у вихованні дітей, шляхом встановлення систематичних побачень кожну першу та третю пятницю місяця з 18 години 00 хвилин пятниці до 18 години 00 хвилини суботи без присутності матері, а, також, два тижні влітку для проведення спільного оздоровляння і відпочинку батька разом з дітьми без присутності матері;

- стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн.

В задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 було відмовлено, з чим відповідач не погодився та звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первинних позовних вимог і задовольнити в повному обсязі зустрічні вимоги ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, оскільки ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року вже було визначено місце проживання дітей, але батько в порушення вказаного рішення, самостійно змінив місце проживання доньки ОСОБА_4, чим порушив права і інтереси як матері ОСОБА_3, так і самої дитини.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 29 ЦК України, ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що з 30 вересня 2005 року по 24 січня 2013 року сторони перебували в шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2013 року розірвано та від якого сторони мають двох спільних дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року було визначено місцем проживання малолітніх дітей разом з матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

За змістом ст. ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обовязки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.

В грудні 2015 року, ОСОБА_4 виявила своє бажання проживати разом з батьком, який в інтересах доньки, забрав її від матері і по теперішній час донька проживає разом з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції в присутності особи з педагогічною освітою ОСОБА_6 викладача історії та керівника класу, в якому навчається малолітня донька відповідача, було допитано ОСОБА_4, зокрема, дитина надала пояснення по суті справи, виявивши добровільне бажання в подальшому проживати разом зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою по проспекту Дмитра Яворницького (ОСОБА_7)АДРЕСА_1 у м. Дніпрі (Дніпропетровську).

Із положень ст. 160 СК України чітко вбачається, що при розгляді справи щодо визначення місця проживання дитини, яка досягла 10-річного віку враховується не тільки наявність згоди батьків між собою, а й згода і волевиявлення самої дитини.

На момент розгляду даної цивільної справи, малолітня ОСОБА_4 досягла 11-річного віку, а тому приймаючи рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховуючи бажання дитини, приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання доньки разом з ним.

Крім того, слід звернути увагу на положення ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, згідно яких, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сторони не заперечували, що відповідач має достатній заробіток для утримання дітей і створення їм всіх необхідних соціально-побутових умов, а отже, зможе забезпечити доньці ОСОБА_4 належний рівень життя, який потребує дитина її віку для повноцінного фізичного, розумового, духовного і морального розвитку.

Щодо визначення місця проживання другої дитини - ОСОБА_8, то колегія суддів вважає за доцільне залишити місцем проживання сина разом з матірю, виходячи з наступного.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю свої батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Оскільки малолітній син ОСОБА_5 від народження постійно знаходився з матірю, пристосований до відповідних, звичних його оточенню умов проживання, на момент розгляду справи досяг лише 6-річного віку, що не дає можливості заслухати його думку, та з метою збереження здорового психологічно-емоційного стану дитини, суд апеляційної інстанції вважає за можливе залишити сина проживати й надалі разом з матірю, встановивши при цьому для ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні дітей шляхом систематичних зустрічей.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Аналогічна правова позиція закріплена в законодавстві України, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 141, 153 СК України.

Тож, встановлюючи для кожного з батьків спосіб участі у вихованні дітей, колегія суддів приймаючи до уваги надані сторонами пояснення та наявні в матеріалах справи докази й обґрунтування і виходячи із норм вище проаналізованого законодавства, вважає за доцільне задовольнити зустрічні вимоги ОСОБА_2 щодо встановлення режиму побачень матері з донькою, а також, задовольнити первинні позовні вимоги ОСОБА_3 щодо встановлення режиму побачень батька з сином, з метою усунення перешкод у спілкуванні родини один з одним із врахуванням інтересів обох дітей, а саме:

- визначити для ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом систематичних побачень у першу суботу місяця, з 10 години 00 хвилин ранку по 18 годину 00 хвилин вечора у присутності батька - ОСОБА_2; визначити для ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень кожну першу та третю пятницю місяця з 18 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин суботи без присутності матері, а також, два тижні влітку для проведення спільного оздоровлення та відпочинку без присутності матері ОСОБА_3.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2016 року- скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про відібрання дитини та визначення способу участі батька у вихованні дітей задовольнити частково.

Визначити для ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень кожну першу та третю пятницю місяця з 18 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин суботи без присутності матері, а також, два тижні влітку для проведення спільного оздоровлення та відпочинку без присутності матері ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про відібрання дитини та визначення способу побачень батька з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_9, третя особа Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про зміну місця проживання дітей та визначення способу участі матері у вихованні дітей задовольнити частково.

Визначити місце проживання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 у м. Дніпро.

Визначити для ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом систематичних побачень у першу суботу місяця, з 10 години 00 хвилин ранку по 18 годину 00 хвилин вечора у присутності батька - ОСОБА_2.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1212,64 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_10