Справа № 202/8466/15-ц
Провадження № 2/0202/407/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Мороза В.П.

при секретареві - Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у листопаді 2015 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 950 000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог, зазначила, що відповідач отримала в позику грошову суму в розмірі 950 000,00 грн. Фактичне отримання відповідачем вказаної суми підтверджується власноруч підписаним договором позики від 17.06.2012 року, в якому відповідач зобовязалася повернути суму боргу до 15.06.2015 року. Проте до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернула.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач зобовязалася надати відповідачу грошову суму в розмірі 950 000,00 грн., а відповідач, в свою чергу, зобовязалася повернути позивачу суму позики до 15.06.2015 року.

Відповідно до п.3.3. договору позики повернення позики повинно здійснюватись відповідачем за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 20/47.

Факт отримання відповідачем грошової суми в розмірі 950 000,00 грн. підтверджується договором позики від 17.06.2012 року та розпискою відповідача від 17.06.2012 року (а.с. 4-5).

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, суму заборгованості за договором позики відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не повернула.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 625, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (м. Дніпропетровськ, вул. Татарська, 31, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 26А/4, ІПН НОМЕР_2) суму боргу за договором позики від 17.06.2012 року у розмірі 950 000,00 грн. (девятсот пятдесят тисяч грн. 00 коп.) та судовий збір у розмірі 6 890,00 грн., а всього 956 890,00 грн. (девятсот пятдесят шість тисяч вісімсот девяносто грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз