У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на рішення апеляційного суду Волинської області від 20 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 6 березня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав відповідачу грошові кошти у розмірі 99 840 доларів 87 центів США на строк до 5 березня 2018 року зі сплатою 15,57 % річних. Також, 6 березня 2008 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав відповідачці грошові кошти у розмірі 99 867 доларів 66 центів США на строк до 5 березня 2018 року зі сплатою 15,26 % річних. На забезпечення виконання зобов'язання за вказаними кредитними договорами між банкомта товариством з обмеженою відповідальністю «Волинькомунпостач» укладено договір іпотеки, за умовами якого товариство передало банку в іпотеку комплекс будівель і споруд, який складається з будівлі контори № 1 загальною площею 543,2 кв. м, будівлі складу № 2 загальною площею 379,0 кв. м, будівлі складу № 3 літ. «Г-1» загальною площею 443,0 кв. м по вул. Дубнівській, 22 у м. Луцьку.

Позивач указував про те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 1 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року станом на 20 вересня 2011 року у розмірі 946 025 грн 11 коп. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 8 травня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року станом на 20 вересня 2011 року у розмірі 910 066 грн 16 коп.

Зазначав про те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 17 грудня 2013 року стягнуто на його користь з ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року у розмірі 22 173 грн 84 коп., та з ОСОБА_4 заборгованість за вище зазначеним кредитним договором за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року у розмірі 21 751 грн 61 коп. Крім того, даним судовим рішенням у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами від 6 березня 2008 року, що станом на 10 липня 2007 року становила у загальному розмірі 2 137 605 грн 47 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 6 липня 2008 року.

Указував про те, що на виконання вищевказаних судових рішень до банку грошових коштів ні від відповідачів, ні від виконавчої служби не надходило. Отже, станом на 7 квітня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором складає 196 713 доларів 99 центів США, що еквівалентно 4 612 454 грн 23 коп., а заборгованість, що підлягає стягненню становить 3 677 913 грн 96 коп. Станом на 7 квітня 2015 року заборгованість за вищевказаним кредитним договором ОСОБА_4 складає 190 309 доларів 62 центи США, що еквівалентно 4 462 287 грн 67 коп., а заборгованість, що підлягає стягненню становить 3 559 015 грн 73 коп.

З урахуванням наведеного ПАТ «БМ Банк» просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року за період з 10 липня 2012 року по 7 квітня 2015 року у розмірі 3 677 913 грн 96 коп.; стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року за період з 10 липня 2012 року по 7 квітня 2015 року у розмірі 3 559 015 грн 73 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2016 року позов ПАТ «БМ Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року, що виникла за період з 10 липня 2012 року по 7 квітня 2015 року, у розмірі 3 677 913 грн 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року, що виникла за період з 10 липня 2012 року по 7 квітня 2015 року, у розмірі 3 559 015 грн 73 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 20 травня 2016 року рішення міськрайонного суду в частині задоволення позову до ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року, що виникла за період з 10 липня 2012 року по 7 квітня 2015 року, у розмірі 1 552 798 грн 09 коп., яка складається з 967 727 грн 25 коп. відсотків за кредитом, 232 328 грн 32 коп. пені за порушення сплати відсотків, 352 742 грн 52 коп. пені за порушення строку сплати кредиту. У решті позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_4 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «БМ Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Отже, судові рішення в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 не оскаржуються, тому в касаційному порядку в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором як і за ухваленими судовими рішеннями, не виконала, що є підставою для стягнення з неї грошових коштів за вказаним договором.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_4 й частково задовольняючи позов у цій частині, виходив із того, що тіло кредиту за спірним кредитним договором рішенням міськрайонного суду від 8 травня 2012 року було стягнуто з відповідачки на користь позивача, таким чином, вказана вимога вже була предметом розгляду суду першої інстанції, а, отже, до стягнення підлягають лише проценти за користування кредитом та пеня.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 6 березня 2008 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 99 867 доларів 66 центів США на строк до 5 березня 2018 року зі сплатою 15,26 % річних.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 травня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року станом на 20 вересня 2011 року у розмірі 910 066 грн 16 коп., з яких строкова заборгованість за кредитом у розмірі 666 624 грн 65 коп., прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 109 697 грн 94 коп., прострочена заборгованість по процентах у розмірі 109 717 грн 47 коп., строкова заборгованість по процентах у розмірі 5 923 грн 36 коп., пеня на суму несплачених процентів та несвоєчасно сплаченого кредиту у розмірі 18 102 грн 74 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором від 6 березня 2008 року за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року у розмірі 21 751 грн 61 коп. У рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами від 6 березня 2008 року, що станом на 10 липня 2007 року становила у загальному розмірі 2 137 605 грн 47 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 6 липня 2008 року.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_4 й частково задовольняючи позов у цій частині не звернув уваги на таке.

Судом установлено, що відповідно до рішень міськрайонного суду від 8 травня 2012 року та від 17 грудня 2013 року з відповідачки стягнуто на користь позивача заборгованість за спірним кредитним договором у гривневому еквіваленті без урахування пені у загальному розмірі 903 271 грн 94 коп. станом на 20 вересня 2011 рокута за період з 20 вересня 2011 року по 10 липня 2012 року. Проте, заборгованість відповідачки станом на 7 квітня 2015 року становила 3 559 015 грн 73 коп. Докази щодо погашення відповідачкою вищевказаної заборгованості перед позивачем у матеріалах справи відсутні.

У п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Ураховуючи викладене апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог закону, ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України не звернув увагу на те, що зазначеним вище рішенням міськрайонного суду від 8 травня 2012 року стягнуто з відповідачки тіло кредиту у гривневому еквіваленті, а не у валюті кредиту, а, отже, судом не досліджено чи правомірно позивач звернувся з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості у зв'язку із збільшенням курсу валюти кредиту, а саме долара США.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не застосував вказані вимоги матеріального закону не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, не визначився з предметом позову та змістом преюдиційного судового рішення. Тобто, апеляційний суд відмовив у задоволенні вимог, які не заявлялися, а заявлені вимоги (стягнення суми у зв'язку зі зміною курсу валют) не розглянув і свого правового висновку не зробив.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його часткового скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «БМ Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 20 травня 2016 року у частині вирішення позову публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик