АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/219/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року по справі за позовом Департамента соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення коштів

в с т а н о в и л а :

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 про стягнення коштів, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 за період з 1.10.2011 по 30.11.2014 року було виплачено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в розмірі 13555,80 грн, так як батько дітей, відповідач, не платив аліменти, тим самим завдавши шкоду державному бюджету на вказану суму.

Просив суд стягнути з відповідача на рахунок позивача суму виплаченої тимчасової державної допомоги в розмірі 13555, 80 грн.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на рахунок Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради частину виплаченої тимчасової держаної допомоги у розмірі 12784 гривні 20 копійок. Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради отримані кошти в порядку виконання даного рішення перерахувати до державного бюджету України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказує, що в період з 13.12.2011 року по 2.11.2014 року він не ухилявся від виконання рішення суду про сплату аліментів, добровільно та частково їх сплачував, а тому відповідних правових підстав для призначення соціальної допомоги стягувачеві ОСОБА_7 у позивача по справі не було.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників процесу колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: згідно копії виконавчого листа, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, вбачається. що з ОСОБА_6 стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей Дмитра та Сергія в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 20.01.2011 року і до досягнення ними повноліття. Даний виконавчий лист перебуває на виканні у відділі ДВС Лисянського РУЮ. Згідно довідки відділу ДВС Лисянського районного управління юстиції від 30.09.2011 року, ОСОБА_7 дійсно не отримувала аліменти у період з 1.04.2011 по 1.10.2011 року.

Відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 ОСОБА_7 в період з 1.10.2011 по 30.11.2014 року виплачувалася тимчасова державна допомога у звязку з ухиленням батька від сплати аліментів, всього виплачено за вказаний період у сумі 13 555,80 грн. Розпорядженням Управління соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 19.12.2014 року ОСОБА_7 припинено виплату тимчасової допомоги у звязку з добровільним виконанням рішення суду. Згідно наданих відповідачем квитанції, вбачається, що останній сплачував аліменти стягувачу, а саме: 13.12.2011 року 1500 грн, 27.12.2012 1500 грн, 16.12.2013 року 3000 грн та згідно розписки від 2.11.2014 року 2000 грн.

Аналіз сплати відповідачем аліментів у співставленні виплати допомоги, свідчить про наступне: після проплати відповідачем аліментів в грудні 2011 року виплата в січні 2012 року не проводилась, в листопаді 2012 року виплата не проводилась (місяць в якому відповідач сплатив 1500 грн.), з грудня 2014 року допомога не виплачується (сплата відповідачем аліментів в листопаді 2014 року). Проте, в січні 2014 року позивач сплатив допомогу у сумі 771 грн. 60 коп., при тому, що відповідачем в грудні 2013 року було сплачено аліменти у сумі 3000 грн.

Частинами 8, 9, 10 ст. 181 СК України передбачено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до п 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 "Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме" тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; один з батьків перебуває під арештом, слідством, на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.

Згідно із п. 12 зазначеного Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач виплачував аліменти один-два рази на рік, що стало підставою для призначення та отримання ОСОБА_7 допомоги з тимчасової допомоги на утримання двох неповнолітніх дітей.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, оскільки підстав для призначення та виплати ОСОБА_7 тимчасової допомоги дітям не було, оскільки він не ухилявся від сплати аліментів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності й спростовуються матеріалами справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

По наведеним мотивам колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого наявними у справі доказами рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Драбівського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2015 року по справі за позовом Департамента соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення коштів - відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду та рішення районного суду набувають законної сили з моменту проголошення ухвали і можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий :

Судді :