АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

22 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року, прийнятого у справі №1079/15.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що спірне рішення третейського суду ухвалене після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», зобов'язання у відповідача виникли на підставі споживчого кредиту, а тому третейському суду така справа була непідвідомча.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року заяву задоволено. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року у справі №1079/15 за позовом Публічного акціонерного товариства « Кредит Європа Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства « Кредит Європа Банк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року, прийнятого у справі №1079/15.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК України, Закону України «Про третейські суди», ст. 360-7 ЦПК України та висновки Верховного Суду України у постанові від 21.10.2016 р. у справі №6-831 цс14.

Так, поручитель не укладав договору про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, а уклав договір поруки, у якому не зазначена іноземна валюта. За рішенням третейського суду з поручителя стягнуті кошти у національній валюті України гривні, а не в іноземній валюті. Даний спір не виключений з підвідомчості третейського суду, оскільки поручитель не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалене по справі судове рішення є несправедливим та суд вийшов за межі вимог заявника, оскільки розглянув обставини, які не були викладені у заяві про скасування рішення третейського суду або у засіданні місцевого суду, що позбавило Публічне акціонерне товариство «Кредит Європа Банк» навести заперечення на вказані доводи. Ненадання такої можливості є порушенням вимог ст. 6 Конвенції щодо права на справедливий суд.

Крім цього, в порушення ч.3 ст. 213 ЦПК України судом не було витребувано та досліджено матеріали третейської справи №1079/15.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2008 року ОСОБА_1 уклав з ЗАТ «Кредит Європа Банк» договір поруки №00010-МL-75/П/08, за умовами якого зобов'язався відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне і повне виконання ОСОБА_3 своїх грошових зобов'язань за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 00010-МL-75 від 02 вересня 2008 року.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» 2 723 283 грн. 28 коп. та третейський збір в сумі 25 500 грн.

Постановляючи ухвалу про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України №6-831 цс14 від 21.10.2015 р. та тієї підстави, що розрахунок було здійснено за кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, оскільки останній зроблено з порушенням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін − одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

За змістом п.2.5 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жук проти України», принцип процесуальної рівності сторін …. означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред'явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх. Ненадання такої можливості стороні справи є порушенням вимог ст.6 Конвенції щодо права особи на справедливий суд.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, підстави для скасування рішення третейського суду були визначені з огляду на виключення з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Проте, суд розглянув заяву та задовольнив її з інших підстав, не надавши можливості іншій стороні надати свої доводи та заперечення з цього приводу.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді

Справа №22-ц/796/12522/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.

Головуючий у сулі апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.