Справа № 303/3651/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф., суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.В.. при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УніверсалБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 56,20 кв.м, житловою площею 31,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві приватної власності в рахунок погашення заборгованості в сумі 983452,02 грн за невиконання умов кредитного договору ОСОБА_3 Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням боржником ОСОБА_3 умов Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2592, укладеного 21 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі ВАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 21 березня 2008 року останній передав в іпотеку зазначений житловий будинок, який належав йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 26 липня 2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2010 року даний договір було розірвано, отже власником спірного будинку є відповідач. З урахуванням положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» позивач просив позов задовольнити. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 07 липня 2014 року про виправлення описки, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 14 серпня 2014 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 р. заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 14 серпня 2014 року, скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року - позов задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 56,20 м.кв., житловою площею 31,80 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, в рахунок погашення суми заборгованості ОСОБА_3 в розмірі 983 452,02 гривень (дев'ятсот вісімдесят три тисячі чотириста п'ятдесят дві гривні дві копійки); стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок). ОСОБА_1 не погодилась з цим рішенням, порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку. Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Вимоги Банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, що відповідає правовій позиції ВСУ від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1385цс15. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про задоволення позову, але в частині звернення стягнення на зазначений житловий будинок рішення не підлягає виконанню до закінчення дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Керуючись ст.ст. 307-309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2. Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 змінити, доповнивши абзацом : «Рішення суду не виконувати на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 3. В решті рішення суду залишити без змін. 4. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: