Номер провадження 2/638/1700/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.03.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Чаленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 11.11.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати розірваним договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 18 березня 2003 року у частині передачі ОСОБА_2 частини квартири (157/200) за адресою: 61022, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1. Визнати (повернути) ОСОБА_1 право власності на частину квартири (157/200) за адресою: 61022, АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що вона 18 березня 2003 року уклала договір довічного утримання з ОСОБА_2 Договір був завірений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 Відповідно умов вказаного договору ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання довічно повністю утримувати її, забезпечувати доглядом, всім необхідним, харчуванням та одягом. В свою чергу вона передала ОСОБА_2 частку 157/200 частин квартири АДРЕСА_2, загальною площею 52,4 кв.м, в тому числі житлової 37 кв.м. ОСОБА_2 сумлінно виконувала взяті на себе зобовязання, але декілька років тому це припинилось. ОСОБА_2 перестала приходити до неї, оскільки та за станом здоров`я багато часу знаходиться у психіатричній лікарні про що свідчить довідка ХОКПЛ №3.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позовної заяви підтримали, та просили задовольнити. Не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

18 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання. Договір був завірений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3

Відповідно вказаного договору ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання довічно повністю утримувати ОСОБА_1, забезпечувати доглядом, всім необхідним, харчуванням та одягом.

В свою чергу ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 частку 157/200 частин квартири АДРЕСА_2, загальною площею 52,4 кв.м, в тому числі житлової 37 кв.м.

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. Підставою виникнення права власності є договір довічного утримання / р. № 2 477/ 18.03.2003/ 6 а ХДНК.

Перші роки після підписання договору ОСОБА_2 сумлінно виконувала взяті на себе зобовязання, але декілька років тому це припинилось. Вона припинила надавати будь - яку допомогу.

Відповідно довідки наданої директором ХОКПБ № 3 від 27.05.2015 року за № 27/6474 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 А, кВ. 98, знаходиться на лікуванні в ХОКПБ № 3 на цілодобовому лікуванні з 29.07.2015 р. по 18.09.2015 р.

Згідно зі ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Згідно зі ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини, на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Таким чином, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору довічного утримання від 18 березня 2003 року, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 610, 611, 744, 749, 755, 756 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Визнати розірваним договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 18 березня 2003 року у частині передачі ОСОБА_2 частини квартири (157/200) за адресою: 61022, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

Визнати (повернути) ОСОБА_1 право власності на частину квартири (157/200) за адресою: 61022, АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: