Провадження № 2о/235/186/16
Справа № 235/ 2040/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року м. Красноармійськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого: Данилів С.В.,
за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,
заявника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красноармійську Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -
Заявник ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті.
В обґрунтування заяви вказала, що 31 жовтня 2015 року помер її брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 1683 від 02 листопада 2015 року.
Заявник вказує, що після смерті ОСОБА_2 вона звернулася Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області з метою реєстрації його смерті, однак їй було відмовлено оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території України є недійсними.
З огляду на вищенаведене, просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, яка настала 31 жовтня 2015 року у м. Макіївка Донецької області.
Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та ухвалення рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства.
Заслухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши докази, судом встановлені такі обставині та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії VI-VР № 190848, виданого Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, 27 квітня 1963 року народилася ОСОБА_5 (а.с. 4).
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 008433, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки, 09 січня 1998 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладено шлюб. Прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_6 (а.с. 5).
Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області № 980/03.3-04.01.22 від 14 березня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2, оскільки документи видані на тимчасово непідконтрольній території України є недійсними (а.с.9).
На підтвердження факту смерті свого брата ОСОБА_2, заявницею додано до заяви: лікарське свідоцтво про смерть № 1683 від 02 листопада 2015 року (а.с. 10), посвідчення № 5004 про поховання ОСОБА_2 (а.с. 11), договір № 4783 про організацію і проведення поховання ОСОБА_2 (а.с. 12), фотографії з місця поховання ОСОБА_7 (а.с. 22-25)
Крім того, у судовому засіданні заявник зазначила, що факт смерті ОСОБА_2 можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яких вона просить допитати у судовому засіданні.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За приписами ст.ст.57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Надані заявницею лікарське свідоцтво про смерть № 1683 від 02 листопада 2015 року, посвідчення № 5004 про поховання ОСОБА_2, договір № 4783 про організацію і проведення поховання ОСОБА_2, видані комунальним підприємством ДНР на тимчасово окупованій території та засвідчені печатками так званої «ДНР», а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами на підтвердження факту смерті ОСОБА_2, оскільки є недійсними та не створюють правових наслідків.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 був старшим братом ОСОБА_1, і такий помер 31 жовтня 2015 року. На похоронах він присутнім не був. ОСОБА_1 31 жовтня 2015 року відпрошувалася з роботи для того, щоб мати змогу поїхати у м. Макіївку Донецької області для організації поховання брата.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він є безпосереднім керівником заявника, яка 31 жовтня 2015 року звернулася до нього із проханням скасувати заняття на понеділок, у звязку із тим що в неї помер брат ОСОБА_2 і їй необхідне їхати у м. Макіївку для організації поховання брата. В подальшому ОСОБА_1 повідомила його, що має намір звернутися до суду, оскільки на тимчасово окупованій території не видають свідоцтво про смерть державного зразка.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків та інш.
Окрім показів свідків наданих у судовому засіданні, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, факт смерті ОСОБА_2 підтверджується представленими суду фотографіями з місця поховання померлого (а.с. 22-25).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», смерть підлягає державній реєстрації.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факта смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2, що в подальшому буде підставою для державної реєстрації акта про смерть.
Таким чином, рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для проведення державної реєстрації акта про смерть за відсутності відповідного документа закладу охорони здоров'я.
Керуючись ст. ст.10, 60, 212-215, 223, 234, 256 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.
Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 31 жовтня 2015 року у м. Макіївка Донецької області.
Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Головуючий: С.В. Данилів