Справа № 462/1650/16-ц
УХВАЛА

29 березня 2016 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом у суд, в якому просить визнати іпотечний договір та договір про внесення змін до такого, які укладені 14.09.2006р. між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк» припиненими та визнати набуття права власності ТзОВ «Факторинг компанія ОСОБА_2» від 06.04.2015р. за вказаним іпотечним договором від 06.04.2015р. на квартиру АДРЕСА_1 незаконним.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 подав також заяву, в якій просить забезпечити даний позов шляхом накладення арешту на №39 по вул.Суботівській, 12 у м.Львові.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та надані докази, вважаю, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із розяснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із розяснень, даних в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Статтею 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З долученої до матеріалів справи Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 14.09.2006р. вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 накладено арешт.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №462/6885/13-ц за позовом ТзОВ «Факторинг компанія ОСОБА_2» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вважаю, що у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 слід відмовити, оскільки позивачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що на даний час ТзОВ «Факторинг компанія ОСОБА_2» є власником вказаної квартири та що станом на березень 2016р. знято арешт з квартири АДРЕСА_1, що був накладений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі іпотечного договору від 14.09.2006р.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.151-153 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: