Справа № 472/393/15-ц
Провадження №2/472/3/16
< < < < < < < < < <
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" серпня 2016 р. смт. Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Кучерявенка С.С.,
при секретарі Крамарчук Л.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за розпискою,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про стягнення боргу за розпискою.
В позовній заяві зазначив, що 07.02.2014 року ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в сумі 8 500 грн., які зобов'язався повернути на протязі року.
На підтвердження вказаного відповідачем написано розписку.
В січні 2015 року він звернувся до ОСОБА_2 про повернення боргу до 08.02.2015 року.
Відповідач не виконав умови вказані у розпискі та у вказаний строк не повернув борг. Сума боргу складає 8 500 грн. 00 коп.
Враховуючи вище викладене позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за розпискою 8 500 грн. та судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.
В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій позов підтримав, просить його задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з'являвся, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення.
Суд дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 07.02.2014 року ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8 500 грн., які зобов'язався повернути на протязі року.
На підтвердження вказаного відповідачем написано розписку про повернення боргу на протязі року з дня отримання коштів тобто до 07.02.2015 року/а.с.4/.
В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з листом до ОСОБА_2 про повернення боргу до 08.02.2015 року.
Однак відповідач не виконав умови вказані у розпискі та у вказаний строк не повернув борг. Сума боргу складає 8 500 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Пунктом 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.
Відповідно постанови Верховного суду від 18.09.2013 року №6-63цс13 Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., розмір якого підтверджено платіжним дорученням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за розпискою - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 , суму боргу за розпискою у розмірі 8 500 / вісім тисяч п'ятсот/ гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, 243/двісті сорок три/ грн.00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області С. С. Кучерявенко