Номер провадження: 22-ц/785/3794/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Гайворонського С.П.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 29.05.2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Альфа-Банк» укладена рамкова угода №SМЕRS01053.

На виконання умов рамкової угоди 29.05.2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений договір про надання траншу №SМЕ0013211, згідно якого ЗАТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_5 кредит в розмірі 92 000 дол. США на строк користування 84 місяці зі сплатою процентів в розмірі 18,02 річних, а позичальник зобовязалася повернути вказаний кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений договором строк та виконати інші зобовязання за цим договором в повному обсязі.

29 травня 2008 року в забезпечення вказаних договорів між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 (колишня ОСОБА_3) Н.П. був укладений іпотечний договір №SМЕRS01053/1, згідно якого предметом іпотеки є належна іпотекодавцям трикімнатна квартира №22, що знаходиться в будинку №39-а по вул.. Ак. Заболотного в м. Одесі, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим №1200, який наклав заборону відчуження вказаної квартири.

Оскільки ОСОБА_4 не належним чином виконувала свої зобовязання за вказаними договорами, ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

В квітні 2015 року ОСОБА_3 стало відомо, що ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до нотаріуса за отриманням виконавчого напису про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

16 січня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 здійснено виконавчий напис №77 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошової суму в розмірі 864 758 грн. 86 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_3 вважає виконавчий напис №77 таким, що не підлягає виконанню, оскільки його видано з порушенням чинного законодавства України, в звязку з чим позивачка просила суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не зявилися.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В судове засідання представник ПАТ «Альфа-Банк» та представник третьої особи Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с. 199-200).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги позивачкою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та його скасування, не доведені належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з тих підстав, що суд дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, але з інших підстав, а висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в звязку з недоведеністю, суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального та матеріального права з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 29.05.2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений договір про надання траншу №SМЕ0013211, згідно якого ЗАТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_5 кредит в розмірі 92 000 дол. США на строк користування 84 місяці зі сплатою процентів в розмірі 18,02 річних, а позичальник зобовязалася повернути вказаний кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений договором строк та виконати інші зобовязання за цим договором в повному обсязі.

29 травня 2008 року в забезпечення вказаних договорів між ЗАТ «Альфа-Банк» та

ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (іпотекодавці) та ЗАТ «Альфа-Банк» (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого предметом іпотеки була квартира під № 22, загальною площею 70,7 кв.м., що знаходиться у будинку № 39-а по вул.. Академіка Заболотного в м. Одесі, яка належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів за № 16-5710 від 22.06.1998 року (а.с. 6-14).

22 листопада 2013 року суддею Малиновського районного суду м. Одеси було відкрито провадження по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу №SМЕ0013211 ОСОБА_11 (а.с. 19).

Не зважаючи на те, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси на розгляді знаходиться справа за позовом ПАТ «Альфа-Банк», 16.01.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 20).

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат».

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Враховуючи норми ст. 50 Закону № 3425-XII та норми Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право.

Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена ст. 18 ЦК України, ст. 110 ЦПК, главою 14 Закону «Про нотаріат», ч. 6 ст. 20 Закону України від 02 жовтня 1992 року «Про заставу» , ч. 3 ст. 33 Закону України від 05 червня 2003 року «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (постанова Кабінету Міністрів України № 1172) та іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 16 Постанови ВССУ № 3 «Про де яки питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» за правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не звернув уваги на те, що до участі у справі не було залучено сторону, а саме нотаріуса, чиї дії позивачем оскаржуються.

Законодавець, виключивши можливість апеляційного суду скасувати у такому випадку рішення суду з направленням справи на новий розгляд, не змінив положення ст. 303 ЦПК України, згідно з якою апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та не наділив апеляційний суд правом скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити спір як суд першої інстанції.

Скасування рішення в такому випадку не позбавляє права позивача на пред`явлення позову і до цієї особи.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що до участі у справі не були залучені всі особи, які не були сторонами по справі, та вирішення спору щодо осіб, які не приймали участі у справі, буде порушенням їх прав та інтересів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 березня 2016 року скасувати, ухваливши нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г. Журавльов

______________________________________С.П. Гайворонський