Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/212/15-ц Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 4 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 29 жовтня 2010 року помер його батько ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті батька спадщину прийняла рідна сестра спадкодавця ОСОБА_1.

Позивач зазначає, що у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки з 1996 року, після розлучення батьків, проживає разом зі своєю матірю у Чернівецькій області. Протягом цього періоду він не спілкувався з батьком та не знав про його смерть. Приїхавши в с. Волицю у лютому 2015 року, йому стало відомо про відкриття спадщини після смерті батька.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_2 просив суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини, тривалістю два місяці.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 4 червня 2015 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась 29 жовтня 2010 року після смерті батька ОСОБА_3, тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки на день смерті спадкодавця позивач досяг повноліття. Вказана обставина свідчить про відсутність будь-яких перешкод для прийняття спадщини у встановлений законом строк, адже необізнаність повнолітньої особи про смерть рідного батька не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, зауваживши, що позивач дійсно не спілкувався зі своїм батьком, однак часто приїздив в с. Волиця та йому було відомо про відкриття спадщини ще у 2010 році.

На думку представника ОСОБА_2, апеляційна скарга є безпідставною, оскільки суд належним чином дослідив обставини справи та прийшов до обгрунтованого висновку про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Проживаючи у іншому населеному пункті, позивач не міг в силу обєктивних причин знати про смерть батька.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька, оскільки проживає у іншій місцевості та на його поведінку і можливість спілкування з батьком досить тривалий час впливала мати. Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2010 року помер батько позивача ОСОБА_3, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

До складу спадщини входить земельна ділянка, площею 2,8369 га, розташована на території Волицької сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Наявні в матеріалах справи довідки, видані Волицькою сільською радою 8 серпня 2012 року та 20 лютого 2015 року, містять інформацію про те, що на час відкриття спадщини інші особи не проживали зі спадкодавцем та не були зареєстровані за вказаною адресою ( а.с.12,37).

Разом з тим, у довідках Волицької сільської ради від 22 квітня 2015 року,4 серпня 2015, 21 січня 2016 року зазначено про те, що на час смерті разом зі спадкодавцем проживав та був зареєстрований його брат ОСОБА_4 ( а.с. 65,92,151,).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що до 2003 року він проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3. В подальшому проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем в с. Волиця по вул. Житомирській, №94.

Оглянутий в судовому засіданні паспорт ОСОБА_4 містить відмітку про його реєстрацію із 17 січня 2001 року в с. Волиця Андрушівського району Житомирської області.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 є сестрою спадкодавця.

На підставі рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 2 листопада 2012 року відповідачці визначений додатковий строк для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3, тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

29 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 9 вересня 2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку, площею 2,8369 га, розташовану на території Волицької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3.

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 не прийняв спадщину після смерті брата.

Матеріали спадкової справи свідчать про те, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька лише 26 лютого 2015 року.

Постановою нотаріуса від 26 лютого 2015 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі ст. 1272 ЦК України.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач, будучи неповнолітнім, разом з матірю у 1996 році виїхав на постійне місце проживання в Чернівецьку область, де проживає й до цього часу. Вказана обставина підтверджується довідкою Волицької сільської ради від 20 лютого 2015 року, поясненнями представника позивача, ОСОБА_1, а також показами свідків.

Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За правилами ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, аналіз змісту вказаної норми свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви у встановлений законом строк, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року ( справа №6-85 цс 12), а також від 4 листопада 2015 року ( справа №6-148 цс 15), які відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Та обставина, що ОСОБА_2 проживає у іншому населеному пункті та не спілкувався з батьком, отже й не міг знати про його смерть, не свідчить про обгрунтованість позовних вимог, адже на час відкриття спадщини позивач досяг повноліття, а доказів про наявність обєктивних, непереборних перешкод для прийняття спадщини, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки сам по собі факт незнання про смерть спадкодавця без установлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового,- про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 209, 303,307,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія

суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 4 червня 2015 року скасувати, постановивши нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча Судді: