Провадження №2/200/4551/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Женеску Е.В.

при секретаріСанжаровській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача та просив: визнати договір купівлі - продажу майна від 07.08.2015 року виконаним та дійсним; визнати за ним право власності на будинок літ.А-1, загальною площею 32 кв.м., складається з приміщень: кухня 9 кв.м., кімната 15 кв.м., коридор 8 кв.м.; господарські будівлі та споруди складаються з: а-1 сіни, а1-1 веранда, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Н-1 водопровідна колонка, №2,3,4 забори, що знаходиться за адресою: вул. Курганська, 15 у м. Дніпропетровську..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу будинку по вул. Курганська, 15, яке належить ОСОБА_2.

Відповідно до укладеної угоди купівлі-продажу нерухомого майна, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Курганська, 15, яке складається з будинок літ.А-1, загальною площею 32 кв.м., складається з приміщень: кухня 9 кв.м., кімната 15 кв.м., коридор 8 кв.м.; господарські будівлі та споруди складаються з: а-1 сіни, а1-1 веранда, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Н-1 водопровідна колонка, №2,3,4 забори, ОСОБА_1 придбав у власність вказане нерухоме майно.

При цьому сторонами договору купівлі-продажу було виконано всі умови договору, в т.ч. було сплачено повну вартість майна, обумовлені обопільні гарантії, продавцем передано покупцю нерухоме майно, а саме житловий будинок А-1, загальною площею 32,0 кв.м.. Жодних зауважень з приводу якості, або інших характеристик вказаного майна вони, як сторони договору купівлі-продажу одна до одної не мали. Відповідно до п. 3.1 договору Відповідач зобовязалася нотаріально посвідчити укладений між сторонами договір у 3 денний термін

Від нотаріального посвідчення договору, Відповідач на даний час ухиляється, у звязку з чим Позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на придбане ним майно у встановленому законом порядку.

В зв'язку з цим, ОСОБА_1 вважає, що це порушує його права власника й змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання Позивач не зявився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не зявилася надала до суду заяву в якій просила розгладати справу без її участі спір вирішити відповідно до вимог чинного законодавства України.

Суд дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.128 ЦК УРСР (який діяв на момент укладення договору), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується

прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 05 липня 1945 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбала у власність право застройки за адресою: 1-й Троїцький провулок, 5а, м. Дніпропетровськ. Через деякий час на даній земельній ділянці ОСОБА_5 було збудовано будинок, який у 1952 році було зареєстровано Дніпропетровським міськвиконкомом про що видано реєстраційне посвідчення.

Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_5 виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого будинок літ.А-1, загальною площею 32 кв.м., складається з приміщень: кухня 9 кв.м., кімната 15 кв.м., коридор 8 кв.м. ; господарські будівлі та споруди складаються з: а-1 сіни, а1-1 веранда, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Н-1 водопровідна колонка, №2,3,4 забори.

07 квітня 1980 року за договором купівлі продажу укладеному у простій письмові формі ОСОБА_2 у ОСОБА_4 було придбано будинок разом з наддвірними допоміжними будівлями та спорудами, який розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Курганська, 15, за суму 3000 карбованців. Суму у розмірі 3000 карбованців ОСОБА_2 повністю передано продавцю у момент укладення договору, продавець ОСОБА_4 в свою чергу засвідчила, що право власності на будинок перейшло до ОСОБА_2.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства ОСОБА_2, шляхом передачі їй будинку, стала повноцінним власником будинку по вул. Курганській 15, у м. Дніпропетровську.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, даний будинок, за договором купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року, укладеним також у простій письмовій формі, ОСОБА_6, було продано ОСОБА_1 за суму у 60000 гривень. Дану суму під час укладення договору Позивачем передано відповідачу в повному обсязі, а Відповідачем в свою чергу передано позивачу ключі від вхідних дверей та всі документи на будинок. Крім того, відповідно до п. 3.1 договору Відповідач зобовязався нотаріально посвідчити укладений між сторонами договір у 3 денний термін.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості договору купівлі -продажу окремих видів майна можуть встановлюватись законом (ст. 656 ЦК України). Та ст. 657 ЦК України передбачається, що договір купівлі -продажу земельної ділянки єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно договору від 07.08.2015 року сторони домовились про всі істотні умови, договору, та продавець передав, а покупець прийняв нерухоме майно фактично, й сплатив вартість цього майна. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі сторін, цей правочин був реально спрямований на настання правових наслідків обумовлених ним.

Проте на вимогу позивача посвідчити договір нотаріально відповідач відмовляється від здійснення цих дій, та не являється до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору. Тож дій щодо нотаріального посвідчення договору з боку відповідача здійснено не було. Отже, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, як того вимагають норми чинного законодавства України та умови Договору.

Відповідно до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», також зазначається, що якщо угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, що виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги те, що Договір купівлі -продажу виконаний сторонами повністю, а відповідач ухиляється від його нотаріального оформлення, суд знаходить достатньо підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання Договору купівлі-продажу будинку від 07.08.2015 року укладений між сторонами виконаним та дійсним.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним(ст.334 ЦК України).

Статтею16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні(ст.. 321 ЦК України).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між сторонами безпідставно, що свідчить про обґрунтованість позивних вимог позивача стосовно визнання за ним права власності на домоволодіння що складається з будинку літ.А-1, загальною площею 32 кв.м., складається з приміщень: кухня 9 кв.м., кімната 15 кв.м., коридор 8 кв.м. ; господарські будівлі та споруди складаються з: а-1 сіни, а1-1 веранда, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Н-1 водопровідна колонка, №2,3,4 забори., що знаходиться за адресою: вул. Курганська 15 у м. Дніпропетровську.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст.57 ЦПК України-обставини справи встановлюються на підставі доказів письмових, усних пояснень сторін, показань свідків та ін., тому з огляду на наведені обґрунтування та надані докази позиція Позивача щодо набуття ним права власності на будинок за договором купівлі-продажу з ОСОБА_2 доведена, та у відповідності до положень ЦК України щодо способів захисту прав, позивач має право звернутись до суду з позовом, відповідно до якого договір може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок " - Судам підвідомчі спори, пов'язані з правом приватної власності на жилий будинок, в т.ч. про визнання права власності на будинок або його частину (частку), витребування цього майна з чужого незаконного володіння, усунення будь-яких порушень зазначеного права, хоча ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння і відшкодування заподіяних цим збитків, про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною).

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до, ч. 1 ст. 386 ЦК України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 600 грн., що підтверджується квитанцією, а тому підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-59, 60, 169, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати виконаним та дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння загальною площею 32,0 кв.м, який розташований за адресою, м. Дніпропетровськ, вул. Курганська, 15, укладений 07 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння що складається з будинку літ.А-1, загальною площею 32 кв.м., який складається з приміщень: кухня 9 кв.м., кімната 15 кв.м., коридор 8 кв.м. ; господарські будівлі та споруди складаються з: а-1 сіни, а1-1 веранда, Б-1 сарай, В-1 сарай, Г-1 літня кухня, Н-1 водопровідна колонка, №2,3,4 забори., що знаходиться за адресою: вул. Курганська 15 у м. Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 600 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Женеску Е.В.