Справа № 161/2078/16-ц
Провадження № 2/161/1573/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Авдійчук О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські торгівельні мережі» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Українські торгівельні мережі» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.04.2014 року ОСОБА_2 працювала старшим продавцем продовольчих товарів у належному товаристві магазині, що розташований по бульвару Дружби Народів, 7, а з 01.06.2015 року переведена на посаду старшого продавця продовольчих товарів в магазин №10 по вул. Рівненській, 85 в м. Луцьку.

Вказує, що 01.06.2015 року між ТзОВ «Українські торгівельні мережі» та ОСОБА_2 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

В подальшому, 02.07.2015 року на підставі наказу №01/1-191 від 01.07.2015 року було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей основної групи товарів, за результатами якої було виявлено нестачу на загальну суму 1535,85 грн.

Крім того, 07.07.2015 року при проведенні додаткової інвентаризації грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей виявлено нестачу коштів на суму 17452,52 грн. та товарів на загальну суму 4784,62 грн. При цьому, сума нестачі товарно-матеріальних цінностей було розподілено між працівниками магазину пропорційно кількості відпрацьованих ними днів і за ОСОБА_2 рахувалась заборгованість в сумі 2629,00 грн., а всього разом 20759,44 грн.

Зазначає, що в письмовому поясненні ОСОБА_2 визнала допущену недостачу та зобовязалась її погасити, проте повернула лише 8389,06 грн.

В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Українські торгівельні мережі» недостачу згідно проведених інвентаризацій від 02.07.2015 року та 07.07.2015 року в сумі 12370,38 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у заяві, просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення, проте просила стягувати кошти частинами.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) ТзОВ «Українські торгівельні мережі» №01-2/71 від 01.04.2014 року ОСОБА_2 прийнята на посаду продавця магазину №1 в м. Луцьку по бульвару Дружби народів, 7 (а.с. 4).

Згідно наказу (розпорядження) ТзОВ «Українські торгівельні мережі» №01-2/150 від 29.05.2015 року ОСОБА_2 переведена на посаду старшого продавця продовольчих товарів в магазин №10 по вул. Рівненській, 85 в м. Луцьку (а.с. 5).

Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.06.2015 року, укладеним між ТзОВ «Українські торгівельні мережі» та ОСОБА_2, остання взяла на себе зобовязання щодо повної матеріальної відповідальності за збереження довірених підприємством матеріальних цінностей та коштів (а.с. 5-зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно з ч. 1-2 ст. 1353 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Як слідує із інвентаризаційного опису від 02.07.2015 року, 07.07.2015 року та акту №2/07 про результати інвентаризації наявних коштів в магазині №10 по вул. Рівненській, 85 в м. Луцьку від 07.07.2015 року виявлено нестачу коштів та товарно-матеріальних цінностей (а.с. 8-9, 12, 22) на суму 20759,44 грн.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем частково відшкодовані завдані збитки, суд приходить до висновку, що з останньої на ТзОВ «Українські торгівельні мережі» слід стягнути решту 12370,38 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, керуючись ст. ст. 130, 134, 1351, 1353 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські торгівельні мережі» 12370 (дванадцять тисяч триста сімдесят) грн. 38 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк