РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_4 до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця арбітражного керуючого ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи служба у справах дітей Київського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 4/9 частини квартири АДРЕСА_1, інші 5/9 частини цієї квартири належали на праві власності її колишньому чоловіку ОСОБА_8 У зазначеній квартирі зареєстровані та постійно проживають вона та її неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що постановою господарського суду Харківської області від 01 лютого 2005 року приватного підприємця ОСОБА_8 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У жовтні 2012 року їй стало відомо, що 20 квітня 2012 року арбітражний керуючий ОСОБА_5 на виконання постанови суду від 01 лютого 2005 року та на підставі протоколу № 1 проведення відкритих торгів на Товарній біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» від 21 лютого 2012 року уклав 20 квітня 2012 року із ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким продав останній належні ОСОБА_8 5/9 частини квартири АДРЕСА_1. На думку позивача, вказаний правочин порушує її права та права її неповнолітнього сина, оскільки відчуження належної ОСОБА_8 частки квартири проведено без виділу частки банкрута зі спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, без урахування її переважного права на купівлю частки майна у спільній частковій власності, без дозволу органу опіки та піклування на укладення договору купівлі-продажу. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просила на підставі ст. ст. 15, 16, ч. 1 ст. 203, ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20 квітня 2012 року.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреностей, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не зявилась, представник відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, заперечувала проти заявлених позовних вимог, які не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі недоведеністю та необґрунтованістю.

В судове засідання відповідач ФО-П арбітражний керуючий ОСОБА_5 не зявився, був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутністю на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

В судове засідання представник третьої особа - служби у справах дітей Київського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини.

В судове засідання треті особи - товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 не зявилися, були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за їх відсутністю на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 27 червня 2001 року позивачєм власником 4/9 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 26,3 кв. м, загальною площею 45,4 кв. м. Право власності на інші5/9 частини цієї квартири належало ОСОБА_8, який перебував у шлюбі з позивачем до 01 грудня 2004 року.

Постановою господарського суду Харківської області від 01 лютого 2005 року приватного підприємця ОСОБА_8 визнано банкрутом і порушено ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду від 01 серпня 2005 року затверджено ліквідаційний звіт, баланс і припиненопідприємницьку діяльність приватного підприємця ОСОБА_8

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року скасовано вищевказану ухвалу про затвердження ліквідаційного балансудля надання додаткових даних у звязку з наданням представником боржника листа голови опікунської ради Київського району м. Харкова, яким висловлено заперечення щодо продажу квартири АДРЕСА_1, що може привестидо порушення житлових прав малолітнього ОСОБА_4, а також доведено до відома, що частка ОСОБА_8 у цій квартирі не виділена в натурі, тому не може бути предметом продажу на аукціоні.

Під час судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами, що позивачі ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4, постійно проживають у спірній квартирі та безперешкодно користуються всією квартирою.

В квітні 2009 року позивач отримала від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 заяву арбітражного керуючого ОСОБА_10 із повідомленням, що вона має право реалізувати своє право співвласника першочергової купівлі частини квартири за вказаною в заяві ціною та визначено строк для надання згоди 1 місяць.

26 травня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було передано заяву позивача з дотриманням визначеного строку на імя арбітражного керуючого ОСОБА_10 про надання її згоди на купівлю частини квартири за визначеною ціною 50 600 грн, яка є відповіддю на пропозицію арбітражного керуючого про переважне право на купівлю частини квартири.

Таким чином, арбітражним керуючим ОСОБА_10 вибрано спосіб продажу майна банкрута безпосередньо фізичній особі ОСОБА_1 за найвищою ціною.

Проте, 20 квітня 2012 року арбітражний керуючий ОСОБА_5 на виконання постанови суду від 01 лютого 2005 року та на підставі протоколу № 1 проведення відкритих торгів на Товарній біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» від 21 лютого 2012 року уклав 20 квітня 2012 року із ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким продав останній належні ОСОБА_8 5/9 частини квартири АДРЕСА_1.

Отже, спосіб продажу було змінено відповідачем ОСОБА_5 та здійснено продаж із відкритих торгів 5/9 частини спірної квартири за ціною 13200 грн.

Статтею 44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» надано право ліквідатору майна здійснити продаж майна банкрута, у тому числі шляхом продажу безпосередньо фізичній чи юридичній особі.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таким же правочином є і проведення відкритих торгів на біржі.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 13, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

За приписами ст. 362 Цивільного кодексу України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють, без дозволу органів опіки та піклування, відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься і право користування жилим приміщенням.

Окрім цього, відповідно до статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу 5/9 частини квартири АДРЕСА_1 порушує права позивача на першочергову купівлю частки у праві спільної часткової власності та права на час укладення правочину її неповнолітнього сина, оскільки укладений без дозволу органу опіки та піклування. Окрім цього, приймаючи рішення про проведення відкритих торгів субєкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець арбітражний керуючий ОСОБА_5, який здійснював ліквідаційну процедуру, в порушення вимог статті 366 Цивільного кодексу України вчинив заходи з проведення торгів відносно 5/9 частин спірної квартири без реального виділу частки, без визначення часток боржника в спільній частковій власності та зясування можливості такого виділу. За вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_1,ОСОБА_4 є такими, що знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, які обґрунтовано належними та достатніми письмовими доказами, а позивачі правомірно у спосіб визначений законом звернулися до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача сплачений судового збору в розмірі 107,30 грн. також підлягають задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_4 до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця арбітражного керуючого ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи служба у справах дітей Київського району м. Харкова Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 5/9 частин двокімнатної квартири № 107, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Продольна, буд. № 3-Б від 20.04.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 975, який зареєстрований 17.05.2012 року в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 32149683.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті 14 вересня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлено 19 вересня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях