АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2280/16 Справа № 209/1588/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багбая Є. Д. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року у справі за поданням заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_5,-

встановила:

ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2015 року, посилаючись на її незаконність.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2015 року задоволено подання заступника начальника Дніпровького ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Із справи вбачається, що 11 березня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконує. Враховуючи значну суму боргу за виконавчим документом та відсутність реального погашення боргу, а також беручи до уваги, що боржник приховує від державного виконавця дані стосовно отримання доходів, є підстави вважати, що боржник може виїжджати за межі України і в даному праві боржника можливо обмежити останнього до повного виконання ним цивільних зобов'язань.

Заступник начальника ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області звернувся з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 до виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_5, на користь ПАТ КБ Акцент Банк заборгованість в розмірі 80189,19 грн./а.с.2-4/.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, суд виходив із того, що із подання вбачається, що боржнику надавався строк на самостійне виконання рішення, але вимоги виконані не були.

Однак наявність постанови від 11.03.2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №640/6252/14-ц, виданого 22.01.2015 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» борг в сумі 809189,19 грн, не свідчить про те, що державний виконавець вчинив будь-які дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", які спрямовані на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ Акцент Банк заборгованість в сумі 809189,19 грн.

З матеріалів справи вбачається, що постановою заступника начальника ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області від 27.04.2015 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа №640/6252/14-ц закрито у зв'язку з направленням виконавчого документу за належністю за адресою проживання до відповідного ВДВС./а.с. 19/.

Крім того, як вбачається за матеріалів справи, заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2014 року, на підставі якого було видано виконавчий лист№640/6252/14-ц, відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа та заявлене подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, скасовано ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2016 року /а.с. 5, 6, 35/.

Отже, враховуючи зазначені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції не звернувши уваги на зазначені обставини справи, дійшов передчасного висновку про задоволення подання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,312 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: