Дата документу 16.03.2016 Справа № 334/160/16-ц
Провадження № 2/334/1190/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому зазначив, що 11.02.2013року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір без номеру, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, взяті зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав, і станом на 30.11.2015рік має заборгованість по сплаті кредиту в сумі 14553,02грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378грн. у звязку зі зверненням із позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі відсутності відповідача не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що кредит він отримав для свого друга, який спочатку його сплачував. На сьогоднішній день розуміє, що кредит має сплачувати він, але можливості це зробити у нього не має через важке матеріальне становище.

Вислухав пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Так, згідно цієї заяви від 11.02.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобовязання за договором і надав відповідачу суму кредиту, а той у свою чергу прийняті зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 30.11.2015 рік має заборгованість в розмірі 14553,02грн., яка складається з: 1643,46грн. заборгованість за кредитом; 8990,37грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. штраф (фіксована частина), 669,19грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і у встановлений термін, відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Відповідно до ст. 530, 1049 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до положень ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Отже, зі змісту ст. 549 ЦК України вбачається, що пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається.

Таким чином, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам за одне і те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) передбачено подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачу був нарахований штраф (процента складова) у розмірі 669,19 гривень, у відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 5% від суми заборгованості до складу якої входить заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пені за прострочення виконання зобов'язання.

Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нарахована пеня та штраф, при цьому останній нарахований, в тому числі, й на суму пені, що є недопустимим.

Тому вимоги банку в частині стягнення з ОСОБА_1 двох видів штрафу в розмірі 1169,19 грн. (669,19+500) є такими, що протиричать закону, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка станом на 30.11.2015 рік складається з заборгованості - за кредитом в сумі 1643,46грн.; по процентам за користування кредитом в сумі 8990,37грн.; за пенею та комісією в сумі 2750грн., що разом становить 13383,83грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у звязку зі зверненням із позовом до суду, які становлять 1378грн.

Керуючись ст.ст.10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 634, 1049, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, 20.02.1969р.н., ІПН НОМЕР_1, який мешкає: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 5/48 на користь ПАТ КБ ПриватБанк (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 13383,83грн. (тринадцять тисяч триста вісімдесят три гривні 83коп.)

Стягнути з ОСОБА_1, 20.02.1969р.н., ІПН НОМЕР_1, який мешкає: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 5/48 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (р/р № 3111 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299 ) судовий збір у розмірі 1378грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було ухвалене рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі заяви про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Суддя: Колесник С. Г.