Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання недійсними правочинів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду указаним позовом, мотивуючи тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 1 листопада 2012 року вона придбала у ОСОБА_5, від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_8, у власність квартиру

АДРЕСА_1 За цим договором вона повністю сплатила грошові кошти, але не здійснила державну реєстрацію своїх прав на нерухомість. Після укладення договору позивач на тривалий час виїхала за межі України. Даний договір недійсним не визнавався і не був розірваним. Зазначала, що їй стало відомо, що вказана вище квартира була двічі відчужена, а саме: за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року, за яким ОСОБА_5 продав спірну квартиру ОСОБА_6, яка в свою чергу відчужила її за договором купівлі-продажу від 5 грудня 2014 року ОСОБА_7 Наявність наведених договорів позбавляє її можливості здійснити державну реєстрацію права власності за договором від 1 листопада 2012 року, а також володіти та користуватися квартирою.

Ураховуючи наведене, просила визнати недійсними нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу спірної квартири від 17 жовтня

2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та від 5 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 17 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим № 2562.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 5 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року, у цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року, апеляційний суд вірно застосував положення ст. ст. 215, 216 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів прийшов до правильного висновку, що позивач не була стороною даного правочину, вимоги про витребування майна нею не були заявлені.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

В.М.Колодійчук