У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність і неправомірні дії Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою, в якій зазначала, що відповідно до рішення Приморського районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2007 року з ОСОБА_6 на її на користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, 09 жовтня

ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі ј частини зі всіх видів доходів щомісячно до повноліття, починаючи з 25 вересня 2007 року. На виконання рішення суду видано виконавчий лист від 12 жовтня 2007 року

№ 2-1448. Приморським ВДВС Маріупольського МУЮ у Донецькій області 19 жовтня 2007 року відкрито виконавче провадження, здійснюється утримання аліментів з ОСОБА_6

Також заявниця вказувала, що 15 вересня 2015 року державним виконавцем складено та надано їй розрахунок, згідно з яким до сплати нараховано аліменти у розмірі 73 436 грн 30 коп. за період з 25 вересня

2007 року по вересень 2015 року, з чим вона не погодилась.

Оскільки державним виконавцем не враховано всі види доходів ОСОБА_6, не здійснено всі передбачені чинним законодавством заходи щодо встановлення всіх доходів, які він отримував за цей час, хоча починаючи з 17 листопада 2007 року та по 30 січня 2015 року ОСОБА_6 працював на різних посадах на закордонних морських судах, отримував заробітну плату в іноземній валюті, але аліменти розраховані за цей час як з особи, що не працює, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості, ОСОБА_4 просила суд задовольнити скаргу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14 січня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, передати справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 10 жовтня 2007 року з ОСОБА_6 на її на користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів щомісячно до повноліття, починаючи з 25 вересня 2007 року. На виконання рішення суду їй видано виконавчий лист від 12 жовтня 2007 року № 2-1448. 19 жовтня 2007 року Приморським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження (а. с. 6-7).

До виконавчого провадження долучена копія трудового договору моряка ОСОБА_6 від 15 березня 2014 року, якою підтверджується факт його роботи з 15 березня 2014 року по січень 2015 року боцманом у роботодавця «А.М.НОМІКОС ТРАНСВОРЛД МЕРІТАЙ ЕЙДЖЕНСІС С.А.» Греція Афіни строком на 8 місяців +/- 1 місяць, з щомісячною заробітною у розмірі 1 625 доларів США, з яких основна заробітна плата - 613 дол. США оплата відпустки - 163 дол. США, оплата понаднормованого часу (фіксованого) - 455 дол. США, добові - 104 дол. США, премія - 290 дол. США.

На думку заявниці, розмір аліментів повинно нараховувати саме із заробітної плати боржника у розмірі 1 625 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від з вересня 2015 року нею в повному обсязі отримано від боржника грошові кошти в розмірі 21 210 грн в рахунок аліментних зобов'язань за період з 15 березня 2014 року по 30 січня 2015 року.

15 вересня 2015 року стягувачу надано розрахунок заборгованості за період з 25 вересня 2007 року по 15 вересня 2015 року, зроблений з урахуванням розписки від 03 вересня 2015 року, відповідно до якого, станом на 15 вересня 2015 року існує переплата аліментних зобов'язань в розмірі 7 213 грн 70 коп.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_6 вжито всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення, своєчасно і в повному обсязі виконанні виконавчі дії.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо для розрахунку аліментів за період з 15 березня року по січень 2015 року необхідно взяти заробітну плату ОСОБА_6 у розмірі 1 625 доларів США, яка зазначена в копії трудового договору, а не 613 доларів США, які врахував державний виконавець, є необґрунтованими, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 отримав за спірний період дохід у зазначеному вище розмірі, копія трудового договору не є належним доказом.

Отже ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області

від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана