07 вересня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Хомінської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після уточнення позовних вимог остаточно просила суд, стягнути з ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на її користь 36 893 грн., як компенсацію майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтувавши свої вимоги тим, що 13 листопада 2013 року в місті Харкові по вул. Сумській сталась дорожньо транспортна пригода за участю позивача, яка керувала автомобілем марки «Volksvagen Golf», державний номер НОМЕР_1 та відповідача ОСОБА_4, який керував автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_2, що був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий ОСОБА_3 «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2014 року та постановою Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2 було визнано винним в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що призвело вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Volkswagen Golf», належному позивачу, завдана матеріальна шкода у розмірі 36 893 грн., що складається з вартості запасних частин для відновлення автомобіля 25 408 грн., вартості робіт по відновленню автомобіля 11 485 грн. У звязку з тим, що відповідачу відомо про факт спричинення матеріальної шкоди, але шкода не відшкодована, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Будучи раніше присутнім в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, будучи раніше присутнім в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, оскільки його цивільно-правова відповідальність на час вчинення дорожньо-транспортної була застрахована в ОСОБА_3 «Страхова компанія «ПЗУ Україна», розмір позовних вимог не перевищує передбачений полісом ліміт страхового відшкодування, у звязку з чим заявлені вимоги повинні стягуватися зі страхової компанії.
В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не зявився, про дату, місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутністю, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням наданих сторонами пояснень щодо предмету заявлених позовних вимог з ухваленням заочного судового рішення у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2014 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним в порушенні пункту 10.1 Правил дорожнього руху України у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП в тому, що він 13.11.2013 року о 13:20 годині, керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_2, по вул. Сумській, 36/38 в м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним, та вчинив зіткнення з автомобілем марки «Volksvagen Golf», державний номер НОМЕР_1, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди (арк. справи 4 - 5).
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року апеляційну постанову Київського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2014 року залишено без змін (арк. справи 6-7).
Згідно копії поліса № АВ / 986284 обовязкового страхування вбачається, що цивільно-правової відповідальності власників автомобіля марки Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_2, в період з 01.12.2012 року до 30.11.2013 року включно була застрахована в ОСОБА_3 «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (арк. справи 102).
Відповідно до копії акту прийому передачі від 15.11.2013 року вбачається, що позивач передала ФО-П ОСОБА_7 витратні матеріали (запчастин, комплектуючих та ін.) для виконання ремонтних робіт (арматурних, рихтувально-зварювальних та ін.) на автомобілю марки Volksvagen Golf», державний номер НОМЕР_1 (арк. справи 89), вартість яких була сплачена згідно копії товарного чеку № 26/12 від 26.12.2013 року ОСОБА_7 за наступні роботи фарбування кузова 5510,00 грн., арматурні роботи 1260,00 грн., рихтувально-зварювальні роботи в розмірі 3030,00 грн., на загальну суму 9800 грн. (арк. справи 90).
Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.
Згідно п. 37.4. ст. 37 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам, організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.
Відповідно до ст.9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 12, п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхуванням цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Судом встановлено, що на день розгляду справи зобов'язання по виплаті страхового відшкодування страховиком не виконане, що є підставою для примусового стягнення суми страхового відшкодування.
Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 88, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, статтями 506, 526, 610, 979, 1187 ЦК України, статтями 22, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Відповідачем, який не приймав участь у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях