РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О. О.

з секретарем Слободенюк В.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №1536-015/07Р від 12 жовтня 2007 року у розмірі 71 754,91 доларів США.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 52 200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,3 % річних, строком до 12.10.2032 року. Станом на 29 травня 2015 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 71 754,91 доларів США, з яких 48 546 доларів США заборгованість за кредитом, 23 208,91 доларів США заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами, 0 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила в повному обсязі. Вказала, що позивачем не доведено розміру заборгованості, часу, коли така заборгованість виникла, відсутні відомості про погашення кредиту відповідачем. Позов заявлений поза межами позовної давності, про що подано заяву до суду, оскільки перше прострочення погашення за кредитом та відсотками за його користування виникло у 2007 році, а відповідно до п.4.4. кредитного договору №1536-015/07Р від 12.1.0.2007 року з 10 січня 2008 року строк користування кредитом, встановлений п.1.2., вважається достроково припиненим. З 11 січня 2008 року розпочався перебіг строку позовної давності, адже саме з вказаної дати ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» довідалося про порушення прав та інтересів, відповідно трирічний строк позовної давності сплинув 11 січня 2011 року, а тому підлягають до застосування строки позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 12 жовтня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», що підтверджується його статутом (а.с.39-41), та відповідачем було укладено кредитний договір № 1536-015/07Р (далі - договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного договору, в сумі 52 200 доларів США, на строк до 12.10.2032 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,3 % річних.

Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, забезпечити своєчасне повернення грошових коштів і сплату нарахованих відсотків (а.с.10).

Відповідач ознайомився та згідний із усіма зборами, відсотками, тарифами, комісіями або іншими елементами вартості кредиту, які він повинен сплачувати по даному договору, своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування (а.с.13).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З доданої до позову заяви на видачу готівки №1 від 12 жовтня 2007 року вбачається, що після укладення договору 12 жовтня 2007 року відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 52 2000 доларів США (а.с.24).

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

В п.4.1 договору вказано, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 174 долара США щомісяця, до 10 числа наступного місяця.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначений у п.1.2 даного договору.

Відповідно до договору про внесення змін і доповнень від 22 квітня 2010 року, до кредитного договору № 1536-015/07Р були внесені зміни, зокрема позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10 числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленому у додатку №1 до цього договору (а.с.16).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1536-015/07Р, укладеним між позивачем та відповідачем, вбачається, що останній свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, останній платіж на погашення заборгованості був здійснений ним 01 лютого 2013 року. У зв'язку з цим станом на 29 травня 2015 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 71 754,91 доларів США, з яких заборгованість по кредиту 48 546 доларів США, заборгованість по сплаті процентів 23 208,91 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань становила 18 100,55 доларів США, проте зменшена позивачем до 0 грн. (а.с.5-7).

Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим і таким, що відповідає умовам укладеного договору.

При цьому, вирішуючи питання щодо права позивача вимагати повернення кредиту, процентів за користування ним в іноземній валюті, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статями 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки вони є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Саме такі висновки містяться у постановах Верховного Суду України №6-145цс15 від 24 вересня 2014 року та №6-190цс15 від 16 вересня 2015 року, що відповідно до частини першої статті 360-7 мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Як вбачається з матеріалів справи АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, з 03 грудня 2001 року мало банківську ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.44).

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Оскільки кредитний договір №1536-015/07Р був укладений сторонами 12 жовтня 2007 року, то на час його укладення Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати тіла кредиту в розмірі 48 546 доларів США, що еквівалентно гривні станом на 21.09.2016 року 1 260 963 грн. 90 коп., заборгованість по сплаті процентів 23 208,91 доларів США, що еквівалентно 602 842 грн. 62 коп.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.5-7) ОСОБА_2 з часу виникнення заборгованості частково вносив платежі протягом 2007-2013 років, зокрема останній платіж здійснив 01 лютого 2013 року, тобто вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, відповідно перебіг позовної давності перервався. З позовом до суду ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося в межах трирічного строку позовної давності - 25 листопада 2015 року.

Таким чином посилання представника відповідача на пропущення позивачем строків позовної давності є безпідставними.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, у розмірі 24 658 грн. 58 коп.

Керуючись статтями 3, 264, 526, 530, 546, 549, 550, 551, 610, 611, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», (адреса реєстрації: м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/2, ) за кредитним договором № 1536-015/07Р від 12 жовтня 2007 року заборгованість у розмірі 71 754 (сімдесят одна тисяча сімсот пятдесят чотири) долари США 91 цент, яка складається з: 48 546 доларів США - заборгованість за кредитом, 23 208 доларів США 91 цент - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ««ПРАВЕКС-БАНК» судовий збір у розмірі 24 658 (двадцять чотири тисячі шістсот пятдесят вісім) гривень 58 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 22 вересня 2016 року.

Суддя О.О. Першко