У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Карпенко С.О.,

суддів: Закропивного О.В., Іваненко Ю.Г.,

Кадєтової О.В., Фаловської І.М.,

за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу за касаційною скаргою Київської міської ради, поданою її представником ОСОБА_5, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_6 у період часу з 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті).

Вказувала, що починаючи з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, мали спільний сімейний бюджет, вели разом домашнє господарство, несли спільні фінансові витрати.

ОСОБА_6 у 2008 році придбав квартиру АДРЕСА_1, на купівлю якої витратив, у тому числі, їхні спільні заощадження. У 2008-2010 роках вона займалася ремонтом квартир, які були оформлені на ім'я ОСОБА_6, придбавала будівельні матеріали.

Встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 з 1990 року до часу відкриття спадщини необхідне їй для оформлення спадщини після смерті останнього.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2015 року, заяву задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У задоволенні заяви у іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, який їй необхідний для оформлення спадщини, підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи і досліджених судом.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За нормами п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Задовольняючи частково заяву, суди попередніх інстанцій зазначених роз'яснень не врахували та дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заяви.

Встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На підставі заяви про прийняття спадщини, поданої ОСОБА_3, 20 жовтня 2014 року нотаріусом відкрито спадкову справу.

За життя ОСОБА_6 заповіт не склав, спадковий договір не укладав.

Таким чином, від встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем залежить визнання за ОСОБА_3 права на спадкування майна ОСОБА_6

Задовольняючи частково заяву, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що із заяви ОСОБА_3 вбачається спір про право, оскільки вона не відноситься до кола осіб, які за законом мають право спадкувати майно ОСОБА_7; крім того, заяву обґрунтовано, в тому числі, набуттям частини майна, яке входить до складу спадщини, за їх спільні кошти.

Керуючись ст. ст. 235, 336, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міської ради, подану її представником ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2015 року скасувати, заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу залишити без розгляду.

Роз'яснити заінтересованим особам право подати позов на загальних підставах.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: О.В.Закропивний Ю.Г.Іваненко О.В.Кадєтова І.М.Фаловська