Справа № 128/6529/13-ц Провадження № 22-ц/772/1954/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 34Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Стадника І.М.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової і моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районний суд Вінницької області від 08 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової і моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2012 року відповідача ОСОБА_3 зобов'язано повернути йому належний на праві власності автомобіль «ВАЗ 2101» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Дане рішення суду виконано 20.11.2013 року, про що складено акт державного виконавця, а 28.11.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.При виконанні вищевказаного рішення суду було проведено автотоварознавчу експертизу. Експертним висновком встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2101» становить 4922 грн. 29 коп., які відповідач відшкодовувати не бажає.

Крім того, автомобіль позивача по першій вимозі, як було узгоджено за домовленістю, повернутий не був, а знаходився у відповідача. Дані обставини призвели до того, що позивач був змушений звертатися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, в зв'язку з чим ним було понесені матеріальні та моральні збитки.

За цей час, крім матеріальної шкоди, позивач поніс і моральну шкоду, оскільки після аварії, в яку потрапив в 2008 році, змушений був зробити ремонт автомобіля на загальну суму 4450 грн.

Відповідач після виконаних позивачем ремонтних робіт автомобіля, не повернув його, а утримував у себе до рішення суду і примусового його виконання. Таким чином, позивачу спричинена моральна шкода, яка призвела до нервового зриву, через який він потрапив до лікарні і змушений був нести витрати на лікування.

Враховуючи, що ОСОБА_3 добровільно відшкодувати заподіяну матеріальну та моральну шкоду не бажає, ОСОБА_2 просив стягнути на його користь з відповідача 10277 грн. матеріальної шкоди, 15000 грн. компенсації за спричинену моральну шкоду.

Рішенням Вінницького районний суд Вінницької області від 08 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просила його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного користування, володіння та розпорядження, позов задоволено; зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 належний йому на праві власності автомобіль «ВАЗ 2101», д.н. 57524ВІ, 1972 року випуску, сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВІС233054; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., а всього: 2214 грн. 60 коп. (а.с.30).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.10.2012 року, змінено резолютивну частину рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2012 року та викладено в такій редакції: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 440 грн. 80 коп., а всього: 655 грн. 40 коп.; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.31).

Постановою державного виконавця ВДВС Вінницького РУЮ від 28.11.2013 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду закінчено (а.с.6).

Як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження №649Е-11/13 від 10.12.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2101» визначається рівною 4922 грн. 29 коп., в тому числі ПДВ (а.с.15 -18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правомірно виходив з недоведеності факту завдання майнової шкоди з вини відповідача ОСОБА_3, що зокрема доводиться наступним.

Згідно довідки про звільнення серії ВІН №10078 від 04.07.2014 року, в період з 27.08.2012 року по 04.07.2014 року ОСОБА_3 відбував покарання в місцях позбавлення волі (а.с.117), що позбавляло його можливості користуватись транспортним засобом «ВАЗ 2101»., який належить позивачу.

Судом також встановлено, що 23.12.2011 року ОСОБА_2 скасував довіреність на право керування ОСОБА_3 автомобілем, яка на той час була необхідна для керування, а тому відповідач був позбавлений можливості керувати належним позивачу автомобілем.

Судова колегія не приймає до уваги висновок автотоварознавчого дослідження №649Е-11/13 від 10.12.2013 року, проведений ПП ЕНДЦ «Експертиза», як доказ пошкодження автомобіля «ВАЗ 2101» на вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 4922 грн. 29 коп., в тому числі ПДВ, саме відповідачем ОСОБА_4, оскільки позивачем не надано доказів щодо технічного стану автомобіля на момент передачі його відповідачу. Інших доказів пошкодження автомобіля саме з вини відповідача, позивач суду не надав.

Крім того, згідно п.п. а (п.4.2.1) Інструкції з організації примусового виконання рішень, після виявлення майна боржника, державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті повинні бути вказані: назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (ступінь зносу та інше). В акті державного виконавця від 20.11.2013 року встановлено, що автомобіль «ВАЗ 2101» ОСОБА_2 було передано, однак про те, що автомобіль пошкоджений або несправний, нічого не вказано. Будь - яких даних про те, що автомобіль мав пошкодження, в акті державного виконавця не зазначено.

Під час складення зазначеного вище акту ОСОБА_2 був присутнім, проте жодних зауважень щодо стану автомобіля, ним зазначено не було.

Позивачем також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження рихтовки, покраски, зварювальних робіт автомобіля на загальну суму 4450 грн. 00 коп.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню також не підлягає, у звязку з наступним.

З наданих ОСОБА_2 медичних довідок вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з приводу лікування гемофілії В, проте зазначене захворювання є генетичною, а не хворобою, яка могла б бути спровокованою хвилюваннями та переживаннями.

Окрім того, оскільки позивачем не доведено факту спричинення шкоди відповідачем, не доведено причинно - наслідкового зв'язку між діями відповідача, і, на його думку, заподіяння шкоди, тому відсутні підстави щодо стягнення і моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вінницького районний суд Вінницької області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ ОСОБА_5

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ ОСОБА_6