Справа № 362/2024/15-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/4311/16 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 46 19.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Приходька К.П., Лівінського С.В.,
при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року у справі за позовом Заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління Держземагенства у м. Василькові та Васильківському районі Київської області, про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку та її витребування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління Держземагенства у м. Василькові та Васильківському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку та її витребування.

В обґрунтування позову вказував, що 23.10.2009 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, згідно з яким їй передано у власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

У вищезазначеному державному акті вказано, що підставою його видачі послугувало рішення Крушинської сільської ради №32 від 03.07.2016 року, 03 сесії, V скликання.

Проте відповідно до протоколів свідчень депутатів Крушинської сільської ради V скликання, рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_5 не приймалось.

Просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 23.10.2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_5, площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером НОМЕР_2, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_3, скасувати державну реєстрацію та витребувати вказану земельну ділянку на користь Крушинської сільської ради Васильківського району, вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням заступник прокурора Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 23.10.2009 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, згідно з яким їй передано у власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

З державного акту встановлено, що він виданий на підставі рішення Крушинської сільської ради №32-ІІІ-V від 3 липня 2006 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено факту підробки рішення, оскільки відповідне рішення мається в технічній документації із землеустрою на ім»я відповідачки, а в протоколі №3 111 сесії У скликання є запис про прийняття рішення №32-ІІІ-V від 3 липня 2006 року, а отже прокурор не довів обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Крім того, прокурор не звертався з вимогами визнання недійснним рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого відповідачу видано державний акт, як того вимагає законодавство, а тому прокурором обраний невірний спосіб захисту.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази в підтвердження підроблення, фальсифікації чи відсутності рішення Крушинської сільської ради №32 від 03.07.2016 року, 03 сесії, V скликання на підставі якого ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності на землю.

Натомість, матеріали справи містять протокол №3 111 сесії У скликання Крушинської сільради від 03 липня 2006 року, який містить запис про прийняття рішення за №32-ІІІ-V від 3 липня 2006 року, яке стосувалося надання погодження на відвід земельної ділянки індивідуальної забудови на території с/ради, без конкретного визначення осіб та місця розташування земельних ділянок.

Крім того, в матеріалах справи ( а.с.77-85) є технічна документація на ім»я відповідачки, яка містить усі необхідні документи (довідку сільради, акт встановлення на місцевості та погодження меж , викопіювання, тощо). Містить дана технічна документація і рішення №32-ІІІ-V від 3 липня 2006 року Крушинської сільради, відповідно до якого відповідачу було видано державний акт.

Отже, доводи апеляційної скарги, стосовно того, що 3 липня 2006 року рішення №32-ІІІ-V Крушинською сільрадою не приймалося спростовуються матеріалами справи (а.с. 10, 80), оскільки вказане рішення сільської ради було надано Управлінням Держземагенства у м. Василькові.

Зі змісту даного рішення Крушинської сільської ради № 32 від 3 липня 2006 року видно, що сільська рада вирішила передати ОСОБА_5 безоплатно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1.

За таких обставин, доводи прокурора про відсутність рішення №32-ІІІ-V від 03 липня 2006 року (стосовно відповідачки) та відсутність підстав у прокурора для звернення до суду з позовом про визнання його недійсним є необгрунтованими.

Що ж стосується доводів апелянта про підробку та фальсифікацію рішення №32-ІІІ-V від 03 липня 2006 року відносно відповідачки, оскільки в матеріалах справи є рішення №32-ІІІ-V від 03 липня 2006 року іншого змісту, то вони також розцінюються колегією суддів критично, оскільки посилання прокурора на існуюче досудове розслідування у кримінальному провадженні та протоколи допитів свідків, а саме: депутатів Крушинської сільської ради, за відсутності вироку суду, або іншого судового рішення, яким буде встановлено відповідні факти (підробки, фальсифікації), не є належними та допустимими доказами і не можуть слугувати доказом підробки саме рішення на ім»я відповідачки (а.с.80), а не іншого рішення, яке було надано сільрадою ( а.с.14).

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що позов прокурора про визнання державного акту недійсним та витребування земельної ділянки є передчасним, оскільки на час розгляду справи судом, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, якими прокурор обгрунтовує свої позовні вимоги.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: К.П. Приходько

С.В. Лівінський