АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/5509/15-ц Головуючий суддя І інстанції Назаренко О. В.
Провадження № 22-ц/790/2677/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, 3-тя особа ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 26.07.2015 року звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 13348 гривень 12 коп. у відшкодування матеріальних збитків.

За клопотанням представника відповідача до участі у справі залучена ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що придбав автомобіль НОМЕР_1 сплативши третій особі грошові кошти, але з причин відсутності в органах ДАІ бланків технічних паспортів не оформив договір купівлі-продажу. У подальшому він керував автомобілем на підставі довіреності, згідно якої ніс повну відповідальність за технічний стан автомобіля. Після дорожньо-транспортної події, що сталась з вини відповідача, позивач отримав страхове відшкодування, яке не покрило збитки, повязаних із втратою товарного виду автомобіля. Саме ці збитки позивач відповідно до ст. 1194 ЦК України просив стягнути з відповідача на свою користь, оскільки такі витрати не покриті страховим відшкодуванням.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не є власником транспортного засобу, а тому не має права вимоги на відшкодування шкоди, а також на те, що висновок експерта, наданий суду відрізняється від висновку, наданого до страхової компанії, в звязку із чим просив суд повністю відмовити в задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання повторно не зявилась, тому суд розглянув справу за її відсутності.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 13348 гривень 12 коп. у відшкодування матеріальних збитків, вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог, посилаючись порушення та неправильне застосуванням судом норм матеріального та процесуального права; що суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам; по справі не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам.

На обґрунтування скарги вказав на те, що судом не було враховано той факт, що ОСОБА_4 не є власником пошкодженого автомобіля, а тому не мав права звертатися до суду з позовом, оскільки є неналежним позивачем. На момент звернення 25.07.2015 року до суду закінчився строк довіреності на керування автомобілем.

Колегія суддів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, вважає за необхідне скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2015 року в м. Харкові по пр-ту. 50 років СРСР в районі буд. № 51 за участю водія ОСОБА_3, який керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_2, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції і сталося зіткнення з транспортним засобом «Hyundai» д/н НОМЕР_3 під керуванням позивача ОСОБА_4

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.04.2015 року по справі № 641/3580/15-п винним у зазначеній ДТП визнано відповідача та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Автомобіль «Hyundai», д/н НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження та відповідно до висновку № 25/03/2015 від 28.03.2015 року вартість матеріального збитку, що завдано власнику цього транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП, на дату оцінки, визначається як сума вартості відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу деталей, що замінюються, та величина втрати товарної вартості і складає: 43531,24 грн. (сорок три тисячі пятсот тридцять одна гривня 24 копійки), з яких вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу складає 30183,12 грн. (тридцять тисяч сто вісімдесят три гривні 18 копійок) плюс величина втрати товарної вартості - 13348,12 грн. (тринадцять тисяч триста сорок вісім гривень 12 коп.).

Експертом надані письмові пояснення про те, що ним було складено два висновки, один - для страхової компанії, без урахування суми втрати товарного виду, другий - на замовлення позивача, з визначенням суми втрати товарного виду. Такі пояснення спростовують доводи представника відповідача про недопустимість такого доказу та його сумнівність і колегія суддів з такими висновками районного суду погоджується.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в АСК «ОМЕГА», що підтверджено страховим полісом № АС/9929483 від 07.05.2014 року.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідач, як особа, з вини якої було завдано шкоди, зобовязаний відшкодувати позивачу втрату товарної вартості пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, що згідно до висновку спеціаліста автотоварознавця складає 13348,12 грн.

При цьому районний суд відхилив заперечення відповідача про те, що позивач не є власником пошкодженого транспортного засобу, з посиланням на те, що він має право на таке відшкодування на підставі довіреності.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Частиною першою статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Видана позивачу власником вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 довіреність від 13 липня 2012 року, яка втратила свою чинність 13 липня 2015 року, передбачає право позивача ОСОБА_4 представляти інтереси власника в усіх без винятку питань, пов?язаних з експлуатацією належного їй на праві власності автомобіля НОМЕР_1, відчуження автомобіля, укладати від її імені правочини, визначаючи на власний розсуд ціну та інші умови, одержувати належні їй за цими договорами грошові суми; у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті ДТП одержувати грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо, вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов?язані з цією довіреністю (а.с. 9). Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_4 надав копію довіреності від 20 квітня 2015 року, якою ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4 стосовно вказаного транспортного засобу на здійснення таких же повноважень. Вказана довіреність діє по 20 квітня 2016 року.

Однак всупереч вимог ст. 213 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення районний суд не зясував, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 115478, вищевказаний автомобіль НОМЕР_1, з 27 травня 2015 року вже належить ОСОБА_7, а не ОСОБА_5 (а.с. 8).

Збитки, завдані в результаті ДТП вказаному автомобілю у вигляді втрати товарного вигляду, що зменшує ціну автомобіля завдаються лише його власнику. Позивач, як володілець пошкодженого автомобіля на підставі вищевказаної генеральної довіреності при його продажі діє як повірений, який в силу ст. 1000 ЦК України, що передбачає за вчиненим повіреним правочином створення, зміну, припинення цивільних прав та обов'язків лише довірителя-власника автомобіля, тому він не набуває у власність грошові кошти за проданий автомобіль і внаслідок цього у світлі наведених норм ст.ст. 1192, 1194 ЦК України не є потерпілим від збитків, завданих внаслідок втрати його товарної вартості.

Оскільки районний суд не з?ясував, що внаслідок продажу пошкодженого автомобіля позивач ОСОБА_3 не поніс збитки від втрати товарного виду автомобіля, внаслідок чого суд помилково застосував вказані норми матеріального права і безпідставно на його користь стягнув 13348,12 грн. з відповідача, то з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав апеляційний суд скасовує рішення суду, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 316, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: