АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Усика Г.І.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УТПГ Спеценергомаш» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект» про стягнення коштів,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12181/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за його позовом до ПАТ «Хімнафтомашпроект» про стягнення коштів.

Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить Публічному акціонерному товариству «Хімнафтомашпроект» (далі по тексту - ПАТ «Хімнафтомашпроект»), а саме на: нежилі приміщення площею 2 684,40 кв.м. (Літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень 16), №№ 1, І, ІІ (групи приміщень №4), з № 1 по № 31, № І (групи приміщень №11), № 1 по № 31, № І (групи приміщень №12), № 1 по № 34, № І (групи приміщень №13), №1 по №28, № І (групи приміщень №14), № 1 по №25, № І (групи приміщень 16А); нежилі приміщення площею 3 365,30 кв.м. (Літера А1), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень № 8), № І Підвалу, №1 по №16 (групи приміщень №1), №І Першого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №2), №І Другого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №3), № І Третього Поверху, № 1 по № 22 (групи приміщень №4), № І Четвертого Поверху, №1 по №26 (групи приміщень №5), № І, ІІ, ІІІ П'ятого Поверху, № 1 по № 19 (групи приміщень № 6), № І, ІІ Шостого Поверху, № 1 по № 21 (групи приміщень № 7), № І, ІІ Сьомого Поверху, загальною площею 6 049,70 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в межах ціни позову - 5 328 000,00 грн.

В решті заяви відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою суду ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УТПГ Спеценергомаш» (далі по тексту - ТОВ «УТПГ Спеценергомаш») подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати. Зазначає, що ТОВ «УТПГ Спеценергомаш» є іпотекодержателем майна, на яке оскаржуваною ухвалою було накладено арешт, а відтак неможливість звернення стягнення на передане в іпотеку майно є істотним порушенням прав іпотекодержателя. Крім того, ТОВ «УТПГ Спеценергомаш» в силу положень ст. 4 Закону України «Про іпотеку» наділено правом пріоритету на звернення стягнення на вказане майно.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УТПГ Спеценергомаш» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_6 в інтересах ПАТ «Хімнафтомашпроект» проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, в січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Хімнафтомашпроект» про стягнення коштів (а.с.4-5).

02 лютого 2016 року ОСОБА_2 порушив перед судом питання про забезпечення позову шляхом заборони відчуження та накладення арешту на нерухоме майно, в межах суми позову, яке належить ПАТ «Хімнафтомашпроект», а саме: нежилі приміщення площею 2 684,40 кв.м. (Літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень 16), №№ 1, І, ІІ (групи приміщень №4), з № 1 по № 31, № І (групи приміщень №11), № 1 по № 31, № І (групи приміщень №12), № 1 по № 34, № І (групи приміщень №13), №1 по №28, № І (групи приміщень №14), № 1 по №25, № І (групи приміщень 16А); нежилі приміщення площею 3 365,30 кв.м. (Літера А1), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень № 8), № І Підвалу, №1 по №16 (групи приміщень №1), №І Першого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №2), №І Другого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №3), № І Третього Поверху, № 1 по № 22 (групи приміщень №4), № І Четвертого Поверху, №1 по №26 (групи приміщень №5), № І, ІІ, ІІІ П'ятого Поверху, № 1 по № 19 (групи приміщень № 6), № І, ІІ Шостого Поверху, № 1 по № 21 (групи приміщень № 7), № І, ІІ Сьомого Поверху, загальною площею 6 049,70 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Також, позивач просив заборонити органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам) вчинети дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на вказане нерухоме майно(а.с.19-20).

03 лютого 2016 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

При цьому, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 151-153 ЦПК України, а також із того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою та третьою статті 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.п. 1,2 ч.1 ст. 152 ЦК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові кошти та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3ст. 154 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом до ПАТ «Хімнафтомашпроект» про стягнення коштів, просив стягнути з останнього на його користь 5 328 000,00 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів того, що заявлений вид забезпечення позову є співмірним із заявленими ним вимогами.

Відтак, враховуючи, що оцінка майна, на яке судом було накладено арешт, відсутня, суд першої інстанції був позбавлений можливості вирішити питання про співмірність виду забезпечення позову заявленим вимогам.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, на стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції також позбавлений такої можливості.

В суді апеляційної інстанції було з'ясовано, що майно, на яке накладено арешт в порядку забезпечення даного позову, перебуває в іпотеці, та згідно умов іпотечного договору ринкова вартість майна становить 439 259 000,00 грн., а його заставна вартість становить 351 407 200,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував питання співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

З огляду на викладене судом допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і передання питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «УТПГ Спеценергомаш» задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І. Усик