Справа № 369/7196/15-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/4515/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 21.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2, суб'єкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк Національний Кредит» на дії та рішення державного виконавця,-

встановила :

заявник ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства із даною скаргою, мотивуючи її тим, що 23.06.2015 року ОСОБА_4 (який є представником ОСОБА_2 за довіреністю від 16.04.2013 року) отримано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №47611403 та постанову №47611403 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2014 року, які підписані головним державним виконавцем Бойко О.М. із супровідними листами від 22 травня 2015 року за однаковим номером №14762-0-33-15/2-40/1. Обидві постанови були надіслані на адресу: АДРЕСА_1, 08130.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 47611403 від 20.05.2015 року на адресу: 08130, АДРЕСА_2 (де зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_5) не надходила. Також, 23.06.2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження.

Під час ознайомлення заявнику стало відомо, що Києво - Святошинським районним судом Київської області 21.02.2013 року винесено заочне рішення у справі №369/256/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» 17 058 693 грн. 68 коп. суми заборгованості за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №24Ф/2010/05-588/2-1 від 06 грудня 2010 року, що включає: 15 000 000 грн. - заборгованість за кредитом; 1 913 333 грн. 35 коп. - заборгованість за процентами; 115 671 грн. 98 коп. - нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів; 12 328 грн. 77 коп. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 9 068 грн. 82 коп. - 3% річних від простроченої суми процентів; 2 465 грн. 75 коп. - 3% річних від простроченої суми кредиту; 5 825 грн. - індекс інфляції за час прострочення по сплаті процентів по кредиту, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн.

Не погоджуючись з винесеним рішенням Відповідач (ОСОБА_2) звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Києво - Святошинського районного суду від 21.02.2013 року.

Києво - Святошинським районним судом Київської області 29.03.2013 року ухвалою у справі №2369/2212/13-ц заяву ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду від 21.02.2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Крім того, після призначення справи до розгляду в загальному порядку їй був присвоєний новий номер, а саме: №369/2822/13-ц (провадження №2/369/1767/13) та винесено 27.07.2013 року у даній справі нове рішення.

Отже, згідно вище наведеного вбачається, що постанова старшого державного виконавця Бойко О.М. про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2015 року винесена на підставі виконавчого документу який виданий помилково.

Крім того, в виконавчому листі №369/256/13-ц від 13.05.2015 року виданого Києво - Святошинським районним судом Київської області невірно зазначена адреса Боржника - ОСОБА_2. ОСОБА_2 ніколи не проживав за адресою 08130, АДРЕСА_1 З березня 2005 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується паспортом СО 141902, виданого Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 14.07.1999 року.

Отже, у тексті виконавчого листа не вірно зазначено місце проживання ОСОБА_2 У цьому вбачається грубе порушення норм матеріального права, а саме ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Таким чином, державний виконавець, починаючи примусове виконання рішення, обов'язково повинен пересвідчитися: по-перше, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження; по-друге, чи здійснені ним дії, спрямовані на його добровільне виконання.

Отже, обов'язок державного виконавця з'ясувати обставину отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження передує вчиненню будь-яких дій стосовно примусового виконання рішення.

Постанова відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015 р. та постанова про відкриття виконавчого провадження №47611403 від 20.05.2015 р. на адресу: 08130, АДРЕСА_2 (де зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_5) не надходила., а була безпосередньо отримана ОСОБА_5 (представником за довіреністю) 23.06.2015 року про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти про відстеження поштових відправлень. Про існування Постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 22.06.2015 р. згідно виконавчого провадження № 47611403 дізнались після того, як представник ОСОБА_4 ознайомився 23.06.2015 року з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить відмітка в матеріалах виконавчого провадження.

Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений в постанові строк.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 невчасно отримав постанову про відкриття виконавчого провадження №47611403 від 20.05.2015 р. він був позбавлений свого законного права на самостійне її виконання у встановлений законом строк.

ОСОБА_2 просив суд, скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015 р.; скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №47611403 від 20.05.2015 р.; скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 22.06.2015 р. згідно виконавчого провадження № 47611403.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 червня 2015 року по виконавчому провадженню №47611403 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору.

В решті вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, просив ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2015 року в частині задоволених вимог скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що 20 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47611403 з виконання виконавчого листа №369/256/13-ц виданого 13 травня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» 17058693,68 грн. суми заборгованості за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №24Ф/2010/05-588/2-1 від 06.12.2010, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Посилається на те, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, із супровідним листом від 22.05.2015 №14762-0-33-15/2-40/1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Зазначає, що у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не зобов'язаний пересвідчуватись чи отримана боржником постанова про відкриття виконавчого провадження та у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Станом на час розгляду судом скарги ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з приводу відкладення провадження виконавчих дій у зв'язку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження не звертався.

Крім того, на час розгляду скарги до суду не було надано жодних документів, які б свідчили про самостійне виконання боржником рішення суду.

22.06.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 1706213,46 грн.

У зв'язку із зазначеним, постанова державного виконавця від 22.06.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору винесена у повній відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому законні підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 травня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист №369/256/13-ц (провадження №2/369/879/13) про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» 17 058 693 грн. 68 коп. суми заборгованості за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 24Ф/2010/05-588/2-1 від 06 грудня 2010 року, що включає 15 000 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1 913 333, 35 грн. - заборгованість за процентами; 115 671,98 грн. - нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів; 12 328,77 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 9 068,82 грн. - 3% річних від простроченої суми процентів; 2 465,75 грн. - 3% річних від простроченої суми кредиту; 5 825 грн. - індекс інфляції за час прострочення по сплаті процентів по кредиту, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М. відкрито виконавче провадження №47611403 з виконання виконавчого листа №369/256/13-ц, та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення суду у 7-денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

20.05.2015р. постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 та заборону на його відчуження.

22.06.2015 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. по виконавчому провадженню №47611403 стягнуто з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 1 706 213,46 грн.

про часткове задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що під час винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Заявником не надано доказів, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні даних постанов.

В той же час, суд приходить до висновку про неправомірність винесення державним виконавцем постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 22.06.2015 року, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження по даному виконавчому провадженню, в якій запропоновано боржнику ОСОБА_2 самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, отримана останнім лише 23.06.2015 року що підтверджується копією поштового конверту та не заперечувалось представником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні.

Оскільки копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, ОСОБА_2 був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку що постанова державного виконавця від 22.06.2015 р. по ВП №47611403 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору, в порушення Закону України «Про виконавче провадження» була прийнята передчасно, а отже підлягає скасуванню.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної служби, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. При цьому обов'язковість урахування судових рішень для інших судів визначається процесуальним законодавством, а невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених у цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов'язки і права державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначає що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Колегія суддів вважає, що оскільки копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно та скаржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, тому постанова державного виконавця від 22.06.2015 по ВП №47611403 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору була прийнята передчасно.

За таких підстав, колегія суддів, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2016 року постановлена з додержанням вимог процесуального права, і не може бути скасована з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді