22-ц/775/236/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Троян Л.Г.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.

за участю секретаря - Герасимової Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» (далі ПАТ «Акцент Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ПАТ «Акцент Банк» звернулося до суду з даним позовом, в якому посилалося на те, що 29 квітня 2011 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 35 000 грн., з процентною ставкою 0,12 % річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», тарифами, складає укладений між ним та Банком кредитно-заставний договір. За умовами договору позичальник повинен повертати щомісячно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також з інших платежів. Оскільки відповідачем умови договору не виконуються, станом на 18 листопада 2015 року, утворилася заборгованість в розмірі 62 177, 87 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 3893, 85 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 1,12 грн.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 2800 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; фіксованої частини штрафу - 500 грн. та процентної складової штрафу - 2937,04 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 177, 87 грн. та відшкодувати витрати на оплату судового збору.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 11 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 62 177,87 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 3893, 85 грн., за процентами за користування кредитом - 1,12 грн, комісії за користування кредитом - 2800 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 52 045,86 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процентної складової) - 2937, 04 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент Банк» витрати на оплату судового збору - 1 218,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і у позові банку відмовити. Посилається на те, що на підставі ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VІІ та розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року №1053-р, банкам заборонено нараховувати пеню та штрафи на суму заборгованості за кредитними договорами громадянам України, які зареєстровані та постійно мешкають або переселилися в період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у встановленому переліку, де проводилася антитерористична операція. Оскільки селище Бугас Волноваського району Донецької області, де він проживає та зареєстрований, є територією, де проводиться антитерористична операція, за кредитними зобов'язаннями забороняється нарахування пені та штрафу. Між тим, суд не врахував положення вказаного закону в результаті чого судом безпідставоно стягнуто з нього пеня та штрафи. Суд також не врахував, що штрафні санкції перевищують в десять разів суму залишку тіла кредиту; в порушення ч.3 ст.61 ЦПК України суд не врахував, що є рішення суду, яке набрало чинності, яким вже вирішено спір про стягнення з нього тих же сум.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, які підтримали доводи скарги та просили її задовольнити, заперечення проти скарги представника ПАТ «АкцентБанк» Малервейн М.С., яка просила скаргу відхилити, а рішення суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29 квітня 2011 року, відповідно до кредитного договору №A3D3CC9FMN0209, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач дав свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір і це підтвердив своїм підписом в заяві від 29 квітня 2011 року (а.с.6 -13).

У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язків за договором, станом на 22 вересня 2014 року, утворилася заборгованість в розмірі 25 096,10 грв., у звязку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про її стягнення. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 22 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Акцент Банк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом - 3 893,85 грв. та пеню за період з листопада 2013 року по 14 квітня 2014 року в сумі 697,53 грв., а всього 4591,38 грн. В частині стягнення процентів -1,12 грв., комісії - 2800 грв., штрафів 500 грв. та 1171,24 грв.- відмовлено (а.с. 33-35).

Станом на 18 листопада 2015 року, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, утворилася заборгованість, яка становить 62 177,87 грв. та складається з: заборгованості за кредитом - 3839,85 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом -1,12 грн.; комісії за користування кредитом - 2800,00 грн.; пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором за період з 23 грудня 2013 року по 18 листопада 2015 року - 52045,86 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 2937, 04 грн. (а.с. 4-5).

Задовольняючи позов банку та стягуючи з ОСОБА_1 62 177,87 грв., суд виходив з того, що відповідач умови договору не виконує, рішення суду від 22 грудня 2014 року не виконане, тому, підлягає стягненню вся сума заборгованості, яка утворилася, станом на 18 листопада 2015 року.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Зі справи вбачається, що рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 22 грудня 2014 року з відповідача частково стягнута заборгованість, яка утворилася станом на 22 вересня 2014 року, а саме, сума кредиту 3893,85 грн. та пеня за період з листопада 2013 року по 14 квітня 2014 року в розмірі 697,53 грн. У стягненні процентів за користування кредитом 1,12 гнв., комісії - 2800 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 1171,24 грн. цим же рішенням відмовлено. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 33-35).

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів вважає, що підстав для повторного стягнення з відповідача суми кредиту - 3893,85 грн. у суду не було, оскільки судовим рішенням від 22 вересня 2014 року кредитна заборгованість, яка виникла на час звернення ПАТ «Акцент Банк» до суду, була стягнута; є рішення, яке набрало чинності за цими вимогами.

З цих же обставин, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави і для повторного стягнення з відповідача заборгованості по процентам в розмірі 1,12 грн; комісії в розмірі 2800 грн., фіксованої суми штрафу -500 грн.

Не підлягають, на думку колегії суддів, задоволенню у зв'язку з наявністю судового рішення, яке набрало чинності, і вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 23 грудня 2013 року по 14 квітня 2014 року, оскільки вирішення питання щодо пені за вказаний період охоплюється рішенням суду від 22 грудня 2014 року.

Таким чином, у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права, рішення суду, в частині стягнення з ОСОБА_1. заборгованості за кредитним договором № А3D3CC9FMN0209 від 29 квітня 2011 року в розмірі 3893,85 грн., процентів за користування кредитом - 1,12 грн., комісії - 2800 грн., штрафу - 500 грн., пені за період з 23 грудня 2013 року по 14 квітня 2014 року, підлягає скасуванню з закриттям провадження в цій частині.

Посилання в рішенні суду першої інстанції та в запереченнях представника позивача на апеляційну скаргу на те, що оскільки попереднє рішення суду від 22 вересня 2014 року не виконане, то це є підставою для повторного стягнення з відповідача вказаних сум, є необгрнутованими.

З пояснень відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що після ухвалення рішення 22 верерсня 2014 року він неодноразово, як усно так і письмово, звертався до філії банку у м. Маріуполі з приводу погашення стягнутої з нього суми заборгованості, про що свідчить і рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу ПАТ «Акцент Банк», оскільки відділення банку, в якому він укладав договір знаходиться на не підконтрольній Україні території. Однак, позивачем ніякої інформації щодо виконання рішення, на який рахунок перерахувати кошти, він не отримав.

Колегія суддів вважає, що невиконання рішення, яким вже вирішені вимоги банку про стягнення заявлених у даній справі вимог, не можуть бути підставою для повторного вирішення та задоволення цього позову, а є підставою для стягнення сум в порядку виконання рішення.

Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 пені за період з 15 квітня 2014 року по 18 листопада 2015 року та штрафу в розмірі 2937,04 грв., то в зазначеній частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або його зміни є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII (далі - Закон), який набрав чинності 15 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст.2 цього Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону Кабінет Міністрів України видав 30 жовтня 2014 року видав розпорядження № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»

Згідно з п/п 4 п.2 цього розпорядження селище Бугас Волноваського району Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до вказаного рішення розпорядження від 5 листопада 2014 року визнано нечинним та відновлено дію розпорядження №1053 від 30 жовтня 2015 року.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Тобто, на час вирішення справи селище Бугас Волноваського арйону Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у селищі Бугас Волноваського району Донецької області по по вул. Радянській буд .33 кв.6, що на час вирішення справи селище Бугас, згідно затвердженого переліку, є територією де проводиться антитерористична операція, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову банку про стягнення пені та штрафу, оскільки визначені Законом тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача ОСОБА_1 і звільняють його від обов'язку по оплаті пені на користь ПАТ «Акцент Банк» за період з 15 квітня 2014 року по 18 листопада 2015 року та штрафу у розмірі 2937,04 грв., з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст. 58 Конституції України.

Факт скасування розпорядження №1053-р від 30 жовтня 2014 року і прийняття розпорядження №1275-р від 2 грудня 2015 року не приймаються до уваги, оскільки ці обставини знаходяться за межами заявлених вимог: позов заявлено про заборгованість станом на 18 листопада 2015 року.

Таким чином, рішення суду, в частині стягнення пені на користь ПАТ «Акцент Банк» за період з 15 квітня 2014 року по 18 листопада 2015 року та штрафу у розмірі 2937,04 грн., підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові ПАТ «Акцент Банк» в цій частині заявлених вимог, з огляду на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, з ПАТ «Акцент Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 1339,80 грв. за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11 січня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № А3D3CC9FMN0209 від 29 квітня 2011 року в розмірі 3893,85 грн., процентів за користування кредитом - 1,12 грн., комісії - 2800 грн., штрафу - 500 грн., пені за період з 23 грудня 2013 року по 14 квітня 2014 року - закрити.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення пені за період з 15 квітня 2014 року по 18 листопада 2015 року, штрафу у розмірі 2937,04 грн. - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) гривень 80 копійок.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Попова