УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

17.03.2016 року Провадження №2/425/116/16

Справа №425/4582/15-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

за участю секретаря Кулішової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

25 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В судове засідання 21.01.2016 року, 16.02.2016 року та 17.03.2016 року позивач не зявилася, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Виклики позивачу направлялися за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Із справи вбачається, що 21.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 16.02.2016 року згідно п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України (а.с. 14).

В судове засідання 16.02.2016 року позивач не з'явилася, повідомлялася судом належним чином, виклик їй не вручено, повернувся до суду в зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 28-29). Оскільки позивач не повідомляла суд про заміну свого місця проживання згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вона вважається повідомленою.

Судове засідання було відкладено згідно п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України (а.с. 19).

В судове засідання 17.03.2016 року позивач не з'явилася вдруге, повідомлялася судом належним чином, виклики були направлені позивачу за адресою, зазначеною нею в позовній заяві та смс-повідомленням згідно її заяви, які повернулися до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" та "абонент недоступний". Оскільки позивач не повідомляла суд про заміну свого місця проживання згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вона вважається повідомленою.

Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України позивач суду не надала.

В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на позов не надав. Виклик в суд відповідача було направлено за адресою згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, який повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 30-31).

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України та статті 169 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності явки позивача в судове засідання в залежності від того, яке це судове засідання перше чи повторне, іншими словами судом не враховується поважність причин при повторній неявці позивача до суду. Це повязане з дією принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого у статті 11 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у страві, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не зявився в судове засідання (незалежно від причин повторної неявки), так і відповідача, який у звязку з такою неявкою вимушений витрачати свій час для зявлення до суду.

Отже, відповідно до ЦПК України суд не повинен зясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року.

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В звязку з тим, що позивач не з'явилася повторно в судове засідання, заяви про розгляд справи без її участі до суду не направляла, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

На виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд розяснює позивачу положення ч. 2 ст. 207 ЦПК України, відповідно до якої особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Таким чином, позивач має право звертатися до суду повторно з позовом про розірвання шлюбу, тобто право позивача на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу ніким та нічим не обмежено.

Керуючись ст. ст. 77, 169, 207, 209, 210 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ш. Мирошникова