АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Луценко О.М.
№22-ц/796/4966/2016 Доповідач Качан В.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Качана В.Я.,

суддів Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: на 1/2 частини квартири, загальною вартістю 281 500, 00 грн., що належала ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

09.02.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що позивач виконала вимоги ухвали від 09.02.2016 року, доповнивши позовну заяву тим, що вона вимагає від суду захисту порушеного права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Це право позивача ґрунтується на статті 41 Конституції України, яка визначає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а саме: ст. 344 ЦК України, в якій визначено порядок набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, що і є підставою для звернення позивача до суду, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Крім того, ОСОБА_1 вказала на те, що ОСОБА_3 порушує її право на набуття права власності на нерухоме майно, оскільки вона є спадкоємцем ОСОБА_4, якому належала 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Також вказує на те, що у якості третьої особи слід залучити Міністерство юстиції України, про що позивач здійснив відповідні доповнення у позовній заяві та надав додаткову копію позовної заяви та додатків до неї.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Качана В.Я., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її, суд виходив з того, що відповідно до встановленого в ухвалі строку для усунення недоліків ОСОБА_1 не виконала вимоги суду.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В ухвалі від 01.02.2015 року суд першої інстанції навів перелік недоліків, які мала усунути позивач, а саме:

· зазначити які права позивача або охоронювані законом інтереси порушені відповідачем по справі ОСОБА_3, в чому це полягало та якими доказами підтверджуються зазначені обставини;

· позивач не зазначила Державну реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві як третю особу по справі, оскільки в разі задоволення позову рішення може вплинути на її права та обов'язки, так як саме на цей орган покладено обов'язок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 надала суду позовну заяву з усуненими недоліками із зазначенням порушених її прав відповідачем ОСОБА_3 та визначилася із третьою особою по справі так, як вважала за потрібне.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України, позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно з п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України у позовній заяві мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, проте ст.131 ЦПК України передбачено, що докази сторонами можуть надаватися до або під час попереднього судового засідання, або до початку розгляду справи по суті.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права вказав, що позивач не зазначила які її права або охоронювані законом інтереси порушені саме ОСОБА_3, в чому це полягало та якими доказами підтверджуються зазначені обставини.

Враховуючи те, що позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та в подальшому повернута з необґрунтованих підстав, ухвала суду про визнання заяви неподаною та повернення її не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Апеляційна інстанція також вказує на те, що повернення позивачу його позовної заяви з підстав, що вказані в ухвалі суду від 09.02.2016 року є фактичною відмовою у доступі до правосуддя, яке передбачено Конвенцією та рішеннями Європейського суду з прав людини, а саме: «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», Delcourt V. Belgium, Bellet V.France., оскільки законодавець передбачив усунення таких недоліків заяв наявністю попереднього судового засідання, де ч.6 ст. 130 ЦПК України передбачено, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд:

уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову;

вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі;

визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню;

з'ясовує, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин.

Отже, ОСОБА_1 виконала вимоги ухвали у строк, вказаний в ухвалі суду.

Судова колегія звертає увагу суду першої інстанції на те, що ч.2 ст. 35 ЦПК України передбачено, що якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Від так, якщо суд першої інстанції вважає, що в якості третьої особи по справі має бути Державна реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, він має право самостійно залучити даний орган до участі у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення позовної заяви є обґрунтовані.

Відповідно до п.3 ч 1.ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду суперечить вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 218,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року скасувати, питання щодо відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді