Справа № 364/144/16-ц Головуючий у І інстанції Ткаченко О. В.
Провадження № 22-ц/780/3424/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 23.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «ДІАР» на рішення Володарського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «ДІАР» до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач ПСП «ДІАР» звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 07 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ПСП «ДІАР» було укладено договір оренди землі. 11 жовтня 2015 року строк дії договору оренди землі закінчився, однак ПСП «ДІАР» продовжує користуватися земельною ділянкою, що належить ОСОБА_2, та на спірній земельній ділянці було проведено комплекс осінньо-польових робіт під врожай 2016 року. Позивач зазначає, що в період з 11 жовтня 2015 року по 11 листопада 2015 року на адресу ПСП «ДІАР» жодних листів-повідомлень від ОСОБА_2, про заперечення у поновленні договору оренди землі не надходило. 26 листопада 2015 року ПСП «ДІАР» направило цінним листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача лист про поновлення договору оренди землі разом з примірниками додаткової угоди про поновлення договору оренди, яким просило ОСОБА_2 підписати та надіслати на поштову адресу ПСП «ДІАР» всі три примірники додаткової угоди про поновлення договору оренди для проведення державної реєстрації. А після проведення державної реєстрації, ПСП «ДІАР» зобовязалося один примірник додаткової угоди про поновлення договору оренди передати відповідачу. Станом на день подачі позову до суду ОСОБА_2 не направив підписані договори оренди землі направлені на його адресу ПСП «ДІАР». У звязку з цим просить суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 укласти з ПСП «ДІАР» додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 07 серпня 2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПСП «ДІАР», що зареєстрований Володарським районним відділом СВП «Київський обласний реєстраційний центр «ДП Центру «ДЗК» за № 04.10.943.00759 від 11.10.2010 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (а.с.75).

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ПСП «ДІАР» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що доказом волевиявлення відповідача на поновлення договору оренди, полягає саме у ненадані позивачу протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення про заперечення у його поновлені, що відповідно до ч.3 ст. 205 ЦК України, відповідає способу волевиявлення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновкитим, що із положення п. 8 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі», не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладення договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст.ст. 316, 319, 321, 626, 764 ЦК України, щодо свободи договору, укладення його при наявності вільного волевиявлення особи; непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача вчинення дій щодо укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі є безпідставними, посилання представника позивача на підставу зобовязання укласти договір, а саме, вираження волевиявлення мовчазною згодою не відповідає матеріалам справи та спростовується письмовими доказами, враховуючи також, що відповідачем направлялись повідомлення про не бажання продовження правовідносин щодо оренди земельної ділянки, вчинялись дії щодо її самостійного використання, а також недотримання позивачем вимог укладеного 07.08.2010 року договору оренди земельної ділянки, тому враховуючи заперечення відповідача, щодо продовження договору, не може бути підставою для застосування ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 764 ЦК України поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій-п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 79 ЗК України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положення законодавства щодо переукладення договору оренди земельної частки (паю) передбачають право на укладення договору оренди і не може бути примусом для власника земельної ділянки.

Встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 004231 відповідач є власником земельної ділянки загальною площею 2,5702 га, яка розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.9). 07 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі строком на 5 років з моменту підписання та його державної реєстрації (а.с.5-8).

11 жовтня 2015 року строк дії договору оренди землі закінчився, однак ПСП «ДІАР» продовжує користуватися земельною ділянкою, що належить ОСОБА_2, та на спірній земельній ділянці було проведено комплекс осінньо-польових робіт під врожай 2016 року (а.с.17). Позивач зазначає, що в період з 11 жовтня 2015 року по 11 листопада 2015 року на адресу ПСП «ДІАР» жодних листів-повідомлень від ОСОБА_2 про заперечення у поновленні договору оренди землі не надхлдило(а.с.19).

26 листопада 2015 року ПСП «ДІАР» направило цінним листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача лист про поновлення договору оренди землі разом з примірниками додаткової угоди про поновлення договору оренди, яким просило ОСОБА_2 підписати та надіслати на поштову адресу ПСП «ДІАР» всі три примірники додаткової угоди про поновлення договору оренди для проведення державної реєстрації (а.с.10-13). А після проведення державної реєстрації, ПСП «ДІАР» зобовязалося один примірник додаткової угоди про поновлення договору оренди передати відповідачу. Станом на день подачі позову до суду ОСОБА_2 не направив підписані договори направлені на його адресу ПСП «ДІАР».

В суд першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що він працює трактористом в ПСП «ДІАР», відповідно до завдань агронома виконував польові роботи, а саме, боронування в полі № 6 10.03.2016 року, де є дві земельні ділянки, які він не обробляв, так як це земля одноосібників.

В суд першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працює трактористом в ПСП «ДІАР». 10.03.2016 року виконував польові роботи, а саме, боронування в полі № 6 разом з трактористом ОСОБА_3. При додатковому допиті надав показання, що на полі № 6 в 2015 році ПСП «ДІАР» вирощував соняшник, який зібрали комбайни ПСП «ДІАР» до 10.10.2015 року.

В суд першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що він обробляв земельну ділянку відповідача ОСОБА_2 в с. Завадівка в полі № 6. Під час обробітку земельної ділянки ОСОБА_2 був присутній ОСОБА_6 . Польові роботи на земельній ділянці ОСОБА_2 виконував оранку та дискування. На виконання цих робіт його було запрошено ОСОБА_6, який наймає його на роботу трактористом. В жовтні 2015 року виконував роботу на земельній ділянці ОСОБА_2 по дискуванню земельної ділянки. Де саме знаходиться земельна ділянка ОСОБА_2 йому показував особисто ОСОБА_2. Кадастровий номер даної земельної ділянки йому невідомий. Коли продив дискування в жовтні 2015 року, то були виставлені межові знаки у виді деревяних кілків. Приблизно площа, яку було оброблено ОСОБА_2 2,5 гектара.

Матеріали справи вказують, що позивач користувався належною відповідачу земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, а саме, проведення оранки, боронування та дискування земельної ділянки, а також відповідач самостійно почав використовувати свою земельну ділянку, що також підтверджується письмовими доказами (а.с.65-71).

Відповідно до договору оренди землі від 07.08.2010 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПСП «ДІАР», щодо оренди земельної ділянки загальною площею 2,5702 га, п. 8 договору визначено, що договір укладено на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Державна реєстрація даного договору від 07.08.2010 року була проведена 11.10.2010 року (а.с.5-9). Лист про поновлення договору оренди ПСП «ДІАР» направило ОСОБА_2 з додатковою угодою про поновлення договору оренди в 3 примірниках 26.11.2015 року (а.с.10), тобто, відповідно до вимог п. 8 договору оренди землі між сторонами, вимоги договору для його поновлення на тих самих умовах та з тих самих підстав ПСП «ДІАР» виконано не було.

Посилання ПСП «ДІАР» на лист про поновлення договору від 26.11.2015 року, судом першої інстанції вірно не взяті до уваги, як на підставу зобовязання ОСОБА_2 укласти договір, в звязку з тим, що ПСП «ДІАР» не виконало вимогу п. 8 договору оренди землі від 07.08.2010 року, а також з врахуванням того, що відповідачем було направлено повідомлення від 30.06.2015 року (а.с.63) зареєстрований в книзі обліку вхідних документів, копія якої надано представником позивача (а.с.51), про те, що ОСОБА_2 по закінченню договору оренди не бажає продовжувати договір оренди земельної ділянки в звязку з тим, що має намір обробляти земельну ділянку самостійно. Окрім того, після отримання листа повідомлення від ПСП «ДІАР» від 26.11.2015 року ОСОБА_2 направив лист-повідомлення, що лист з пропозицією поновлення договору оренди землі ним розглянуто, ним прийнято рішення не поновлювати з ПСП «ДІАР» договір оренди землі (а.с.64).

Договором сторонами була встановлена обовязкова умова для його поновлення, а саме: надсилання повідомлення, в тому числі і у випадку використання земельної ділянки після закінчення строку, яка ПСП «ДІАР» не була дотримана.

Будь-яких договорів з іншим орендарем ОСОБА_2 не укладав, докази щодо цієї обставини сторонами не надавались, тому ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», не може бути застосована до спірних правовідносин між сторонами з врахуванням досліджених письмових доказів, а також те, що ОСОБА_2 має намір самостійно обробляти власну земельну ділянку, про що ОСОБА_2 повідомляв позивача письмово. Окрім того в матеріалах справи є акт про перенесення меж земельної ділянки в натурі на місцевості (а.с.65-68).

ПСП «ДІАР» повідомило листом ОСОБА_2 про поновлення договору оренди землі 26.11.2015 року, який отримано 27.11.2015 року ОСОБА_2 (а.с.13) і відповідно відповідачем направлено лист-повідомлення про небажання продовжувати договір оренди землі (а.с.64). ПСП «ДІАР» направило листа про поновлення договору оренди землі після закінчення строку договору оренди землі, державна реєстрація якого проведена 11.10.2010 року, лист направлено 26.11.2015 року, що не відповідає умовам договору оренди від 07.08.2010 року.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Для того, щоб звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів на підставі ст. 3 ЦПК України, позивач повинен навести докази такого порушення, невизнання чи оспорювання. Таким чином суд першої інстанції вірно спростував твердження позивача щодо обов'язковості суду застосування у даних правовідносин правової позиції Верховного ОСОБА_1 України викладеній у постанові від 25 лютого 2015 року у цивільній справі № 6-10 цс 15. Представник ПСП «ДІАР» у даному випадку перекручує названий висновок на свій розсуд, що є неприпустимим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки із положення п. 8 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі», не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладення договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст.ст. 316, 319, 321, 626, 764 ЦК України, щодо свободи договору, укладення його при наявності вільного волевиявлення особи; непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача вчинення дій щодо укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі є безпідставними, посилання представника позивача на підставу зобовязання укласти договір, а саме, вираження волевиявлення мовчазною згодою не відповідає матеріалам справи та спростовується письмовими доказами, враховуючи також, що відповідачем направлялись повідомлення про не бажання продовження правовідносин щодо оренди земельної ділянки, вчинялись дії щодо її самостійного використання, а також недотримання позивачем вимог укладеного 07.08.2010 року договору оренди земельної ділянки, тому враховуючи заперечення відповідача, щодо продовження договору, не може бути підставою для застосування ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Доводи апеляційної скарги про наявність мовчазної згоди відповідача щодо продовження дії договору оренди, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідачем було направлено позивачу письмове повідомлення в якому він зазначив, що має намір сам обробляти свою земельну ділянку та не бажає продовжувати договір оренди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «ДІАР» відхилити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: