Номер провадження: 22-ц/785/2867/16
Головуючий у першій інстанції Адамов А. С.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015р. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті дружини ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його дружина ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1. За життя дружина заповіт не залишала. Строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса пропустив у зв'язку з тим, що знаходився в місцях позбавлення волі, а про смерть дружини дізнався тільки 20.08.2015р.

На прийняття спадщини також предендує рідна тітка померлої - ОСОБА_2, проте відповідно до ст. 1261 ЦК України вона знаходиться у спадковій черзі після нього.

ОСОБА_2 знала про те, що він відбуває покарання, але з корисних мотивів не повідомила його про смерть дружини та подала заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_5

З наведених підстав позивач просив про задоволення його вимог.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2016р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Надано ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в два місяця після вступу в законну силу судового рішення.

Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на те, що з 1990 р. ОСОБА_4 не проживав разом з дружиною ОСОБА_5 З 1991р. позивач виїхав за межі м. Ізмаїл та не контактував з дружиною. ОСОБА_5 проживала з іншим чоловіком - ОСОБА_6 Похорони ОСОБА_5 здійснювала відповідачка, а спадщину після смерті ОСОБА_5, як спадкоємниця третьої черги, прийняла ОСОБА_2 шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк заяви до нотаріуса.

У апеляційній скарзі представник відповідачки просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Сторони до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Представник відповідачки - ОСОБА_3 у листі від 10.03.2016р. просить розглянути справу у її відсутності. Вважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка учасників процесу не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Справа розглянута у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З наведеного випливає, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови №7 "від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Так, згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 13.08.2014р, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1. померла ОСОБА_5, (а.с. 5).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи 13.01.2015р. до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2, тітки померлої, про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5

Згідно повторного свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 15.06.2007р. позивач є чоловіком спадкодавця ОСОБА_5, шлюб зареєстровано 24.06.1989р.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 та на теперішній час відбуває покарання у Харківській виправній колонії №43, у зв'язку з чим, пропустив встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої 13.08.2014р. ОСОБА_5

Наведене підтверджується листами Харківської виправної колонії №43, наявної у матеріалах справи та копії вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.04.2011р., яким ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ст. ст. 309 ч.2, 307 ч.2 КК України із застосуванням ст. 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять років з конфіскацією ? частини всього, крім житла, особисто належного йому майна. Строк відбування покарання рахується з 12.03.2011р., з моменту його затримання. Згідно довідки про звільнення, ОСОБА_4 з 12.03.2011р. по 29.01.2016р. перебував в місцях позбавлення волі, а/с. 150.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 р. визначив, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є: тривала хвороба; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Задовольняючи позов та визначаючи ОСОБА_4 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, суд правильно виходив з того, що наведені позивачем обставини та надані в їх підтвердження докази поважності пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу та свідчать про те, що ОСОБА_4 з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наданим сторонами доказам та запереченням відповідачки, й законно та обгрунтовано задовольнив позов ОСОБА_4.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та що висновки суду не відповідність обставинам справи є необґрунтованими, оскільки колегія суддів такого не вбачає з матеріалів справи.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Один із подружжя визнається спадкоємцем за законом лише у тих випадках, коли він (вона) перебував (ла) у зареєстрованому шлюбі з померлою особою, причому правове значення тут відіграє сам факт перебування у зареєстрованому шлюбі, а не наявність фактичних шлюбних відносин.

Право того з подружжя, хто пережив, на спадщину не пов'язується ні зі спільним проживанням, ні з веденням спільного господарства. Він (вона) може проживати у іншому місці, у іншій країні.

Як видно з матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було розірвано та не визнано недійсним, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький