Справа № 415/627/16-ц
Провадження № 22ц/782/852/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі

головуючого - Луганської В.М.,

суддів: Коротенка Є.В.,Стахової Н.В.

за участю секретаря: Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є клієнтом ПАТ "ПриватБанк", йому було відкрито рахунок та видана прив'язана до його рахунку банківська універсальна картка № НОМЕР_1 відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», розташованому за адресою м. Алчевськ, пр. Металургів, 43. Згодом позивач отримав ще дві банківські універсальні картки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Хіміків,25.

08.07.2015 року при способі здійснити операцію по переказу коштів, позивачу стало відомо, що його банківську картку НОМЕР_2 заблоковано. 31.07.2015 року також було заблоковано і другу картку НОМЕР_3. При зверненні до відповідача, з метою вирішення питання причини блокування карток, обмеження користування своїми коштами, що знаходяться на карткових рахунках ніяких об'єктивних роз'яснень не отримав. Станом на 08.07.2015 року на картковому рахунку НОМЕР_2 були кошти в сумі 41 898,30 грн. Станом на 31.07.2015 року на картковому рахунку НОМЕР_3 були кошти 60 246,21 грн. У зв'язку з викладеним, позивач просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" розблокувати його карткові рахунки НОМЕР_2, НОМЕР_3 та відновити видаткові операції за цими рахунками. Зобов'язати відповідача повернути йому грошові кошти в сумі 41 898, 01 грн. які заходяться на картковому рахунку НОМЕР_2 та грошові кошти в сумі 60 246, 21 грн. які знаходяться на картковому рахунку №. НОМЕР_3.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено. Суд зобов'язав Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» розблокувати карткові рахунки НОМЕР_2, НОМЕР_3, відкриті на ім'я ОСОБА_1 та відновити видаткові операції за цими рахунками. Суд зобов'язав Публічне акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_2 в сумі 41 898, 01 грн. Зобов'язав відповідача повернути позивачу грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_3 в сумі 60 246, 21 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ "ПриватБанк" та стягнути з позивача судові витрати по справі. Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ухвалене судом першої інстанції рішення призведе до подвійного стягнення з банку коштів. Крім того суд безпідставно дійшов висновку, що відповідачем неправомірно заблоковано карткові рахунки позивача, суд не врахував, що оформлюючи картковий рахунок, позивач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з п.1.1.3.2.13. яких передбачено, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Судом першої інстанції не було враховано положення ст.9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт зобов'язані подати інформацію необхідну для ідентифікації, верифікації клієнта. Суд першої інстанції не перевірив доводів банку, що на картку позивача були перераховані грошові кошти іншою особою шляхом введення вказаної особи в оману, що свідчить про однобічність та неповноту судового розгляду.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Малервейн С.М. апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з'явилися про місце та час судового засідання повідомлені у визначеному законом порядкую. Від представника позивача на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є клієнтом ПАТ КБ «Приват Банк». Відповідачем було відкрито рахунок та видані прив'язана до його рахунку банківські універсальні картки НОМЕР_2 та НОМЕР_3. Згідно довідки від 30.07.2015 року № 919043871 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, ОСОБА_1 постійно проживав в АДРЕСА_1 і перемістився з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2. Відповідачем було заблоковано карткові рахунки. На карті універсальній НОМЕР_2 містяться особисті кошти позивача у сумі 41 898, 01 грн., на вказану картку встановлено обмеження на користування кредитними коштами. На карті універсальній №. НОМЕР_3 містяться особисті позивача кошти у сумі 60 246, 21 грн., на вказану картку встановлено обмеження на користування кредитними коштами. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з заявами про розблокування карткового рахунку, однак отримав відповідь, про необхідність надання банку документів, які підтверджують законність походження грошових коштів. Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаними діями ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснює перешкоди ОСОБА_1 користуванні та розпорядженні належними йому грошовими коштами.

Колегія суддів судової палати погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Оформлюючи карткові рахунки, позивач ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з п.1.1.3.2.14 яких передбачено, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Заперечуючи проти позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» стверджував, що банк має право припинити обслуговування карткових рахунків у разі виникнення підозр у разі порушення норм законодавства України. До банку звернулася особа, яка повідомила, що з неї шахрайським шляхом вимагали кошти, які вона перерахувала на рахунок. В ході перевірки було встановлено, що це картка ОСОБА_1 після перевірки рахунку позивача банком було припинено обслуговування карток позивача.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для блокування карткових рахунків позивача стали телефонні звернення громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно п.1.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Тобто для того, щоб відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у банку повинні бути вмотивовані підозри щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

В суді апеляційної інстанції представник банку повідомила, що підставами для блокування рахунку були звернення громадян, які поступили на гарячу лінію банку. Однак представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зверталися до банку з заявою і з цього приводу банком провадилася перевірка, тобто відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли бути підставою для відмови від здійснення видаткових операцій за рахунком позивача.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до п.10.1 глави 10 постанови Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст.1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст.41 Конституції України, згідно якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права власності може бути засноване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було враховано положення ст.64 Закону України «Про банківську діяльність» та ч.7 ст. 9 Закону України Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.17 цього Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені ст.ст. 15 і 16 Закону, та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення такої фінансової операції відповідно до частини першої цієї статті на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний невідкладно повідомити суб'єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

На забезпечення реалізації вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» Національним банком України була прийнята постанова № 417 від 26 червня 2015 року «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу», який визначає комплекс заходів, установлених внутрішніми документами банку з питань здійснення фінансового моніторингу, побудови та забезпечення функціонування системи управління ризиками легалізації кримінальних доходів, надіслання інформації спеціально уповноваженому органу і визначає порядок зупинення, поновлення фінансових операцій та виконання рішень (доручень) спеціально уповноваженого органу.

Так, відповідно до п.91 вказаного Положення банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Загальний строк зупинення проведення фінансової операції у випадках, передбачених ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», не може перевищувати 30 робочих днів (п.115 Положення).

Пунктом 119 Положення встановлено, що банк поновлює проведення фінансових операцій на третій робочий день із дня зупинення фінансових операцій в разі неотримання протягом строку, передбаченого ч.1 ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», або наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідної(них) фінансової(их) операції(ій), зазначених у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідної(их) фінансової(их) операцій(ій) (видаткових фінансових операцій).

При цьому матеріали справи не містять будь-яких письмових доказів на підтвердження виконання встановленої Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу процедури інформування спеціально уповноваженого органу про фінансові операції за розрахунковими рахунками ОСОБА_1 за наявності підстав підозри щодо неправомірності їх проведення та рішення, прийнятого з цього питання уповноваженим правоохоронним органом. На підставі заяви третіх осіб по справі банк мав право на проведення фінансового моніторингу розрахункових рахунків позивача, але подальші дії відповідача суперечать нормам ст.16, 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та п.п. 91,104, 115, 119 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу в частині встановлення умов та строків такого блокування, оскільки станом на час розгляду справи, тобто більше року, позивач був протиправно позбавлений права доступу до власних коштів та вільного розпорядження ними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність захисту інтересів позивача шляхом покладення на банк зобов'язання розблокувати рахунки ОСОБА_1, оскільки відповідач неправомірно вчинив дії по блокуванню карткових рахунків.

Разом з тим згідно зі ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний переліку таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Реалізуючі передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій" завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Як вбачається із позовної заяви позивач просив суд зобов'язати ПАТ «ПриватБанк» повернути йому грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_2 в сумі 41 898, 01 грн. та на картковому рахунку НОМЕР_3 в сумі 60 246, 21 грн.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб(частина друга статті 16 ЦК України).

Такого способу захисту як зобов'язання відповідача повернути грошові кошти не передбачено ст.16 ЦК України, вимог про стягнення з відповідача грошових сум, які знаходяться на його карткових рахунках позивачем не заявлялося. За таких підстав, колегія суддів судової палати вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача про зобов'язання ПАТ «ПриватБанк» повернути грошові кошти, які знаходяться на його карткових рахунках, що не позбавляє права позивача у разі порушення його права звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення грошових коштів.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційна скарга ПАТ «ПриватБанк» задоволена частково, при подачі апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 1 123, 58 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.10.2016 року (а.с.97). Виходячи із вимог ст.88 ЦПК України апелянту підлягає поверненню сума судового збору у розмірі 561, 79 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 209, 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2016 року змінити, скасувавши в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 41 898, 01 грн. та на картковому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 60 245, 21 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заявлених вимог про зобов'язання Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк» повернути йому грошові кошти, які знаходяться на карткових рахунках.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зобов'язати Державну казначейську службу України у Луганської області повернути Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у розмірі 561,79 грн. сплачений 10.10.2016 року за наступними реквізитами: рахунок 0080, отримувач: м. Сєвєродонецьк/Апеляційний суд Луганської області, код отримувача 37944909, код банку отримувача 804013, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Луганській області.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після його проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: