АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х ВА Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою КравченкаРомана Юрійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (надалі - ПАТ «АСК «ІНГО Україна»), третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій.

В обґрунтування зазначив, що 16 липня 2014 року о 16 год. 50 хв. по Південному шляхопроводі в м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «FORD», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у даному ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована на момент ДТП у відповідача.

Зазначено, що позивач спочатку повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, а згодом надав страховику усі необхідні документи, в тому числі і заяву про отримання страхового відшкодування від 15 серпня 2014 року, а відтак страхова компанія зобов'язана була здійснити страхове відшкодування до 13 листопада 2014 року.

Листом від 12 листопада 2014 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, та те, що позивач вважає дану відмову незаконною, безпідставною та прийнятою внаслідок невірного встановлення реальних обставин події, що трапилася 16 липня 2014 року, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.134-135), просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 20056 грн. 39 коп. та штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 12731 грн. 35 коп.; стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 1500 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 20056 грн. 39 коп., штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 12731 грн. 35 коп., судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а всього підлягає стягненню 33338 грн. 94 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права й невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року, 16 липня 2014 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «FORD», державний номерний знак НОМЕР_1, по Південному шляхопроводі в м. Києві при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з металевим відбійником, від якого його автомобіль відкинуло вперед, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою суду, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с.10).

Таким чином, встановлено, що ДТП, яка сталася 16 липня 2014 року, відбулася з вини ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Як убачається з матеріалів справи, 20 грудня 2013 року між відповідачем та третьою особою було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8799855, з терміном дії з 21 грудня 2013 року до 20 грудня 2014 року включно, яким забезпечено транспортний засіб FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1, страхова сума за шкоду заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн. (а.с.12).

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП №123567 від 17 липня 2014 року (а.с.13).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 15 серпня 2014 року про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП (а.с.14).

Відповідно до Висновку № 0071 від 10 вересня 2014 року консультаційного дослідження обставин та механізму утворення пошкоджень автомобіля НОМЕР_3, який було складено ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС» на замовлення відповідача, з якого вбачається, що за обставин, які викладені в поясненні водія ОСОБА_3 та за механізмом зближення і контактування транспортних засобів, що зафіксовано на схемі місця пригоди, можливість утворення всього комплексу пошкоджень автомобіля НОМЕР_4 при зіткненні з автомобілем НОМЕР_3 з технічної точки зору виключається. Разом з тим, сліди тертя в лівій частині заднього бамперу автомобіля НОМЕР_4 з технічної точки зору могли утворитися при дотичному контактуванні з переднім бампером автомобіля НОМЕР_3, причому на поверхні його переднього бамперу утворилися аналогічні сліди тертя на ділянці вище решітки повітря притоку та праворуч від номерного знаку (а.с. 17-27).

Відповідно до висновку проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз по справі транспортно-трасологічної експертизи від 19 січня 2016 року № 15518/15-52, за обсягом наданих матеріалів встановити, чи утворені саме всі пошкодження автомобілів НОМЕР_5 та FORD FOCUS д.н. НОМЕР_1, за вказаних в матеріалах справи обставин пригоди, неможливо. Водночас на деталях задньої лівої частини а/м FORD наявні сліди, що свідчать про їх взаємне контактування, а на деталях задньої лівої частини а/м FORD є сліди, характерні для наслідків контактування з металевим дорожнім огородженням бар'єрного типу («відбійником» із хвилястого металопрофілю). За обсягом наданих матеріалів немає підстав виключати, що дані контактування могли відбуватися саме при обставинах ДТП, викладених в матеріалах справи (а.с.116-120).

Як вбачається з ремонтної калькуляції від 28 липня 2014 року вартість ремонту після вирахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля та ПДВ становить 19741 грн. 39 коп. (а.с.31).

Крім того, позивачем було здійснено оплату евакуації транспортного засобу у розмірі 315 грн., що підтверджується квитанцією № 000719 (а.с.35).

Згідно розрахунку штрафних санкцій у вигляді пені, який міститься у заяві про збільшення розміру позовних вимог, й де зазначено, що заява про страхове відшкодування була подана позивачем 15 серпня 2014 року, крайній строк виплати був до 13 листопада 2014 року, а тому загальний розмір пені з 14 листопада 2014 року по 18 квітня 2016 року становить 12731 грн. 35 коп. (а.с.134-135).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з підстав його доведеності.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає їх законними і обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги, про те, що відповідач має сплатити страхове відшкодування позивачу за пошкодження лише заднього бамперу та задніх лівих дверей багажника автомобіля НОМЕР_6 - безпідставні.

Відповідно до матеріалів проведеної по справі транспортно-трасологічної експертизи від 19 січня 2016 року № 15518/15-52, заявлені в даному ДТП пошкодження задньої лівої частини автомобіля PEUGEOT та пошкодження передньої частини автомобіля FORD є взаємопов'язаними, тобто сліди пошкодження на обох автомобілях свідчать про їх взаємне контактування.

Проте з причин ненадання на дослідження усіх відомостей щодо пошкоджень автомобіля страхувальника FORD, що знаходиться під його переднім облицюванням, експертом зазначено про неможливість встановити, чи утворені всі пошкодження автомобілів НОМЕР_5 та FORD FOCUS д.н. НОМЕР_1, за вказаних в матеріалах справи обставин пригоди.

У висновку експертизи також вказано, що з урахуванням високої пружності елементів зовнішнього облицювання сучасних автомобілів (властивість їх повертати первинну форму після деформації), у експерта немає підстав стверджувати, що під облицюванням передка автомобіля FORD відсутні деформовані деталі.

Окрім цього, експерт зазначив, що за обсягом наданих матеріалів немає підстав виключати, що дані контактування могли відбутися саме при обставинах ДТП, викладених в матеріалах справи (а.с.120).

Також зі змісту матеріалів експертизи убачається, що заявлені позивачем пошкодження автомобіля відповідають механізму і обставинам ДТП, зафіксованим правоохоронними органами та судом при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення -заднього бамперу зліва, задньої лівої боковини, задніх дверей, лонжерону, панелі полу багажника зліва, заднього лівого фонаря.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також відсутність доказів на спростування обсягу пошкоджень автомобіля позивача, заявлених у позові, колегія суддів вважає обґрунтованими та належно мотивованими висновки суду першої інстанції про те, що саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16 липня 2014 року за участю застрахованого автомобіля, належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження й вартість ремонтно-відновлювальних робіт якого становить 19 741 грн. 39 коп.

Встановлено, що 15 серпня 2014 року позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування й строк виплати становив 13 листопада 2014 року.

Між тим, відповідач страхове відшкодування ОСОБА_2 не сплатив, у зв'язку з чим відповідно до вимог п.36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування зобов'язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З урахуванням розмірів встановленої подвійної облікової ставки НБУ та формули, за якою проводиться розрахунок (пеня = сумі заборгованості * облікову ставку НБУ в день прострочення* кількість днів прострочення:100) за період з 14 листопада 2014 року по 18 квітня 2016 року пеня за прострочення сплати страхового відшкодування становить 12 731 грн. 35 коп., що правильно визначено судом першої інстанції.

Правомірно судом стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 й 315 грн. витрат, понесених ним на евакуацію пошкодженого транспортного засобу, остільки такі витрати матеріалами справи доведено (а.с.35).

Районним судом повно та всебічно з'ясовано обставини справи, правильно застосовано правові норми, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини й ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Правових підстав до скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення районного суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Кравченка Романа Юрійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/67027/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8328/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.