У Х В А Л А

20 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів

в с т а н о в и л а:

Рішенням Лиснянського районного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу від 18 листопада 2014 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «ЛК «Автофінанс») та ОСОБА_4

Стягнуто з ТОВ «ЛК «Автофінанс» на користь ОСОБА_4 45 420 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року та 4 березня 2015 року.

Також ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з клопотанням про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень, яке міститься в цій заяві, з посиланням на поважність причин його пропуску.

З огляду на поважність причин пропуску вказаного процесуального строку клопотання ОСОБА_4 про його поновлення підлягає задоволенню.

Усуваючи зазначені в ухвалі від 11 травня 2016 року недоліки з пропуском процесуального строку, ОСОБА_4 26 травня 2016 року звернувся до Верховного Суду України з клопотанням про продовження строку на усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень з посиланням на поважність причин його пропуску, зазначаючи про отримання вказаної ухвали лише 26 травня 2016 року.

З огляду на поважність причин пропуску строку на усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень, що підтверджено належними доказами, клопотання ОСОБА_4 про його продовження підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодилися і суд касаційної інстанції, виходив зокрема з того, що позивач не сплатив повністю коштів, передбачених пунктом 1.7 спірного договору, а також не навів обставин, які підтверджують невідповідність оспорюваного договору фінансового лізингу вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року, що надана заявником як приклад, відсутні правові висновки суду касаційної інстанції щодо застосування норми матеріального права.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року, що надана заявником для порівняння, зазначено, що позивачем сплачені кошти в розмірі 100 000 грн, який перевищує визначений договором лізингу, після сплати яких лізингодавець протягом 90 днів мав передати предмет лізингу.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року.

Клопотання ОСОБА_4 про продовження строку на усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень задовольнити.

Продовжити строк на усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень з 25 до 27 травня 2016 року.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко