У Х В А Л А

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 7 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 26 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 7 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26 листопада 2015 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 443 127 грн боргу за договором позики від 11 липня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 7 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 26 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 65 СК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема, статей 57, 61, 65, 73 СК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року, 12 лютого та 21 травня 2014 року, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого та 2 жовтня 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що 11 липня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, відповідно до умов якого остання позичила у ОСОБА_5 110900 доларів США до 30 листопада 2010 року для будівництва кафе з магазином та автомийкою по АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під час укладення вищевказаного договору перебували в зареєстрованому шлюбі.

31 серпня 2010 року ОСОБА_4 зареєстрував за собою право власності на незавершену будівництвом будівлю кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою по АДРЕСА_1.

Оскільки незавершена будівництвом будівля кафе в комплексі з магазином з продажу запчастин та автомийкою за наведеною вище адресою збудована в інтересах сім'ї ОСОБА_4 за рахунок коштів, отриманих ОСОБА_6 за договором позики від 11 липня 2008 року, то у відповідачів виник солідарний обов'язок з повернення вказаної позики ОСОБА_5

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року та 21 травня 2014 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд до цього суду, не містять правових позицій щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року, що надана заявником для порівняння, зазначено, що апеляційний суд помилково вважав доведеним факт використання отриманих за договором позики коштів в інтересах сім'ї. Таким чином, правовий висновок суду касаційної інстанції, указаний у цьому судовому рішенні, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що висновок суду про те, що отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім'ї не підтверджені відповідними доказами. Таким чином, правовий висновок Верховного Суду України, указаний у цьому судовому рішенні, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року, що надана заявником для порівняння, предметом спору було визнання недійсними договорів та визнання права власності.

Таким чином, порівняння змісту постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого та 2 жовтня 2013 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 7 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 26 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк