УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: Фрунзенський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, ОСОБА_5, про встановлення факту відсутності особи за зареєстрованою адресою проживання та встановлення факту обрання особою постійного місця проживання, зняття особи з реєстрації за адресою проживання, зміну договору про надання комунальних послуг, здійснення перерахунку оплати комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» просив встановити факт відсутності ОСОБА_4 за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_1 та факт обрання ним постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, зняття ОСОБА_4 з 01 липня 2010 року з реєстрації за адресою проживання: АДРЕСА_1, зобов'язати КП «Житлкомсервіс» змінити договір про надання комунальних послуг в частині кількості проживаючих за вказаною адресою з трьох на одну особу та здійснити перерахунок оплати комунальних послуг.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2016 року, позов залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу просить на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (ІІ-ї категорії).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час звернення до суду з даним позовом) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються

позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, ОСОБА_2 слід звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2016 року.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності підстав, передбачених ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» підстав для встановлення в судовому порядку факту відсутності особи та факту обрання особою нового місця проживання та, врахувавши що вимоги про зняття ОСОБА_4 з реєстрації за адресою проживання: АДРЕСА_1, зобов'язання КП «Житлкомсервіс» змінити договір про надання комунальних послуг в частині кількості проживаючих за вказаною адресою з трьох на одну особу та здійснення перерахунку оплати комунальних послуг мають похідне значення від вимоги про встановлення факту відсутності особи за зареєстрованим місцем проживання, дійшов обгрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: Фрунзенський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, ОСОБА_5, про встановлення факту відсутності особи за зареєстрованою адресою проживання та встановлення факту обрання особою постійного місця проживання, зняття особи з реєстрації за адресою проживання, зміну договору про надання комунальних послуг, здійснення перерахунку оплати комунальних послуг за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2016 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня