Справа №642/5716/16-ц
Провадження №2/642/1754/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить:

1)поділити спільне майно між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

2)визнати за ОСОБА_1 (ІНН 20964] 7664) право часткової власності на таке майно: авторське кухонне обладнання з електропобутовою технікою, посудом, плазмовим телевізором, холодильник LG, 2007 року випуску, а всього на загальну суму 13000,00 грн.;

3)визнати за ОСОБА_1 1/2 частки у праві власності на будівельні матеріали у вигляді самочинно збудованого будинку, розташованого за адресою м. Харків, вул. Солоницівська, 36;

4)визнати за ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) право часткової власності на таке майно: цифрова фотокамера Olympus -55 UZ, 2006 року випуску, вартістю - 2500,00 грн., кондиціонер модель Тоshiba RAS 13,1998 року випуску вартістю 2600,00 грн., побутовий кондиціонер Funаі FС 90 SS, 1997 року випуску, вартістю 2000,00грн., пилосос Кагcher К 3/91, 2016 року випуску, вартістю 4999,00 грн., мясорубка Мoulinex,1997 року випуску вартістю 144,00 грн., мікрохвильова піч Samsung М 745 R,1998 року випуску, вартістю 500,00 грн., електрична фритюрниця, 2000 року випуску вартістю 200,00 грн., а всього на загальну суму 12943,00 грн.;

5)визнати за ОСОБА_2 1/2 частки у праві власності на будівельні матеріали у вигляді самочинно збудованого будинку, розташованого за адресою м. Харків, вул. Солоницівська, 3.

Вказаний позов ухвалою суду від 08 вересня 2016 року був залишений без руху, оскільки поданий без дотримання вимог п. п. 5-6 ч. 1, ч. 3 ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначені докази на підтвердження зазначеної вартості майна (цифрова фотокамера, кондиціонери, пилосос, мясорубка, мікрохвильова піч, електрична фритюрниця, кухонне обладнання з електропобутовою технікою, посудом, плазмовим телевізором, холодильником), щодо якого заявлені вимоги; на підтвердження посилання позивача на те, що спірний будинок, хоча і оформлений на ОСОБА_2, фактично побудований ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власні кошти; щодо направлення правовстановлюючих документів на самочинне будівництво на узгодження до ІДАБК м. Харкова (зазначена у позові довідка серед додатків відсутня) або підстави для звільнення від доказування зазначених обставин.

Крім того, позивачу слід було уточнити номер самочинно збудованого будинку, ? частину будівельних матеріалів якого вона просить визнати за ОСОБА_2 у праві власності, в п. 5 прохальної частини, а також уточнити щодо визнання права власності за відповідачем на мясорубку Мoulinex,1997 року випуску вартістю 144,00 грн., оскільки жодних документів на неї серед додатків немає.

Для усунення цих недоліків судом був установлений строк два дні з моменту отримання ухвали.

22 вересня 2016 року представником позивача ОСОБА_3 була отримана копія зазначеної ухвали, що підтверджується розпискою в матеріалах справи.

23 вересня 2016 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про усунення недоліків та уточнена позовна заява. Однак, як вбачається з тексту поданої заяви, позивач недоліки, зазначені в ухвалі від 08 вересня 2016 року, в повному обсязі та належним чином не усунув, оскільки в ній також не зазначені докази на підтвердження посилань позивача на те, що спірний будинок, хоча і оформлений на ОСОБА_2, фактично побудований ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власні кошти; щодо направлення правовстановлюючих документів на самочинне будівництво на узгодження до ІДАБК м. Харкова (зазначена у позові довідка серед додатків відсутня), або наявність підстав для звільнення від доказування (зазначення) вказаних обставин.

Розглянувши вказану заяву суд приходить до висновку про те, що ухвала суду від 08 вересня 2016 року про залишення без руху даної позовної заяви залишилася не виконаною належним чином і зазначені в даній ухвалі суду недоліки позивачем належним чином та в повному обсязі не усунуті, виходячи з наступного.

Статтею 119 ЦПК України, а саме частиною 2, передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також: ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що вимоги ч.2 ст.119 ЦПК України є обовязковими в частині того, що в позовній заяві позивач обовязково повинен зазначити докази, що підтверджують обставини, які зазначені позивачем у позовній заяві.

При цьому суд звертає увагу, що при поданні позову до суду позивач повинен в позовній заяві саме зазначати докази (тобто послатися на доказ, який ці обставини підтверджує), а не додавати (подавати) докази до позовної заяви.

Не зазначення доказів та неподання таких доказів - це дії, які є різними за характером, змістом та наслідками. Так, не зазначення доказів у позовній заяві є підставою для залишення заяви без руху, а неподання доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови в позові.

При цьому також враховується, що відповідно до ст.31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права та обовязки.

З даної норми закону випливає, що сторони в цивільному процесі наділяються рівними можливостями щодо відстоювання своєї позиції в цивільній справі.

Виходячи з даної норми закону, змісту та форми позовної заяви, недоліки якої не були усунуті позивачем відповідно до ухвали судді, відповідач в справі позбавляється можливості реалізувати свої права, визначені ст.31 ЦПК України, та визначитися з обсягом вимог позивача та запереченнями на позов.

Враховуючи наведене, а також зміст ухвали суду від 08 вересня 2016 року, в якій суд не вимагав від позивача надання доказів на підтвердження заявлених вимог, а пропонував лише зазначити їх в позовній заяві, суд вважає, що вищевказана ухвала суду про залишення без руху від 08 вересня 2016 року позивачем не виконана належним чином та в повному обсязі і тому, відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, її слід вважати неподаною і повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - визнати неподаною та повернути позивачу.

Повідомити позивача, що згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О.Скляренко