Справа № 202/43/16-ц
Провадження № 2/0202/707/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Анатоліївнипро стягнення штрафу за порушення умов договору,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 про стягнення штрафу за порушення умов договору. В обґрунтування позову зазначив, що 02 липня 2015 року між сторонами по справі був укладений договір про надання послуг №КВЕ-0207/1, згідно п.1.1 якого позивач, за дорученням відповідача, здійснював інформаційно-консультаційні та посередницькі послуги, метою яких є пошук покупця на обєкт нерухомості, який належить відповідачу на праві приватної власності. Згідно договору позивач отримав виключне право пошуку покупця нерухомості АДРЕСА_1. Відповідно вищезазначеного договору відповідач взяла на себе зобовязання не відчужувати нерухомість протягом строку дії договору з 02 липня 2015 року по 02 жовтня 2015 року. 16 грудня 2015 року позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої дізнався, що з 24 липня 2015 року вищезазначений обєкт нерухомості належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу. Посилаючись на п. 6.3 договору, в якому зазначено, що в разі порушення позивачем умов договору або відмови позивача від послуг відповідача, відповідач протягом трьох банківських днів з дати такого порушення (відмови) зобовязаний перерахувати на поточний рахунок позивача штраф у розмірі 5% від узгодженої сторонами суми (495000 грн.). Таким чином відповідач повинна сплатити на користь позивача штраф у розмірі 24750 грн. Враховуючи те, що сума штрафу ОСОБА_3 не сплачена, вважає за необхідне стягнути цю суму в судовому порядку. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 грн. та оплати на правову допомогу в сумі 700 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 липня 2015 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг №КВЕ-0207/1, відповідно до п.1.1. якого ОСОБА_3 доручила ФОП ОСОБА_2 здійснювати інформаційно-консультаційні та посередницькі послуги, метою яких є пошук позивачем покупця на обєкт нерухомості, який належить відповідачу на праві приватної власності і який ОСОБА_3 бажає продати за допомогою послуг позивача та його продаж.

Згідно п.1.2. відповідач доручила та надала виключне право позивачу пошуку покупця нерухомості.

Відповідно до п.1.3. опис нерухомості складає однокімнатна житлова квартира АДРЕСА_2.

Вищезазначена квартира, на момент укладання договору, належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 червня 2008 року.

Узгоджена сторонами ціна нерухомості становить 495000 грн. (п.1.4. договору).

Згідно п.3.3 договору ОСОБА_3 зобовязалась не відчужувати вищезазначену нерухомість протягом строку дії договору третім особам без участі позивача.

Строк дії договору (п.4.1. договору) складає з 02.07.2015 по 02.10.2015.

Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 16 грудня 2015 року, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу квартири від 24 липня 2015 року.

Згідно п.6.3. договору у разі порушення позивачем п.3.3 договору або відмови позивача від послуг відповідача, відповідач протягом трьох банківських днів з дати такого порушення (відмови) зобовязаний перерахувати на поточний рахунок позивача штраф у розмірі 5% від узгодженої сторонами в 4.1. договору вартості нерухомості.

Таким чином, ОСОБА_3 без участі позивача продала квартиру в період дії договору, чим порушила п.3.3 договору.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

Таким чином, оскільки відповідач свої зобовязання не виконує, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 штрафу у розмірі 24750 грн., що дорівнює 5% від 495000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подані позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., який також підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на правову допомогу (п.2 ч.2 ст.79ЦПК України), граничний розмір компенсації яких встановлюється законом (ч.2ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ч.1,2 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги; така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні; така особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до п. 11 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК.

При розгляді справи в суді позивач не заявляв клопотання про допуск ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до участі у справі у якості осіб, які надають йому правову допомогу.

ОСОБА_1 фактично приймала участь при розгляді цієї справи в якості представника, вартість послуг якого відповідно до чинного законодавства не можуть бути стягнені з другої сторони у справі.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є фахівцями у галузі права, в судовому засіданні, надано не було.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.526,549,610,611,624 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Анатоліївнипро стягнення штрафу за порушення умов договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3(ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_2) штраф за порушення умов договору в розмірі 24750,00 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот пятдесят грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3(ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_2) витрати на оплату судового збору в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 18березня 2016 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин