Справа № 461/3616/16 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/5105/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року відкрито провадження по даній справі.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, а позовну заяву повернути позивачу. Вважає, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального закону в частині правил підсудності, а позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України. Зазначає, що позивач ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_7 Штатів Америки, тому в даному випадку існують спірні правовідносини з іноземним елементом, що позивачем при поданні позовної заяви, а також судом під час ухвалення рішення про відкриття провадження у справі враховано не було. Також, зазначає, що даний позов повинен розглядатися виключно за законом ОСОБА_7 Штатів Америки, тобто за місцем проживання подружжя. Крім цього, вказує на те, що судом не враховано положення ст. 111 ЦПК України. Також, твердження позивача про те, що позов повинен розглядатися в Галицькому районному суді м. Львова в порядку виключної підсудності є необґрунтованим, оскільки позивач посилається лише на те, що вартість майна, що розташована на території Галицького району м.Львова є більшою, ніж вартість майна, що розташована на території Шевченківського району м.Львова, а отже виключна підсудність є спірною, оскільки нерухоме майно знаходиться у межах юрисдикції двох районів. Також, позивачем і судом не враховано того, що відповідач зареєстрований на території Шевченківського району м.Львова.

У судове засідання сторони не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси сторін у судовому засіданні захищали представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подано позов в Галицький районний суд м.Львова, що заявлений до ОСОБА_2 про здійснення реального поділу спільного сумісного майна подружжя у такий спосіб: виділити ОСОБА_4 в особисту приватну власність в натурі наступне майно: приміщення, що відповідатимуть ? частці нежитлових приміщень, загальною площею 708,3 кв.м., що знаходяться за адресо м. Львів, площа Ринок, 39, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1; приміщення, що відповідатимуть ? частці нежитлових приміщень, загальною площею 162,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, проїзд Крива Липа, 5, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 31025232; ? частину квартири, загальною площею 83,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Щепова, 4/11, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 27631796.

Оскаржуваною ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2016 відкрито провадження у справі за згаданим позовом.

Як вбачається із матеріалів справи, позов поданий з приводу нерухомого майна, а саме стосується нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою м. Львів, площа Ринок, 39 та територіально належать до Галицького району м.Львова, нежитлових приміщень що знаходяться за адресою: м. Львів, проїзд Крива Липа та територіально належать до Галицького району м.Львова та квартири, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Щепова, 4/11 та територіально належить до Шевченківського району м. Львова.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Крім цього, згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 1.03.2013 року перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно п. 42 цієї ж Постанови виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також, відповідно до п. 43 Постанови, якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Враховуючи те, що: в матеріалах справи відсутні відомості щодо вартостіспірного обєкту нерухомості, який розташований за адресою м. Львів, площа Ринок, 39 та наявні дані про вартість інших двох обєктів, суд виходить із того, що вартість нежитлових приміщень що знаходяться за адресою: м. Львів, проїзд Крива Липа та територіально належать до Галицького району, яка становить 501271 грн. (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно а.с. 11-14) є більшою від вартості квартири, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Щепова, 4/11 та територіально належить до Шевченківського району м. Львова, яка становить 36467 грн. (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно а.с. 11-14), та слід вважати, що позов пред'явлено щодо розподілу майна подружжя за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, у відповідності до правил виключної підсудності, а судом першої інстанції відповідно підставно відкрито провадження у даній справі без порушень вимог закону.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необхідність визначення підсудності справи суддею Верховного Суду України, відповідно до ст. 111 ЦПК України, а також про участь у справі іноземного елементу, то такі жодним чином не впливають на законність оскаржуваної ухвали, оскільки, як вбачається із наявних у матеріалах справи копій паспорту відповідача (а.с. 73-74), такий є громадянином України та місце його проживання зареєстроване на території м.Львова, вул. Під Голоском, 1/66 (крім цього довідка адресного бюро а.с. 26).

Що ж до доводів про необхідність розгляду справи Шевченківським судом м.Львова, за місцем реєстрації відповідача, то такі спростовуються наведеним, а саме тим, що при конкуренції процесуальних норм щодо підсудності, а саме ст. 109 та ст. 114 ЦПК України, застосуванню піддягає остання.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу відхилити, оскаржувану ж ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : В.І. Береза

ОСОБА_8