Справа № 465/365/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/783/1280/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Зверхановської Л.Д.,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, третя особа - нотаріус 5-ої Львівської державної нотаріальної контори Каменцева Марія Олегівна, у якому просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 25.10.2013 року державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Каменцевою М.О., згідно якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_7, 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її донька ОСОБА_5.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина і мати відповідачки - ОСОБА_7, 1930 року народження, яка на день смерті проживала та була прописана у квартирі АДРЕСА_1. За час життя ОСОБА_7 належним їй майном не розпорядилась, заповіту не склала. До спадкової маси після смерті ОСОБА_7 належить вище згадана квартира АДРЕСА_1. Зазначав, що він та ОСОБА_5, дочка його дружини ОСОБА_7 від попереднього шлюбу, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після її смерті. Однак, 21.03.2013 року (через 12 днів після смерті ОСОБА_7.) він відмовився від спадщини на користь її дочки від попереднього шлюбу, ОСОБА_5, підтвердженням чого є копія заяви до 5-ої Львівської державної нотаріальної контори. Позивач стверджував, що під час підписання вказаної заяви він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через важкий психологічний стан здоров'я, а відтак просив визнати недійсним свідоцтво про право спадщину видане на ім'я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 (а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 167-170).

Дане рішення оскаржив представник позивача ОСОБА_3

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що судом так і не була витребуваною з нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_7, а також на те, що за фактом звернення позивача до правоохоронних органів з приводу фальсифікації його підписів на заявах про відмову від спадщини було відкрито кримінальне провадження.

Вважає неправомірним відхилення судом клопотання про призначення по даній справі психолого-психіатричної експертизи позивача ОСОБА_4 (а.с. 176, 186-189).

Представник апелянта (позивача) ОСОБА_3, будучи під власноручний підпис повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 214), в судове засідання не з'явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ст.ст. 76 ч.5, 305 ч.2 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтею 1301 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз'яснення про те, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст. 1273); спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги і така відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (ч.ч. 2 і 5 ст. 1274).

За своєю правовою природою заява про відмову від прийняття спадщини є одностороннім правочином (ч.3 ст. 202 ЦК України), про що також зазначено і у доводах позовної заяви ОСОБА_4 (а.с. 3).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається сторонами даного спору, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 (а.с. 10) і 21.03.2013 року (в межах строку, встановленого статтею 1270 ЦК України) її чоловік ОСОБА_4 (позивач) подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини Заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на користь відповідачки - доньки померлої ОСОБА_5 (а.с. 13).

Ця відмова позивача від прийняття спадщини, ні позивачем ОСОБА_4, ні будь-ким іншим, у встановленому законом порядку не оскаржувалась та не оспорювалась (і, відповідно, недійсною не визнавалася), а відтак (у відповідності до ст. 204 ЦК України), як односторонній правочин, є правомірною.

Інших підстав, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України), для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (що оспорюється), позивачем у поданому ним позові не наведено.

Оскільки позивач не заперечував факт подачі ним нотаріусу за місцем відкриття спадщини вище згаданої Заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, саме цю Заяву ... (як односторонній правочин) у встановленому законом порядку не оскаржував та не оспорював, то у суду і не було потреби для витребовування з нотаріальної контори спадкової справи після смерті ОСОБА_7

Так само, як не було потреби для призначення по даній справі психолого-психіатричної експертизи позивача ОСОБА_4 на предмет визначення у нього психічних розладів на момент підписання ним Заяви про відмову від прийняття спадщини за законом (21.03.2013 року), оскільки (як вже зазначалося вище) саме ця Заява ... (як односторонній правочин) ним не оскаржувалася та не оспорювалася.

Крім цього, як вбачається з доводів позовної заяви, позивач, як на правову підставу для задоволення його позовних вимог, посилався на ст. 229 ЦК України, а не на ст. 225 ЦК України (а.с. 3).

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, відхилити та залишити рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: