Справа № 496/1739/16-ц
Провадження № 2/496/1086/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді- Дранікова С.М.

при секретарі- Рядновій А.Ю.

за участю прокурора -Павлюченка В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітнього та визначення його місця проживання, суд-

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить відібрати її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батька ОСОБА_2, який без відома вивіз дитину з місця проживання; визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1, за її місцем проживання.

Свої вимоги мотивує тим що з 04.08.2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. 29 квітня 2016 року шлюб був розірваний заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Починаючи з 07.08.2015 року ОСОБА_1 не проживає з ОСОБА_2, останній вивіз дитину без відома позивачки в невідому напрямку, ховає його, перешкоджає спілкуванню дитини з матірю. ОСОБА_3 вихованням дитини не займається, веде себе неадекватно в нетверезому вигляді, раніше був судим. Позивачка вважає що в інтересах сина йому краще проживати з нею, тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивачки та позивачка у судовому засіданні наполягали на задоволенні викладених у позовній заяві.

Відповідач до судового засідання не зявився двічі, хоча був належним чином повідомлений. У минулому судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи органи опіки та піклування до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав клопотання, в якому просить суд розглядати справу без його участі, прийняття рішення покладає на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Вислухавши представника позивачки та позивачку, допитавши свідків та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

04.08.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №245735, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №7. Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. Рішення суду набрало законної сили. Так, відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №226277, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 187.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), «держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини».

Відповідно до статті 19 Конвенції про права дитини, «держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи».

Зі слів позивачки 07.08.2016 року ОСОБА_2 через смс повідомлення погрожував ОСОБА_1, після чого вивіз малолітнього ОСОБА_3 у невідомому напрямку, до сьогодення ховає дитину, перешкоджає спілкуванню матері з дитиною.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції по вищевказаному питанню, про що свідчать висновки за результатами розгляду повідомлення ОСОБА_1 №1125 від 29.02.2016 року, №6216 від 05.09.2015 року, №748 від 22.12.2015 року, №1195 від 25.02.2015 року, №1196 від 25.02.2016 року, №2643 від 19.04.2016 року.

Зі слів свідка ОСОБА_4 відповідач вдається до психологічного насильства над дитиною, не дає матері спілкуватися з дитиною, в будинку де проживає малолітній ОСОБА_3 відключений газ? немає умов для проживання дитини.

Відповідно до листа №01-11-360 від 25.07.2016 року, виданий Хлібодарською селищною радою Біляївського району Одеської області, з приводу сімейних негараздів ОСОБА_2, звернувся до селищної ради в серпні 2015 року з проханням визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, 2010р.н., на період його розлучення з дружиною ОСОБА_1 При цьому для з'ясування ситуації та набуття інформації в повному обсязі контактних телефонів гр. ОСОБА_1А не надав мотивуючи тим, що вона при спілкуванні дзвонить зі скритих номерів. Заяву гр. ОСОБА_2 було розглянуто на засіданні опікунської ради та рекомендовано звернутись до служби у справах дітей Біляївської РДА, оскільки це в компетенції районних служб. В подальшому, а саме лютому 2016 року представниками селищної ради та депутатом даного округу було проведено акт обстеження умов проживання родини, при цьому було зясовано що дитина спілкувалась з матір'ю востаннє 12 лютого 2016року. З батьком було проведено бесіду про недопустимість створення перешкод в спілкуванні дитини з матір'ю. Наприкінці лютого ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомив про те що вони з дружиною дійшли згоди та про те що вони узгодили питання проживання та виховання малолітнього ОСОБА_3 9 березня 2016 року ОСОБА_1 з представниками селищної ради, депутатом приїхала за місцем проживання гр. ОСОБА_2 для того щоб вирішити питання проживання дитини. Але батько вдав що начебто його та дітей немає дома, замкнувшись всередині будівлі.. Після цього за інформацією яка надійшла від депутата округу та сусідів гр. ОСОБА_2 10 березня 2016 року вранці з речами та меншим хлопчиком виїхав на таксі в невідомому напрямку, старша дитина ОСОБА_5, 2003р.н. залишився без догляду та батьківського піклування. Місце проживання не було можливо встановити, так як ОСОБА_2 не виходив на контакт. На при кінці квітня відбулося засідання опікунської ради по заяві матері, про що гр. ОСОБА_2 було повідомлено через проживаючих в його садибі осіб та його матір. На засідання опікунської ради при вирішенні такого вкрай важливого питання як доля дитини не з'явився. На початку червня надійшла від сусідів інформація про те що ОСОБА_2 з'явився в межах населеного пункту разом з малолітнім ОСОБА_3Ю.„2010р.н. (з переламаною ногою). Ст. інспектор ВП ОСОБА_6 та працівник соціального захисту Хлібодарської селищної ради ОСОБА_4Л за звернення гр.. ОСОБА_1А . навідались до гр.. ОСОБА_2, але поспілкуватись ні з ним ні з дітьми не вдалося можливим оскільки сторонні особи що проживають в даній садибі не відомо з яких позицій створили перешкоди і не допустили в межі садиби. При цьому ОСОБА_2 та діти були в хаті. За останні два місяці від сусідів , депутата даного округу як в усній так і в письмовій формі до селищної ради надходять скарги про неадекватність поведінки гр.. ОСОБА_2, про те що він погрозами залякує малолітню дитину, погрожує своїй сусідці, за межами своєї садиби публічно розпиває спиртні напої, своєю поведінкою та нецензурними провокаційними висловлюваннями провокує скандали та бійки. Наносить образи сусідам. При спілкуванні з ОСОБА_2 він повідомив, що з лютого 2016 року він не працює, живе за рахунок дивідендів (отримує 1 раз на три місяці). Стосовно судимостей селищна рада інформацією не володіє.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний духовний і моральний розвиток навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей поважити гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці.

Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З урахуванням того, що відповідач не забезпечує належних умов для розвитку свого малолітнього сина, що негативно впливає на його виховання та стан здоровя, зловживає алкогольними напоями, своєю поведінкою та нецензурними провокаційними висловлюваннями провокує скандали та бійки, з урахуваннями цитованих норм законодавства, суд діючи в інтересах малолітньої дитини вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 209, 212,215, 218 ЦПК України; ст.ст. 19, 60, 161, 162 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітнього та визначення його місця проживання задовольнити.

Відібрати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, від ОСОБА_2.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, - з матір*ю, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за місцем проживання матері.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення або отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_7