Провадження № 2/127/580/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого суді ОСОБА_1,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради про визнання незаконним та скасування рішень виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності та просив визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради № 695 від 13.04.2004 року «Про затвердження актів прийняття до експлуатації самовільно споруджених житлових будинків», рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 27.08.2009 року за № 1872 «Про зміну часток в будинковолодінні» (п. 1.3 та 1.3.1); визнати недійсним свідоцтво про право власності № 4067 на частину домоволодіння № 1 по вул. Бучми в м. Вінниці на імя ОСОБА_3, виданого на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 міської ради від 27.08.2009 року № 1872, мотивуючи свої вимоги тим, що прийняття в експлуатацію самовільно побудованого будинку було здійснено без згоди іншого співвласника, перерахунок часток будинковолодіння було здійснено безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства (зокрема, ст. 357 ЦК України).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник-адвокат ОСОБА_5 заяву підтримали, просили її задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. При цьому наголошували, що будинок введений в експлуатацію без згоди батька та його згоди. Щодо перерахунку часток зазначав, що заяви він не підписував та не був в квартальному комітеті для засвідчення свого підпису, а також звертав увагу на своє захворювання в той час. Крім того відмічали про наявність спору між сторонами щодо спільної земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення позову, надали свої заперечення в письмовій формі. При цьому вказували, що права позивача не порушені, останній не є власником частки будинковолодіння, про перерахунок часток позивачу було відомо, він підписував заяву щодо цього. Крім того, просили застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення позовної заяви, мотивуючи тим, що права позивача не порушені. При цьому звертав увагу, що перерахунок часток здійснювався за згодою співвласників.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8, колишня голова квартального комітету, стверджувала про посвідчення нею підписів сторін у справі на перерахунок часток та занесення вказаного до книги прийому громадян.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи №16921 на будинковолодіння по вул.Бучми,1 в м.Вінниці, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини щодо здійснення власником права власності, непорушності цього права, регулювання відносин власності, її захисту, які визначені нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва № 1652 про право особистої власності на будівлі від 27 березня 1974 року, виданого на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 депутатів трудящих № 364 від 30.05.1968 року (дублікат від 17.06.2004 року) взамін запису № 191 у погосподарській книзі ОСОБА_4 хуторів Вінницького району, ОСОБА_9 був власником на праві особистої власності цілого житлового будинку № 1 по вул. Бучми у м. Вінниці.

Рішенням Староміського районного народного суду м. Вінниці від 16 жовтня 1986 року у цивільній справі № 2-194/1986 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу та поділ майна було розподілено будинок, розташований по вул. Бучми, 1 у м. Вінниці, присуджено на праві особистої власності ОСОБА_10 13/50 будинку, у склад якого входить приміщення 1-3, присуджено на праві особистої власності ОСОБА_9 37/50 будинку, у склад якого входить приміщення 1-1, 1-2, сарай «Б».

11.08.1990 року померла ОСОБА_10. Спадкоємцем належних їй 13/50 часток будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель номер 1 (один), що знаходиться по вулиці Бучми в місті Вінниці, є Відповідач ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 січня 1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_11 за реєстровим № 2-421, та зареєстрованого КП «ВООБТІ» 14.04.1992 року у реєстровій книзі № 162 за реєстровим № 16339. Самовільно збудовані будівлі у склад спадкового майна не включено.

17.09.2003 року відповідно до рішення 14 сесії ОСОБА_4 міської ради 24 скликання від 17.06.2003 року №355 між ОСОБА_4 міською радою та ОСОБА_3, ОСОБА_12 (ОСОБА_9) Миколайовичем укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,08 га по вул.Бучми,1 в м. Вінниці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, в тому числі площею 0,0086 га, що знаходяться в межах червоних ліній (без права забудови).

В 2002-2003 роках відповідач ОСОБА_3 на вказаній земельній ділянці самовільно побудував другий житловий будинок, який прийнятий до експлуатації відповідно до акту прийняття будинку до експлуатації від 05.04.2004 року. Даний акт затверджено рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 13.04.2004 року №695 «Про затвердження актів прийняття до експлуатації самовільно споруджених житлових будинків».

29.10.2003 року помер ОСОБА_12 (ОСОБА_9) Миколайович, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 209497 від 29.10.2013 року. Спадкоємцем належних йому 37/50 часток будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель номер 1 (один), що знаходиться по вулиці Бучми в місті Вінниці, є Позивач ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 серпня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_13 за реєстровим № 2-3514, та зареєстрованого КП «ВООБТІ» 13.08.2004 року у реєстровій книзі № 162 за реєстровим № 16339. Самовільно зведені: житловий будинок «К», гараж «З», три сараї «Г», «В», «д», вбиральня «У», сіни «а4» та самовільно переобладнане приміщення 1-2, площею 7,5 кв.м в свідоцтво про право на спадщину не включені.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради про затвердження акту прийняття в експлуатацію від 05.04.2004 року, вказує, що відповідачем будинок був побудований самовільно, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, відповідач не отримував згоди від батька (попереднього співвласника) та його згоди.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Наразі судом не встановлено порушення прав позивача. Суд звертає увагу, що ОСОБА_9 помер 29.10.2003 року, а 06.11.2003 року позивач ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлого. Наразі право власності на частку в спадковому майні у позивача виникло лише з моменту його державної реєстрації, тобто з 13.08.2014 року. Відповідно до ст.1299 ЦК України (в редакції чинній на момент прийняття спадщини), право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином у суду відсутні підстави стверджувати про наявність у позивача права на спадкове майно на момент прийняття оспорюваного рішення, а відповідно і про його порушення. Відповідно твердження позивача ОСОБА_2 про необхідність отримання його згоди на будівництво та введення в експлуатацію не заслуговують на увагу. Щодо заперечень відповідача про відсутність у позивача прав власності на спадкове майно, зважаючи на відсутність такої реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то таке твердження не відповідає нормам законодавства та є власним тлумаченням вказаних норм. Суд зауважує, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( в редакції чинній на момент реєстрації ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину), який набрав чинності з 03 серпня 2004 року, визначено, що до створення єдиної системи органів реєстрації реєстрація обєктів нерухомості проводиться комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації. В той же час, як вказувалося, реєстрація проведена КП «ВООБТІ» 13.08.2004 року у реєстровій книзі № 162 за реєстровим № 16339.

Щодо твердження позивача про заперечення померлого на будівництво та введення в експлуатацію будинку ОСОБА_3, то вказане не доведено жодним доказом, хоча як вбачається з матеріалів справи будівництво здійснювалося за життя спадкодавця. В той же час відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

При цьому суд звертає увагу, що введення в експлуатацію самочинно побудованих будинків в період 2004 року в межах м.Вінниці здійснювалося відповідно до Тимчасового порядку розгляду у виконкомі міської ради звернень з питань прийняття в експлуатацію обєктів самовільного будівництва, затвердженого рішенням виконкому ОСОБА_4 міської ради від 28 грудня 2001 року №2264 «Про хід виконання рішення виконкому міської ради від 31.08.2000 року №1149 «Про стан контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при забудові території м. Вінниці». Судом не встановлено порушення вказаного порядку. Посилання позивача на те, що земельна ділянка по вул.Бучми,1 в м.Вінниці надавалася без права на забудову не заслуговує на увагу, оскільки враховуючи вид використання земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та встановлені обмеження щодо неї, а саме: 0,0086 га в межах червоних ліній (без права забудови), то останнє стосується саме обмежень в межах червоних ліній, а не всієї земельної ділянки. Доказів, що будівництво здійснене в межах червоних ліній, суду не надано.

Суд також зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, сторони по справі, набули право власності на земельну ділянку по вул.Бучми,1 в м. Вінниці в порядку приватизації відповідно до рішення 29 сесії ОСОБА_4 міської ради 4 скликання від 22 грудня 2004 року №960, тобто після прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даних позовних вимог.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконкому від 27.08.2009 року №1872.

Судом встановлено, що п. 1.3 рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради «Про зміну часток в будинковолодіннях» від 27.08.2009 року № 1872 було затверджено зміну часток будинковолодіння в звязку з невідповідністю часток з реальними частками, зокрема, - вул. Бучми, 1 в звязку зі зведенням сіней літ. «а2», тамбуру літ. «а3», сараю літ. «Д», погребу літ. «п/Д», убиральні літ. «Ж», житлового будинку літ. «К», гаража літ. «З» та прийняттям їх в експлуатацію актом прийняття до експлуатації прибудов до будинку, господарсько-побутових будівель та переобладнаних приміщень від 23.01.1990 року, затвердженим рішенням виконкому Староміської районної ради від 21.03.1990 року № 80 та актом прийняття до експлуатації індивідуального житлового будинку та господарських споруд від 05.04.2004 року, затвердженим рішенням виконкому ОСОБА_4 міської ради від 13.04.2004 року № 695: ОСОБА_3 23/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у власність якого переходить в житловому будинку літ. «А» з прибудовами: тамбур 2-1, кухня 2-2, кімната 2-3, загальною площею 27,1 м2, в тому числі житловою 9,2м2; в житловому будинку літ. «К»: веранда 3-1, кухня 3-2, санвузол 3-3, кімнати 3-4,3-5,3-6, коридор 3-7, загальною площею 91,4 м2, в тому числі житловою 55,0м2; гараж літ. «З»; убиральня літ. «Ж»; сарай літ. «Д»; погріб літ. «п/Д»; ОСОБА_2 2/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у власність якого переходить в житловому будинку літ. «А» з прибудовами: кімната 1-3 загальною площею 16,3 м2, в тому числі житловою 16,3 м2; сарай літ. «Б».

На підставі вказаного вище рішення замість Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 28.01.1992 року № 2-421, Відповідачу ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право власності № 4067 від 09 вересня 2009 року на 23/25 часток домоволодіння, яке розташоване в м. Вінниці по вул. Бучми за № 1, а саме на: в житловому будинку літ. «А» з прибудовами: тамбур 2-1, кухня 2-2, кімната 2-3, загальною площею 27,1 кв.м, в тому числі житловою 9,2 кв.м; в житловому будинку літ. «К»: веранда 3-1,кухня 3-2, санвузол 3-3, кімнати 3-4, 3-5, 3-6, коридор 3-7, загальною площею 91,4 кв.м, в тому числі житловою 55,0 кв.м, гараж літ. «З»; сарай літ. «Д», погріб літ. «п/Д», убиральня літ. «Ж». Право власності зареєстровано КП «ВМБТІ» 29.09.2009 року у реєстровій книзі № 162 за реєстровим № 16339.

Як вбачається перерахунок ідеальних часток в будинковолодінні та відповідно прийняття оскаржуваного рішення здійснено за заявою співвласників і не тільки у звязку із введенням в експлуатацію 05.04.2004 року нового будинку літ. «К» з гаражем літ. «З», а і з прийняттям 23.01.1990 року до експлуатації прибудов до будинку, господарсько-побутових будівель та переобладнаних приміщень. Тобто внаслідок не відповідності ідеальних часток реальним часткам. Відповідно до п.3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства житлово-комунального господарства від 18.06.2007 року №55, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. за N 774/14041, у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів.

При цьому суд звертає увагу, що перерахунок часток відбувся за згодою співвласників, в тому числі і позивача ОСОБА_2 Його посилання про не підписання ним вказаної заяви жодним належним та допустимим доказом не доводиться. Натомість, матеріали справи містять заяву співвласників з цього приводу, підписи яких засвідчені головою квартального комітету. Засвідчення підписів, в тому числі і позивача, підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_8 Щодо посилання про відсутності його підпису в Журналі видачі довідок, то вказане не спростовує сам факт підписання, зважаючи, що журнал містить інформацію щодо реєстрації вказаного. Не заслуговує на увагу і його посилання про передчасність дати висновку БТІ про перерахунок часток. Суд звертає увагу на пояснень спеціаліста КП ВМБТІ, дані в судовому засіданні, що такий висновок виготовлений в межах замовлення (дата замовлення 16.06.2009 року, дата виконання 24.07.2009), а в матеріалах інвентаризаційної справи міститься лише проект висновку (робочий варіант).

Щодо посилання позивача на своє захворювання, то сам факт такого не спростовує факту заяви на перерахунок часток.

Посилання позивача на положення ст.357 ЦК України, суд не бере до уваги та звертає увагу, що вказана норма набула чинності з 2004 року, зворотної сили не має, тому може застосовуватися лише в тому разі коли добудови виконанні після 01 січня 2004 року. Як вбачається з матеріалів справи прибудови та будівництво іншого будинку виконані до введення в дію ЦК України 2004 року. Ст. 119 ЦК УРСР 1963 року передбачала зміну часток, як передбачає зміну часток і вище вказана Інструкція. Не відповідність розмірів часток у правовстановлювальних документах реальним часткам співвласників будинку унеможливлює державну реєстрацію.

Щодо ж до наслідків зміни часток у праві спільної часткової власності, то сторонам слід звернути увагу на розяснення викладені в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1996 р. № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до яких, в разі, коли до вирішення спору між співвласниками будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову від позову.

Позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва є похідною від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконкому від 27.08.2009 року №1872, а тому зважаючи, що в задоволенні позову в останній відмовлено, підлягає відмові і в задоволенні цієї вимоги.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то в даному випадку суд зважає на розяснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові від 18.12.2009 року №14, відповідно до яких, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 21, 317, 319, 321, 356 ЦК України, Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства житлово-комунального господарства від 18.06.2007 року №55, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. за N 774/14041, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 13.04.2004 року №695 «Про затвердження актів прийняття до експлуатації самовільно споруджених житлових будинків» та від 27.08.2009 року №1872 «Про зміну частко в будинковолодіннях» в частині п.п.1.3,1.3.1, визнання недійсним свідоцтва про право власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: