Справа № 2-5358/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Бартащук Л.П.

при секретарі Ізвольській С.С.

за участю:

заявника ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - адвоката Калюжного О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтована тим, що ухвалою суду від 02.03.2012р. було затверджено мирову угоду, в якій сторони домовилися про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора з 22.02.2011р. та виплату йому різниці в окладах. Ухвала суду виконана частково, про наявність наказу №111-п від 16.05.2012р., яким його поновлено на посаді, заявник дізнався лише в судовому засіданні, різниця в окладах не виплачена, що свідчить про те, що обставини, з яких було пропущено строк пред'явлення виконавчого документу (ухвали суду про затвердження мирової угоди), є поважними.

У заяві заявник просить поновити йому строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, встановити новий строк - один рік з дня набрання ухвалою законної сили, а також у направленій додатково письмовій заяві просить стягнути витрати на правову допомогу в даній справі в сумі 3150, 00 грн.

Підтримавши в судовому засіданні заяву, заявник і його представник просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що наказом №111-п від 16.05.2012р. заявника було поновлено на роботі і наказано виплатити різницю в окладах; того ж дня заявник був допущений до роботи, власноруч написав заяву про переведення його на іншу посаду, після того писав ще дві заяви про його переведення; у березні 2015р. отримав трудову книжку з записом, який містить відомості про наказ №111-п від 16.05.2012р., тому просив оцінити критично доводи заявника щодо необізнаності про існування наказу про його поновлення на посаді. З приводу виконання умов мирової угоди в частині виплати заявникові різниці, просив врахувати наявність у провадженні судів спорів, предметами в яких є спонукання Ритуальної служби до виконання умов мирової угоди, що також не може свідчить про наявність поважних причин для поновлення пропущеного заявником строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Заінтересована особа - державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Стельмах О.О. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, однак, її неявка не перешкоджає розгляду даної заяви згідно вимог ст. 371 ЦПК України.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

02.03.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу у цивільній справі № 2-5358/11, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Ритуальною службою спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» в особі ОСОБА_5.

Відповідно до п. 2 угоди, сторони мирової угоди домовились, що відповідач зобов'язується ОСОБА_1 поновити на посаді першого заступника директора з 22.02.2011 року та виплатити йому різницю в окладах.

Згідно наказу директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» № 111-п від 16.05.2012 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника директора РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» з 22.02.2011 року, наказано виплатити різницю в окладах, вважати недійсним наказ №115 від 22.06.2011 року по підприємству «Про накладення дисциплінарного стягнення» у вигляді догани та наказ №26-п від 04.03.2011 року «Про скасування наказу №17-п підпункт 2.1 від 17.02.2011 року»; начальнику відділу кадрів ОСОБА_6 доручено внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1; а ОСОБА_1 наказано приступити до виконання своїх трудових обов'язків 16.05.2012 року.

Сторони визнають, що мирова угода виконана добровільно частково - в частині поновлення заявника на посаді, скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та в частині внесення запису до трудової книжки.

Сторони також визнають, що на розгляді судів на даний час перебувають справи, предметом спорів в яких є спонукання сторін до виконання умов мирової угоди щодо виплати заявникові різниці в окладах.

Однак, суд при вирішенні даної заяви оцінює лише докази, на підставі яких можливо встановити наявність або відсутність обставин, які перешкоджали заявникові пред'явити виконавчий документ до виконання у строки, передбачені законом.

При цьому, встановлення судом в ухвалі нового строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, як просить заявник, не належить до компетенції суду, оскільки такий строк встановлюється виключно Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ (ухвала суду) може бути пред'явлений до виконання протягом року.

Заявник звернувся ж до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з заявою про виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2012 року лише 25.01.2016 року, тобто, майже через чотири роки від дня її постановлення.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 29.01.2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у відкритті виконавчого провадження з виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2012 року, - у зв'язку з пропущенням строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2016р., яка набрала законної сили, встановлена законність дій державного виконавця при прийнятті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Будь-яких належних і допустимих доказів того, що існували обставини непереборної сили/ або обставини, які об'єктивно перешкоджали заявникові вчасно пред'явити виконавчий документ до виконання, суду не надані.

Наявність у суді справ, які перебувають на розгляді в судах, не доводять наявність таких обставин, а свідчить лише про наявність між сторонами мирової угоди спорів з приводу належного виконання умов цієї мирової угоди.

З огляду на наведене, правових підстав для задоволення заяви суд не убачає.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тож, не підлягає задоволенню і вимога заявника про стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 371 ЦПК, ст.ст. 22, 23, 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня з дня отримання копії ухвали.

Суддя: