Справа712/8638/13-ц
Провадження № 2/712/480/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Пироженко В.Д.

при секретарі - Жук О.М.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Закієвича до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів вказуючи, що 04.04.2006 року позивач набув права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою : м. Черкаси, вул.. Франка, 134 на підставі свідоцтва про придбання майна №2569 від 04.04.2006 р., що було видане приватним нотаріусом ОСОБА_4 Вказаний об?кт нерухомості був переданий позивачу у зв?язку із виконанням рішення суду про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_5 в процедурі виконавчого провадження. 12.04.2006 року ОСОБА_2 зареєстрував в реєстрі право власності на нерухоме майно.

В липні 2007 року ОСОБА_3 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на будинок 134, по вул.. Франка в м. Черкаси. 18.12.2007 р. рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2008 року, свідоцтво про придбання майна від 04.04.2006 року було визнано частково недійсним та визнано право власності за відповідачкою на 1/3 частину домоволодіння № 134 по вул. Франка, в м. Черкаси.

В лютому 2010 р. позивач звернувся до суду з позовом про розподіл житлового будинку в натурі та виселення відповідачки із частини житлового будинку, що підлягала виділенню ОСОБА_2

30.05.2011 р. рішенням Ссонівського райсуду м. Черкаси позов був задоволений, спірний будинок розподілено між сторонами в натурі, відповідачку ОСОБА_3 зобов?язано звільнити частину домоволодіння та земельну ділянку, що виділена позивачу.

В процесі виконання даного рішення представником позивача було з?ясовано, що спірний будинок зданий відповідачкою в оренду громадянці ОСОБА_6 за договором від 01.06.2009 року. Вказана особа проживала в ньому разом із своєю родиною і про існування прав у ОСОБА_2 на 2/3 частини домоволодіння не знала, так як у відповідності до п. 1.1. договору оренди житла ОСОБА_7 гарантувала, що будинок належить їй на праві власності. Позивачу про використання будинку не було нічого відомо.

30.11.2011 р. ОСОБА_6 добровільно звільнила займаний будинок та передала ключі і оригінал договору оренди від 01.06.2009 р. позивачу. Відповідно до договору відповідачка набула майнового права на одержання грошових коштів в сумі 1600 грн. щомісячно. Крім того, позивач був змушений сплачувати рахунки, що надходили від Черкаського міського РЕМ за користування електроенергією з липня 2010 року по липень 2011 року, а 06.04.2012 р. судом був виданий наказ про стягнення з нього 1264,59 грн. Загальна сума оплати за електропостачання складає 3015,80 грн.

В зв?язку з тим, що відповідачка безпідставно використовувала майно, що належить позивачу з метою безпідставного збагачення, просить стягнути з ОСОБА_3 32882,17 грн. на відшкодування безпідставно набутого майна та судові витрати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити та стягнути судові витрати.

Представник відповідача - ОСОБА_8. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив, що відповідачка не укладала даний договір оренди, так як взагалі не перебувала в м. Черкаси в той час, а перебувала на навчанні в м. Києві. Крім того просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача за період до 02.07.2010 року.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.04.2006 року ОСОБА_2 набув право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою : м. Черкаси, вул.. Франка, 134 на підставі свідоцтва про придбання майна №2569 від 04.04.2006 р., що було видане приватним нотаріусом ОСОБА_4 Вказаний об?єкт нерухомості був переданий позивачу у зв?язку із виконанням рішення суду про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_5 в процедурі виконавчого провадження.

В липні 2007 року ОСОБА_3 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на будинок 134, по вул. Франка в м. Черкаси.

18.12.2007 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26.03.2008 року, свідоцтво про придбання майна від 04.04.2006 року було визнано частково недійсним та визнано право власності за відповідачкою на 1/3 частину домоволодіння № 134 по вул.. Франка, в м. Черкаси.

В лютому 2010 р. позивач звернувся до суду з позовом про розподіл житлового будинку в натурі та виселення відповідачки із частини житлового будинку, що підлягала виділенню ОСОБА_2

30.05.2011 р. рішенням Ссонівського райсуду м. Черкаси позов був задоволений, спірний будинок розподілено між сторонами в натурі , відповідачку ОСОБА_3 зобов?язано звільнити частину домоволодіння та земельну ділянку, що виділена позивачу.

В процесі виконання даного рішення представником позивача було з?ясовано, що спірний будинок зданий відповідачкою в оренду громадянці ОСОБА_6 за договором від 01.06.2009 року. Вказана особа проживала в ньому разом із своєю родиною і про існування прав у ОСОБА_2 на 2/3 частини домоволодіння не знала, так як у відповідності до п. 1.1. договору оренди житла ОСОБА_7 гарантувала, що будинок належить їй на праві власності. Позивачу про використання будинку не було нічого відомо.

30.11.2011 р. ОСОБА_6 добровільно звільнила займаний будинок та передала ключі і оригінал договору оренди від 01.06.2009 р. позивачу. Відповідно до договору, відповідачка набула майнового права на одержання грошових коштів в сумі 1600 грн. щомісячно.

Згідно ст.. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов?язана повернути це майно.

Згідно частини 1 статті 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що на час укладання договору оренди ОСОБА_3 здавала сесію, і так як мала проблеми з навчанням та займалась з репетитором, то за межі м. Києва не виїжджала.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона зустрічалась в 2013 році з позивачем ОСОБА_10 стосовно будинку за проханням ОСОБА_3 Той їй відповів що будинок продано.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він проживав та був зареєстрований у спірному будинку. В 2007 р. разом з матір»ю переїхав до м. Києва. В жовтні 2009 р. він приїхав до будинку, але там проживали невідомі люди і з їх слів заселила туди їх ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ним особисто було з»ясовано про укладення договору оренди відповідача з ОСОБА_6, яка і передала йому оригінал даного договору. На даний час де проживає ОСОБА_6 невідомо.

Представник відповідачки повідомив, що ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів з заявою про підробку її підпису в договорі оренди з метою шахрайства, але на даний час жодного рішення з даного приводу немає.

Представником позивача в судовому засіданні було заявлено клопотання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи. Представник відповідачки заперечував проти проведення даної експертизи. В зв»язку з цим представник позивача від заявленого клопотання відмовився.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень і вимог. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факту того, що договір оренди нею не був підписаний. Даний факт безспірно можна було довести шляхом проведення почеркознавчої експертизи, від якої представник відповідача категорично відмовився, що свідчить про доведеність позовних вимог позивача.

Інших доказів, які б свідчили про не укладення відповідачем договору оренди відповідачем не надано. Покази свідків про те, що відповідач не виїздила до м. Черкаси в червні 2009 року не можуть бути підставою для відмови у позові, так як даний факт крім показів свідка нічим більше не підтверджений.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до 02.07.2010 року.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, про укладення відповідачкою договору оренди позивач дізнався в листопаді 2011 року. З позовом позивач звернувся в липні 2013 року.

Таким чином, не підлягає застосуванню строк позовної давності до вимог позивача, так як позивач звернувся до суду з позовними вимогами в межах строків позовної давності, що відповідає положенню ст. 257 ЦК України.

Враховуючи викладене суд вважає стягнути з відповідачки безпідставно набутої орендної плати за період з 01.06.2009 року по 30.11.2011 року за 28 місяців в сумі 29866,37 грн ( 2/3 частин суми орендної плати).

Крім того, судом встановлено, що позивач був змушений сплачувати рахунки, що надходили від Черкаського міського РЕМ за користування електроенергією з липня 2010 року по липень 2011 року, а 06.04.2012 р. судом був виданий наказ про стягнення з нього 1264,59 грн. Загальна сума оплати за користування електроенергією становить 3015, 80 грн., які також підлягають стягненню з відповідачки, як безпідставно збережені кошти за рахунок позивача.

Підлягають до часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат на юридичну допомогу. Граничний розмір витрат пов»язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення у цивільній справі, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Адвокат приймав участь в судовому засіданні 21.01.2016 р., яке тривало одну годину, 10.02.2016 р. -1 години, 25.02.2016 р. 1 години, 17.03.2016 р. 1 год., 01.04.2016 р. 1 год., та складання позовної заяви 500 грн. Розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 грн. З врахуванням надання правової допомоги, суд вважає, стягнути з відповідачки 3256 грн. на користь позивача за надання юридичних послуг.

Таким чином, суд вважає, стягнути з відповідачки безпідставно набуті кошти в сумі 32882,17 грн. судовий збір в сумі 229,40 грн., витрати на правову допомогу, а всього 36367,57 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 256-261, 1212, 1213 ЦК України, суд-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 Закієвича до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Закієвича 32882,17 грн. безпідставно набутих коштів, 3256 грн. витрати на юридичну допомогу, 229,40 грн. судовий збір, а всього 36367,57 грн.

Рішення суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: