У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним умов договору позики, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 31 січня 2013 року між нею, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір позики. Відповідно до пункту 8 договору за прострочення виконання своїх зобов'язань позичальники повинні сплатити солідарно на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 1 % від всієї суми за кожний день прострочення починаючи з шостого дня. Разом з тим, вказане положення договору суперечить ст. 549 ЦК України, оскільки штраф та пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить від тривалості прострочення боржника, а штраф не залежить, що свідчить про різний порядок застосування зазначених видів неустойки. Таким чином, ОСОБА_4 просила суд визнати пункт 8 договору позики, укладеного між нею, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, недійсним.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. ст. 215, 549 ЦК України, про відмову у задоволенні позову, оскільки договір позики відповідає вимогам чинного законодавства, ґрунтується на волевиявленні сторін та спрямований на настання реальних правових наслідків. Відповідно до п. 8 договору позики за прострочення виконання своїх зобов'язань позичальники повинні сплатити солідарно на користь позикодавця штраф (пеню) у розмірі 1 % від усієї суми за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня. Сторони погодили такі умови договору, про що свідчать підписи, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик