У х в а л а

іменем україни

17 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна у добросовісного набувача та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 04 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив витребувати у ОСОБА_5 та передати йому квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вищевказану квартиру.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що вищевказана квартира належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 1993 року та була реалізована на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження, переможцем яких визнано ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 06 серпня 2013 року вказані прилюдні торги та свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на спірну квартиру було визнано недійсними.

Проте, за договором купівлі-продажу від 02 липня 2013 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_5 вищевказану квартиру.

Посилаючись на те, що спірна квартира вибула з його володіння внаслідок реалізації з прилюдних торгів, які за рішенням суду визнано недійсними, та керуючись ст. 388 ЦК України, просив позов задовольнити.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області, провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2014 року, відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про витребування майна та визнання права власності на спірну квартиру, а отже існує рішення суду яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвали постановлено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 04 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук