АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу, місця та часу участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов»язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, та визначити такі способи участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина:

- періодичні побачення з сином поза межами місця його проживання без присутності його матері у кожну середу з 16.30 год. до 20.30 год., щосуботи з 10.00 год. до 20.30 год., щонеділі з 10.00 год. до 20.30 год., з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька;

- відвідування та побачення з сином в його день народження за місцем його проживання з 16.00 год. до 20.00 год.;

- спільний відпочинок з сином протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю 2 (два тижня) без присутності матері дитини;

- спільний відпочинок з сином протягом зимового періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю 2 (два тижня) без присутності матері дитини.

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3.

Із відповідачем у шлюбі не перебував, з лютого 2014 року через конфлікти та психологічну несумісність припинили спільне проживання.

Зазначає, що з липня 2014 року ОСОБА_1 перешкоджає у спілкуванні дитини з батьком.

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Служби у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації для встановлення часу побачень дитини та батька, проте рішення цього органу не виконує.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено зобов»язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3

Визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 наступним чином:

Визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 наступним чином:

- кожну середу з 17 години до 19 години, кожну другу та четверту суботу місяця з 16 години до 19 години 30 хвилин, кожну першу та третю неділю місяця з 16 години до 19 години 30 хвилин, в присутності матері;

- в день народження дитини, 20 липня, щорічно, за місцем проживання сина, в період з 10 години до 11 години 30 хвилин;

- спільний відпочинок з сином протягом літнього періоду (червень-серпень) тривалістю 2 (два) тижні в присутності матері дитини.

В разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, перенести зустріч на іншуузгоджену з ОСОБА_1 дату, щоб це не суперечило інтересам дитини, її стану здоров»я, потребам для повноцінного розвитку у відповідному віці, а не в інтересах батьків.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення змінити:

1. У частині про зустрічі батька з дитиною у присутності матері кожну другу та четверту суботу місяця з 16 години до 19 години 30 хвилин, кожну першу та третю неділю місяця з 16 години по 19 години 30 хвилин змінити на час з 10 години до 12 годину 30 хвилин.

2. Скасувати рішення у частині про зустрічі батька із сином в присутності матері кожну середу з 17 години до 19 години.

3. Скасувати рішення у частині про перенесення зустрічей батька з дитиною на іншу дату в разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі.

4. Скасувати рішення у частині про спільний відпочинок батька з сином протягом літнього періоду (червень-серпень) тривалістю 2 (два) тижні в присутності матері дитини.

5. Встановити, що спільний відпочинок батька з сином протягом літнього періоду (червень-серпень) тривалістю 2 (два) тижні в присутності, матері дитини може бути за умови наявності у відповідачки можливості одночасно з позивачем перебувати у відпустці та місці такого відпочинку батька з сином.

6. Встановити, що у разі загрози життю, здоров'ю та/або нормальному розвиткові ОСОБА_3, у разі хвороби Позивача, ОСОБА_3, Відповідачки, її рідних, які потребують догляд, а також з інших поважних причин (перебування Відповідачки у відряджені, відпустці, перебування ОСОБА_3 на відпочинку, навчанні тощо), відповідачка має право на цей час обмежити та/або припинити можливість спілкування Позивача з сином.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду не відповідає на питання способу участі батька у вихованні дитини; не визначено місце спілкування у літній період, коли родина відповідача виїздить до дачного будинку.

Посилається на те, що судом не ураховано негативних наслідків, що мають місце після спілкування дитини з батьком.

У зв»язку із конфліктними відносинами із позивачем та його родиною, зазначає про неможливість сумісного спільного відпочинку. Також зазначає, що такий спосіб відпочинку ставить її у нерівну залежність від позивача, зокрема і з тих підстав, що вона також має дочку, яка теж потребує материнського догляду.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви та зазначає, що процес виховання дитини батьком та його результативність потребує більшого часу, ніж визначено судом першої інстанції. Посилається на те, що судом не ураховано конфліктний характер відносин між сторонами, що унеможливлює процес побачення з дитиною у нормальних умовах. Крім того, зазначає, що рішення суду в частині спільного літнього відпочинку є також необґрунтованим, оскільки не вирішує питання про те, хто повинен нести витрати у зв»язку із присутністю матері дитини під час відпочинку дитини з батьком.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу відповідача.

Відповідач підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу позивача.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

У відповідності до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що з 18 лютого 2010 року сторони проживали однією сім»єю, мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З лютого 2014 року сторони припинили спільне проживання та малолітній ОСОБА_3 залишився проживати з матір»ю.

Розпорядженням Подільської районної в м.Києві державної адміністрації №577 від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 встановлено час спілкування з малолітнім сином щоп»ятниці та щонеділі з 10 години до 19 год. 30 хв. Проте відповідач цього розпорядження не дотримується.

МалолітнійОСОБА_3 відвідує дошкільний навчальний заклад №518 Подільського району м.Києва з 01 вересня 2015 року.

ОСОБА_1 працює на посаді реєстратора в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м.Києва. Графік її роботи: понеділок-п»ятниця з 08 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв., перша субота з 09 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.

Також, ОСОБА_1 працює за сумісництвом в Подільському районі в м.Києві Центрі клубів за місцем проживання «Поділ» керівником гуртка клубу «Виноградар» з 17 вересня 2015 року. Графік її роботи: вівторок з 16 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв., четвер з 16 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв.

Частково задовольняючи позовні вимоги, та встановлюючи визначений у рішенні спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходив з інтересів дитини та врахував, що визначений позивачем час та спосіб, зокрема без присутності матері, не відповідає звичним умовам життя та інтересам дитини, з урахуванням її вікового розвитку та потреб.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов»язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов»язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов»язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов»язок не чинити цьому перешкоди.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо встановлення порядку спілкування з дитиною без участі матері, оскільки судом першої інстанції вірно визначено, що побачення дитини з батьком в присутності матері обумовлено виключно інтересами малолітньої дитини з урахуванням її віку та стану здоров»я, а також необхідністю повно та послідовно забезпечити інтереси дитини.

Окрім того, визначення участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина у спосіб, зазначений позивачем ОСОБА_2, зокрема, щосуботи та щонеділі з 10.00 год. до 20.30 год., фактично позбавить матір дитини можливості у вихідні дні організовувати дозвілля дитини.

З огляду на наведене, судом вірно ураховано рівність прав та обов»язків обох батьків та визначено ОСОБА_2 для спілкування з дитиною кожну другу та четверту суботу місяця та кожну першу та третю неділю місяця.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо зміни годин спілкування у ці дні, ураховуючи вік дитини, усталений розпорядок життя і режим дитини цього віку, та уважає за доцільнезмінити рішення суду в частині визначення часу зустрічей кожної другої та четвертої суботи місяця з 16 години до 19 години 30 хвилин, кожної першої та третьої неділі місяця з 16 години по 19 години 30 хвилин на час в цей же період з 10.00 години до 12 годин 30 хвилин в присутності матері.

При цьому визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов»язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Окрім того, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування рішення суду в частині зустрічей батька із сином в присутності матері кожної середи з 17 години до 19 години, ураховуючи усталений спосіб життя дитини, яка відвідує дитячий дошкільний заклад із визначеним розпорядком дня.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неможливості сумісного спільного літнього відпочинку у зв»язку із конфліктними відносинами сторін, а також доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неможливості літнього відпочинку з дитиною в присутності матері, відхиляються колегією суддів, оскільки судом визначено спільний відпочинок батька з дитиною, при цьому обумовлено присутність матері, що не передбачає саме спільний відпочинок ОСОБА_1 з родиною позивача, проте присутність матері є доцільною з урахуванням інтересів дитини і конкретних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо негативного впливу ОСОБА_2 відхиляються колегією суддів, оскільки не підтверджені належними доказами. При цьому, неприязні стосунки між сторонами не можуть бути підставою обмеження дитини у спілкуванні з обома батьками.

В іншій частині рішення суду ухвалено з урахуванням інтересів дитини, дотримання справедливого балансу обсягу прав і обов»язків матері та батька, та доводами апеляційних скарг висновки суду не спростовуються.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 та часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2015 року скасувати в частині зустрічей батька із сином ОСОБА_6 в присутності матері кожної середи з 17 години до 19 години та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2015 року вчастині зустрічей батька з сином ОСОБА_6 у присутності матері кожної другої та четвертої суботи місяця з 16 години до 19 години 30 хвилин, кожної першої та третьої неділі місяця з 16 години по 19 години 30 хвилин змінити в частині визначення часу зустрічей на час з 10 години до 12 годину 30 хвилин.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов