Справа № 444/1341/16 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/6489/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Савуляк Р.В., Ванівський О.М.

при секретарі Фейір К.О.

з участю відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Жовква, вул. Глібова, 5, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"Комерційний банк "Надра" (Код , 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15) заборгованість за Кредитним договором № 521/06-Ф від 07.07.2006 року в розмірі 5022,57 доларів США та 234969,62 грн., яка складається з наступного:

- 4115,32 доларів США заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена),

- 625,91 доларів США заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена),

- 281,34 доларів США заборгованість по сплаті комісії (у тому числі прострочена),

- 234969,62 гривень пеня за прострочення сплати кредиту.

Розстрочено виконання рішення суду в розмірі 5022,57 доларів США та 234969,62 грн. на 12 місяців, зобов'язавши ОСОБА_2 вносити на рахунок Публічного акціонерного товариства /ПАТ/"Комерційний банк "Надра" заборгованість рівними частинами з двадцять другого по тридцяте число кожного місяця, починаючи з жовтня 2016 року.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку в частині стягнення пені в розмірі 234969,62 грн. оскаржив відповідач ОСОБА_2. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню в частині стягнення з неї на користь банку 234969,62 грн. пені за прострочення сплати кредиту з ухваленням в цій частині нового рішення про зменшення пені до 1000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 05.07.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра", правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "Комерційний банк "Надра", та відповідачем укладено кредитний договір № 521/06-Ф, згідно з умовами якого Позивач надав Відповідачу кредит на загальну суму 16 000,00 дол. США зі сплатою відсотків в сумі 12,99 % річних. Строк дії даного кредитного договору по 05.07.2016 року, що підтверджується копією даного договору.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стверджується копією заяви на видачу готівки № NL-108 від 07.07.2006 року.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

З розрахунку заборгованості, представленого позивачем, вбачається, що відповідач станом на 13.06.2016 року має заборгованість в розмірі 5022,57 доларів США та 234969,62 грн., яка складається з наступного:

- 4115,32 доларів США заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена),

- 625,91 доларів США заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена),

- 281,34 доларів США заборгованість по сплаті комісії (у тому числі прострочена),

- 234969,62 гривень пеня за прострочення сплати кредиту.

Суд ухвалюючи 07 вересня 2016 року рішення в оскаржуваній частині, про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 234969,62 грн., виходив з тих обставин, що згадана пеня, в сумі 234969,62 грн. - (9393,02 доларів США) нарахована за період з 13.06.2015 року по 12.06.2016 року, тобто за один рік.

З такими висновками колегія суддів погоджується

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.

Підписавши кредитний договір 07.07.2006 року №521/06-Ф ОСОБА_2 фактично погодилися з усіма істотними умовами даного договору.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору сторонами визначено пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснено у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

ОСОБА_2 посилалася як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, звертаючи увагу, що сума неустойки майже вдвічі перевищує суму реальної заборгованості, вказала, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, самостійно утримує двох дітей та матір похилого віку і отримує невелику заробітну плату.

Судом встановлено у відповідача є двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Батьком дітей є ОСОБА_7 громадянин ОСОБА_8.

ОСОБА_7 помер 23.10.1997 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 284331.

З договору довічного утримання від 02.01.2002 року вбачається, що відповідач здійснює утримання непрацездатної за віком ОСОБА_9

Слід зазначити, що при постановленні рішення суду в оскаржуваній частині, зазначено, що вказані обставини для зменшення розміру пені виникли до укладення сторонами кредитного договору №521/06-Ф від 05.07.2006 року.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_10 є студентом першого курсу денної форми навчання юридичного факультету Львівського національного університету імені ОСОБА_11, і вона навчається на платній основі.

З врахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що істотною умовою в даному випадку для зменшення розміру пені могли б слугувати відомості про її доходи, які ОСОБА_2 не подала ні в суді першої інстанції, ні в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі в оскаржуваній частині, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Р.В. Савуляк

ОСОБА_12