Провадження №2/748/550/16
Єдиний унікальний № 748/1401/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі :

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Грибановської В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку № 12, кв. 2 по вул. Садовій в с. Рудка Чернігівського району Чернігівської області та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка без поважних причин у будинку не проживає з листопада 2012 року, тому втратила право користування зазначеним будинком. Відповідач комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідачки в належному позивачу будинку перешкоджає йому отримати субсидію.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначив, що відповідач зареєстрована та проживала у будинку як дружина його сина. Оскільки вона тривалий час без поважних причин у будинку не проживає, не сплачує за комунальні послуги, то втратила право користування його будинком, на даний час вона уже не є членом його сімї. Реєстрація відповідача у його будинку створює позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, зазначив, що позивачем доведено, що відповідач у будинку не проживає більше року без поважних причин, тому втратила право проживання у належному позивачу будинку та створює йому перешкоди у користувані своєю власністю. На даний час син позивача проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю сімєю, перешкод у користуванні будинком відповідачу ніхто не чинить.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, зазначила, що її колишній чоловік син позивача чинить їй перешкоди у проживанні у будинку позивача. За час їх спільного проживання вчиняв сварки та бійки, спалив її речі, що стало причиною того, що вона змушена була покинути будинок. Останні звернення до поліції мали місце у 2013 році, проте вважала, що син позивача і на даний час чинить їй перешкоди у користуванні будинком, у якому вона зареєстрована. На даний час вона проживає та працює у м. Чернігові на зйомній квартирі разом з неповнолітнім сином, у цілях забезпечення безпеки її та сина відмовилась суду назвати адресу, за якою проживає у м. Чернігові.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1992 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.5).

ОСОБА_4 обстеження місця проживання та довідки про склад сімї Рудківської сільської ради Чернігівського району ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 але фактично не проживає за зазначеною адресою з листопада 2012 року ( а.с.12,16).

Допитані у судовому засіданні за клопотанням позивача свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили, що відповідач не проживає у будинку позивача більше трьох років.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Дані норми права кореспондуються зі ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України.

ОСОБА_4 вимог частини другої ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_3 особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання - ч.1 ст.15 ЦК України.

За повідомленням Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 28 липня 2016 року ОСОБА_3 із заявою про перешкоджання їй у вільному користуванні жилим приміщенням в АДРЕСА_2, за період з 07 листопада 2012 року по теперішній час не зверталась.

У 2013 році мали місце звернення ОСОБА_3 до райвідділу міліції щодо дій колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_9 , який 04 березня 2013 року спалив спільне сумісне майно, 30 грудня 2013 року розбив пять вікон у будинку батьків відповідача, а також з приводу його погроз, що відбере дитину у ОСОБА_3 Зазначене на думку суду свідчить про відносини, які склались у сім'ї та не є доказом того, що відповідачу вчиняються перешкоди у користуванні будинком.

Посилання відповідача на реєстрацію неповнолітньої дитини у будинку відповідача є безпідставним, оскільки у даному випадку предметом спору є захист права власності позивача шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням( цивільно - житлові правовідносини), а не спір про визначення місця проживання дитини ( сімейні правовідносини), крім того встановлено та не заперечується відповідачем, що дитина фактично проживає з нею у м. Чернігові.

Враховуючи те, що під час розгляду справи не знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_3 щодо наявності перешкод у користуванні спірним приміщенням протягом останніх трьох років, відповідачка за вказаною адресою відсутня більше року, тобто з 2012 року, поважність причин відсутності відповідачки у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, а отже вона втратила право на користування житловим будинком № 12, кв. 2 по вул. Садовій в с. Рудка, Чернігівського району Чернігівської області.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись, керуючись ст. . 10,13,14,60,130,208,209,215,218 ЦПК України, ст. 405, 391 ЦК України, с у д

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим будинком № 12, кв. 2 по вул. Садовій в с. РудкаЧернігівського району Чернігівської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. в рахунок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10