АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Рудь В.В.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору дарування,-

встановила:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ним та ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що в період з листопада 2011 року по січень 2015 року між позивачем та відповідачем існували близькі стосунки, та вони мали намір одружитися, в зв'язку з чим позивач вирішив зробити відповідачу подарунок. В січні 2015 року позивачу стало відомо, що відповідач не має намір укладати з ним шлюб, а всі попередні обіцянки зроблені задля введення позивача в оману та заволодіння його майном, тому позивач просить суд розірвати договір дарування квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2016 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, судом першої інстанції встановлено, що 05.12. 2012 року між ОСОБА_4 (Дарувальник) та ОСОБА_6, діюча по довіреності від імені ОСОБА_5 (Обдарована), укладено договір дарування квартири, відповідно до якого дарувальник передає у власність обдарованої, а обдарована приймає у власність належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2. Вказана квартира належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу квартири , посвідченого 19 березня 2011 року приватним нотаріусом ДМНО Бунякіною О.В. Вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається між сторонами, зокрема вимоги ст. ст. 721, 726, 727 ЦК України, нотаріусом роз'яснені (п. 8 Договору дарування). Пунктом 9 зазначеного Договору встановлено, що сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено ст. 234, 235 ЦК України. Дарувальник стверджує, що дарування здійснено ним за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства. /а.с. 9-10/.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 203, 627, 638, 985, 979 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції не взяв до уваги, пояснененя свідків, які підтвердили сумісне проживання з відповідачем, яка мала намір створити з ним сім'ю, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та бути підставою для розірвання договору дарування, оскільки в договорі дарування позивач стверджував, що дарування здійснено за доброю волею та будь-яких обов'язків обдарованої договором непередбачено.

Крім того, позивач звернувся з цим позовом та просив розірвати оспорюваний договір дарування на підставі ч. 4 ст. 31 СК України, ст. 652 ЦК України /а.с. 4-5/.

Відмовідно до ч. 4 ст. 31 СК України, у разі відмови від шлюбу особи, яка одержала подарунок у зв'язку з майбутнім шлюбом, договір дарування за вимогою дарувальника може бути розірваний судом.

Зазначена норма закону передбачає зобов'язання наречених у разі відмови від вступу в шлюб.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували, що сторони у справі були нареченими, відповідно до вимог ст. 28 СК України, якою передбачено, що особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що відповідач на час укладення договору дарування занахлодилася у шлюбі з іншим чоловіком.

Посилання позивача на ст. 652 ЦК України, як на підставу розірвання договору дарування є помилковим, оскільки можливість розірвання договору закон пов'язує безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, які у даному випадку відсутні.

Допущені судом порушення вимог норм процесуального права, на які посилається позивач (щодо виклику свідків, змісту рішення суду і т.п.), не вплинули на законність правильного по суті рішення суду.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

СУДДІ: