Справа № 534/124/16-ц
Провадження № 2/534/245/16
Рішення

Іменем України

15 червня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, спричененої залиттям квартири,

в с т а н о в и в

В січні 2016 року позивач звернулась до суду із згаданим позовом, в якому просить ухвалити рішення про відшкодування шкоди, що виникла внаслідок затоплення належної їй квартири та заподіяння матеріальної і моральної шкоди, яку оцінює сумою 510 грн. та 500 грн. відповідно.

Зазначені вимоги, змінені позивачем з відкриттям провадження у справі (а.с. 41, 52-53) та підтримані нею в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем, що мешкає поверхом вище, встановленого порядку утримання житла, що призвело до залиття належної їй на праві власності квартири і заподіяння збитків.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на порушення встановленого законом порядку складання акту про затоплення та відсутності власної вини в пошкодженні особистого майна позивача. В задоволенні позову просить відмовити повністю за безпідставністю заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка та дослідивши представлені у справі письмові докази, суд встановив наступне:

Позивач у справі ОСОБА_1, має на праві приватної власності квартиру № 32, розташовану на четвертому поверсі пятиповерхового житлового будинку № 30 по вул. Гірників в м. Комсомольську (а.с. 9-14). Відповідач ОСОБА_4 мешкає в цьому ж будинку в кв. № 35, що розташована поверхом вище над квартирою позивача.

В неділю - 06 грудня 2015 року о 12-30 год. квартиру позивача було залито.

Факт залиття приміщення підтверджений суду самою позивачем та показанням свідка сантехніка ОСОБА_5 За фактом залиття приміщення працівниками КЖРЕП № 1 було складено акт (а.с. 15), яким встановлено причину залиття квартири внаслідок витікання води з душової кабіни в кв.№ 35. Заявка про залиття квартири №32 надійшла до КЖРЕП №1 06 грудня 2015 року о 12-30 год. і була зареєстрована в журналі заявок під вх.. № 761 /запис в журналі заявок на сантехнічну дільницю КЖРЕП № 1 (а.с. 76-77).

Як пояснив суду свідок ОСОБА_5, який виїжджав на місце затоплення 06 грудня 2015 року, залиття квартири позивача відбулося з вини мешканців квартири №35 внаслідок порушення порядку користування душовою кабіною / відсутність належного кріплення на дверях душової кабіни в квартирі відповідача, що призвело до їх неповного закривання та протікання води/, згаданий висновок був зроблений ним також під час складання акту про затоплення. Відповідач ОСОБА_4 від підпису в акті відмовився (а.с. 15).

Судом встановлено також, що на грунті раптових неприязних стосунків, які виникли між сторонами 06 грудня 2015 року по причині затоплення квартири № 32 /що по суті не заперечується відповідачем/ виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 отримала легке тілесне ушкодження у вигляді синця на правому плечі із одночасним пошкодженням верхнього одягу, вартість якого /через неможливість використання куртки за призначенням/ позивач в повному обсязі просить стягнути з відповідача.

Постановою слідчого відділення поліції №2 Кременчуцького ВП в Полтавській області від 28.03.2016 року, кримінальне провадження, внесене до ЕРДР за заявою ОСОБА_1 було закрите провадженням через необережність дій ОСОБА_4 по відношенню до наслідків, що настали (матеріали кримінального провадження а.с 77)

Оспорюючи в суді акт про затоплення квартири № 32 з огляду його належності та допустимості на підтвердження факту затоплення квартири позивача та наявності його вини, відповідач послався на «порушення встановленого законом порядку складання такого акту а саме необхідності його складання в день затоплення і в присутності двох понятих», а також заперечив факт здійснення буд-яких активних дій по відношенню до ОСОБА_1 під час виниклого між ними конфлікту, що мав місце 06 грудня 2015 року на загальній площадці біля дверей його квартири та супроводжувався намаганням позивача потрапити до його помешкання.

Оцінюючи згаданий акт з огляду на його належність та допустимість, зокрема і з врахуванням позиції відповідача, який не заперечує, що 06 грудня 2015 року в його квартирі внаслідок протікання води в душовій кабіні трапилось витікання води, обєм якої за його переконанням не міг привести до подібних наслідків, враховуючи взаємний звязок всіх досліджених в судовому засіданні доказів, як окремо, так і у їх сукупності, що з беззаперечністю підтверджують факт затоплення квартири позивача, який мав місце 06 грудня 2015 року, поясненнями сторін та показаннями допитаного свідка, зокрема і в частині причини, що сприяла затопленню, суд, у відповідності до положень ст.ст.58,59,212 ЦПК України має всі підстави визнати складений за фактом затоплення квартири позивача акт /попри факт його складання через 3 дні після затоплення, яке відбулося у вихідний день та його незначну невідповідність формі, що встановлена Додатком №4 до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій/, належним доказом факту затоплення квартири № 32 в будинку по вул. Гірників, 30 та встановлену в акті причину її затоплення.

Отже, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку, що затоплення квартири позивача ОСОБА_1 трапилось з вини мешканця квартири № 35 внаслідок порушення останнім елементарного порядку утримання житла та користування водою.

Таким чином, встановивши причину залиття житлового приміщення а саме порушення відповідачем порядку утримання житла, суд вважає, що саме власник квартири № 35 має відповідати за позовом у відповідності до покладеного на нього ст..322 ЦК України обовязку утримання належного йому майна.

Вирішуючи питання щодо наявності правової підстави для покладення відповідальності на ОСОБА_4 за пошкодження куртки ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Судом з беззаперечністю встановлений той факт, що 06 грудня 2015 року на загальній площадці біля вхідних дверей в квартирну відповідача трапився конфлікт згадана обставина сторонами не заперечується, в ході якого зі слів позивача, відповідач штовхнув її, внаслідок чого вона упала на підлогу, отримавши синець на правому плечі та розрив рукава на куртці в місці падіння.

Як вбачається із змісту досліджених судом матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЕРДР 15 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_1, за фактом отримання останньою легкого тілесного ушкодження у вигляді синця, органом досудового розслідування проводились чисельні судово-медичні експертизи, в т.ч. на наслідками проведених з участю сторін та свідка слідчих експериментів, в ході яких позивач прямо зазначала на поштовх з боку ОСОБА_3П.(а.с.50) , свідок ОСОБА_6 показав, що під час конфлікту помітив, що ОСОБА_4 різко піддався вперед, після чого потерпіла упала (а.с. 58), а сам ОСОБА_4 заперечив поштовх (а.с. 44), згідно із висновками яких показання ОСОБА_1, надані нею в ході проведення слідчого експерименту відповідають по характеру, локалізації, механізму і кількості виявлених під час проведення судової експертизи тілесних ушкоджень (а.с. 68), показання свідка ОСОБА_6 можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на імя ОСОБА_7 (а.с. 66), і показання ОСОБА_4 є такими, що не відповідають даним судово-медичної експертизи на імя ОСОБА_7 (а.с. 64).

Попри те, що постановою слідчого кримінальне провадження, внесене до ЕРДР за заявою ОСОБА_1 було закрите провадженням через необережність дій ОСОБА_4 по відношенню до наслідків, що настали, його причетність до падіння ОСОБА_1 була встановлена органом досудового розслідування з беззаперечністю, копія постанови направлена сторонам у встановленому КПК порядку, залишилась ними без оскарження, а відтак, набрала чинності, і в сукупності з іншими доказами, зокрема поясненнями позивача, свідка ОСОБА_6 та обєктивних даних щодо механізму та характеру отриманого ОСОБА_1 тілесного ушкодження в сукупності з локалізацією пошкодження на куртці, дають суду право зробити остаточний висновок щодо причетності ОСОБА_4 до падіння ОСОБА_1 та його винуватості у заподіянні шкоди майну потерпілої.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України, які регламентують виникнення зобовязання через заподіяння шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання про розмір матеріального відшкодування, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем предявлено позов про стягнення матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири на суму 510 грн., розмір якої вона підтверджує висновком експертного дослідження (а.с. 16-27) із зазначенням вартості робіт та матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого від затоплення майна, та вартості пошкодженої внаслідок падіння куртки вартістю 1359 грн., яка внаслідок значного розриву рукава не може використовуватись за призначенням, вартість якої позивач доводить висновком проведеного в межах кримінального провадження експертного висновку (а.с. 55).

В цьому контексті, вирішуючи на вимогу позивача питання про відшкодування вартості пошкодженої куртки та постановлюючи рішення про стягнення на її користь

відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за

призначенням, але має певну цінність, суд, у відповідності до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»

обговоривши питання щодо подальшої долі пошкодженого майна, з врахуванням позиції потерпілої, вважає за доцільне, передати згадане майно /пошкоджену куртку/ після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Судові витрати по справі, що повязані з оплатою судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 1), оплатою правової допомоги в сумі 2 000 грн. (а.с. 29) та залученням експерта в сумі 850 грн (а.с. 26) підлягають стягненню з відповідача у відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213,215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1869 грн. та судові витрати в розмірі 3 405 грн. 21 коп.

Пошкоджену куртку, яка не може використовуватись за призначенням, але має цінність, після повного відшкодування її вартості на користь ОСОБА_1, передати ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В. Окунь