Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора Білогірського району в інтересах держави в особі територіальної громади Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області до Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_3 про визнання незаконними і скасування розпоряджень та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 2 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року,

встановила:

У червні 2015 року прокурор Білогірського району Хмельницької області, діючи в інтересах держави в особі територіальної громади Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 20 червня 2011 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 1,5500 га, розташованої за межами населених пунктів Квітневської сільської ради Білогірського району. Розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 6 грудня 2011 року «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у приватну власність» затверджено проект із землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,5462 га для ведення особистого селянського господарства на території Квітневської сільської ради Білогірського району за межами населених пунктів та передано у власність. На підставі вказаного розпорядження 24 травня

2012 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Зазначав, що земельна ділянка, яку отримала

ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, знаходиться на території Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області і належить до земель резервного фонду. Вказував, що ОСОБА_3 на території Квітневської сільської ради не зареєстрована і ніколи не проживала, не зайнята у соціальній сфері села та не брала участі у розвитку інфраструктури населених пунктів сільської ради, не була членом сільськогосподарських підприємств, що діяли та діють на території сільської ради. Разом з тим, на території сільської ради проживають 45 громадян, які мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду і які земельних ділянок у власність ще не отримували.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати незаконними і скасувати розпорядження голови Білогірської районної державної адміністрації від 20 червня 2011 року та від 6 грудня 2011 року та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від

24 травня 2012 року, виданий на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від

2 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Хмельницької області просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що земельним законодавством не передбачено виключного переліку осіб, які мають право на отримання у власність земель із резервного фонду, а також заборони передачі земель з резервного фонду іншим категоріям громадян.

Проте з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Як установлено судами, розпорядженням Білогірської районної державної адміністрації від 6 грудня 2011 року «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у приватну власність» затверджено проект із землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,5462 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Квітневської сільської ради Білогірського району. Дана земельна ділянка віднесена до земель резервного фонду.

На підставі вказаного розпорядження 24 травня 2012 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 7 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Мотивуючи рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_3 є уродженкою с. СоснівкаБілогірського району Хмельницької області (адміністративно-територіальна одиниця, яка належить до Квітневської сільської ради Білогірського району), проживала до 1971 року та на даний час зареєстрована і проживає у вказаному населеному пункті - з 22 липня 2015 року.

Як убачається із довідки Квітневської сільської ради Білогірського району від 23 липня 2015 року згідно записів у по господарській книзі за 1953-1955 рік, , свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

с. Соснівка Білогірського району Хмельницької області, Проживала в

с. Соснівка до 1971 року. Згідно записів у погосподарській книзі за 1969-1973 роки ОСОБА_4 у 1971 році вибула у м. Хмельницький на навчання у педучилище, 1972, 1973 рік - Хмельницький дитячий садок. Записів у наступних по господарських книгах про перебування

ОСОБА_4 на території сільської ради немає.

Згідно листа Квітневської сільської ради Білогірського району від

19 червня 2015 року відповідач ОСОБА_3 на території сільської ради не проживала і не проживає, на території сільської ради у соціальній сфері не працювала і не працює, участі у розвитку інфраструктури населених пунктів сільської ради не брала, дані про членство у сільськогосподарських підприємствах відсутні.

Відповідно до листа Квітневської сільської ради Білогірського району від 7 жовтня 2013 року на території сільської ради проживає 45 громадян, які зайняті у соціальній сфері та мають право на отримання земельних ділянок з резервного фонду та яким земельні ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не надавались.

Вирішуючи спір, суди на вказане уваги не звернули, у рішенні не навели, яким чином відповідач зайнята у соціальній сфері села або чим підтверджено її участь у розвитку інфраструктури населених пунктів сільської ради або її членство у сільськогосподарських підприємствах. Посилання на те, що відповідач є пенсіонером та з 22 липня 2015 року, тобто після пред'явлення прокурором позову до суду, зареєстрована в адміністративно-територіальній одиниці, яка належить до Квітневської сільської ради Білогірського району не свідчить про те, що остання відноситься до кола осіб, які наділені правом на отримання земель із резервного фонду, перелік яких визначено зазначеним Указом Президента від 8 серпня 1995 року.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від

2 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від

19 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова