Справа № 310/11/16-ц
30 березня 2016 року Бердянський міськрайонний суд
У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.
При секретарі: Корнієнко М. Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бердянський МВ УДМС Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де вказала, що 14 травня 2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, і на підставі зазначеного договору вона набула право власності на вказане житлове приміщення.
На момент укладання договору купівлі-продажу в квартирі на реєстраційному обліку перебувала відповідачка ОСОБА_2
За умовами п. 3.2 Договору продавець зобов'язалася знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру у строк не пізніше двох календарних місяців з дня укладання договору.
На сьогоднішній день відповідачка звільнила житлове приміщення, але з реєстраційного обліку в квартирі не знялася.
За цих обставин просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягає, пояснив, що ОСОБА_2 квартиру звільнила, але з реєстрації не знялася, і вирішити це питання позивачка може лише в судовому порядку, оскільки відповідачка на зв'язок не виходить.
Відповідачка до суду не явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала, і суд розглядає справу зі згоди позивача у заочному порядку на підставі ст. ст. 169,224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею двокімнатної квартири АДРЕСА_1 що підтверджено копією договору купівлі - продажу від 14. 05. 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловим І. Л.., зареєстрованого в реєстрі за № 1241.
Право власності ОСОБА_1 на вказане житло підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05. 2015 року.
На момент укладення договору купівлі-продажу на реєстраційному обліку перебувала продавець квартири ОСОБА_2, що підтверджено довідкою ОСББ «Родина» від 01. 07. 2015 року.
За умовами п. 3.2 Договору продавець зобов'язується знятися з реєстраційного обліку у строк не пізніше двох календарних місяців з дня укладання договору, проте на сьогоднішній день відповідачка з реєстраційного обліку у вказаній квартирі не знялася.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Частиною 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на дане житло, або за умови набуття статусу члена сім'ї власника відповідного будинку (квартири).
Відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє її право та право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою).
Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому права цього власника на збереження за ним права користування відчуженим нерухомим майном у подальшому.
Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
На сьогоднішній день відповідач не має самостійного права на вищевказане житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України).
Отже, у зв'язку з відсутністю на сьогоднішній день договірних відносин з ОСОБА_1 як новим власником квартири та припиненням права власності на квартиру, відповідачка втратила право користування нею, оскільки її право є похідним від права приватної власності на дану нерухомість, яку вона відчужила на підставі договору.
Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення дана особа втрачає право користування цим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 321, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 155, 156 ЖК України, ст.ст. 10,60, 212-215,169,224 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяТ. А. Троценко