Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 487/7351/14-ц
Провадження № 4-с/487/105/16
У Х В А Л А

Іменем України

08.12.2016 року суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Разумовська О.Г., при секретарі Кожині В.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

05.10.2016 року ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області неправомірними щодо виселення на підставі виконавчого листа виданого 21.07.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва у цивільній справі №487/7351/14-ц про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 із самовільно займаного житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення, а також про зобовязання державного виконавця Заводського ВДВС вчиняти виконавчі дії щодо виконання зазначеного виконавчого листа відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування скарги заявник зазначила, що боржник ОСОБА_1 є неповнолітньою і тому її інтереси представляє її мати ОСОБА_2. Так, 30.09.2016 року ОСОБА_2 отримала повідомлення про проведення примусового виселення з квартири АДРЕСА_1, яке розпочнеться 06.10.2016 року з 09.00 год. на підставі виконавчого листа виданого 21.07.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження заявник не отримувала. Вважає, що державний виконавець діяв з порушенням вимог діючого законодавства та порушив порядок, умови та строки виконання рішень про примусове виселення. На підставі викладеного, просила скаргу задовольнити.

До судового засідання законний представник заявника не зявилась, про час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Представники заінтересованих осіб ОСОБА_3, Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до судового засідання не зявились, надали до суду заяву, в якій просили розглядати скаргу за їх відсутності, в задоволенні скарги просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено:

На примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває два виконавче провадження №52067012 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва по справі №487/7351/14-ц про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 із самовільно займаної ними житлового приміщення: квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення. У виконавчому листі зазначена дата набрання законної сили рішення 13.04.2016 року. 01.09.2016 року державним виконавцем отримано заяву на виконавчий документ відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Керуючись ст.17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено сторонам виконавчого провадження.

19.09.2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 з метою перевірки виконання рішення та встановлено, що боржником відповідне рішення не виконано, про що складено акт. також 19.09.2016 року державним виконавцем винесено повідомлення про проведення примусового виконання рішення на 23.09.2016 року, яке було направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

21.09.2016 року до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що в звязку з хворобою ОСОБА_5 виконати рішення суду не мають можливості. Відповідно до заяви державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 05.10.2016 року.

27.09.2016 року державним виконавцем винесено повідомлення про проведення примусового виконання рішення на 06.10.2016 року, яке було направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

06.10.2016 року державним виконавцем було здійснено повторний вихід за адресою: АДРЕСА_2 з метою перевірки виконання рішення та встановлено, що боржником рішення суду виконано, про що складено акт.

17.10.2016 року державним виконавцем відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з виконаним рішенням боржником, що встановлено згідно з актом від 06.10.2016 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14, ч. 1 ст. 209 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1. ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11 цього Закону).

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 р. під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, надання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч. 3, ч.4, ч.5, ч.6 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

З огляду на те, що судом встановлено, що фактично виконавча дія щодо виселення боржника відбулася, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження через повне фактичне виконання згідно виконавчого документу, є обґрунтованою, винесена відповідно до вимог п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» .

Доводи законного представника боржника, про те, що вона не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, оскільки встановлено, що боржник ОСОБА_4 звертався до державного виконавця із заявою про відкладення провадження виконавчих дій у звязку із хворобою боржника ОСОБА_5.

Як встановлено в ході розгляду скарги, рішення боржниками фактично виконане згідно виконавчого документу, що підтверджено актом від 06.10.2016 року. Дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає скаргу не підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст. ст. 383, 384, 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів в порядку, передбаченому ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: О.Г. Разумовська