Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б.,

народних засідателів - Тарасової Т.В., Правик Л.А.,

секретаря - Прокопенко М.В.,

за участю прокурора - Іванової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_1, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2, яка визнана судом недієздатною, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу, якого 13.09.2016 р. було госпіталізовано до відділення №3 ТМО "Психіатрія" з підстав: погіршення психічного стану, загостренням маніоформно-параноїдної симптоматики, неадекватною поведінкою, порушенням сну.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав заяву. Пояснив, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано лише рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання (останній місяць порушився сон, стала дратівливою, конфліктною, активно висловлювала маячні ідеї відношення в бік матері, проявляє агресію до неї, била її) 13.09.2016 року за направленням Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва було госпіталізовано ОСОБА_2 до відділення №3 ТМО «Психіатрія». Опікун особи, яка визнана судом недієздатною надала згоду на добровільне лікування для покращення психічного стану ОСОБА_2

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_4 заяву підтримав.

Прокурор Іванова О.П. в судовому засіданні заяву підтримала.

ОСОБА_2 в судовому засіданні надала згоду на проведення лікуванням для покращення психічного стану здоров'я.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.05.1998 р. визнано ОСОБА_5, недієздатною (а.с. 5-7).

Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №987 від 08.07.1998 р. призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатною (а.с. 13).

Як встановлено в судовому засіданні, 13.09.2016 року ОСОБА_2, було госпіталізовано за направленням лікаря Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва до відділення №3 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного стану, загостренням маніоформно-параноїдної симптоматики, неадекватною поведінкою, порушенням сну.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого №5860 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що з 13.09.2016 р. ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений апатико-дисоціативний дефект. Маніоформно-параноїдний синдром (F -20.00) (а.с. 2-3).

13.09.2016 р. здійснено комісійний огляд ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: заступника директора ТМО «Психіатрія» у м. Києві ОСОБА_6, в.о.завідуючого відділенням №3 ОСОБА_3, лікаря-психіатра ОСОБА_7

З акту огляду вбачається, що спадковість ОСОБА_2 психічними захворюваннями обтяжена: дідусь, по лінії батька, лікувався у психіатричному стаціонарі. Психічно хворіє з 1993 р., багаторазово лікувалась в психіатричній лікарні із галюцинаторно-параноїдною та маніоформною симптоматикою. З 1996 р. останній встановлено діагноз: «шизофренія, параноїдна форма». За час захворювання ремісії стали короткочасними та неякісними, а екзацербації - частими та тривалими, сформувався виражений апатико-дисоціативний дефект. Останнє стаціонарне лікування з 29.10.2015 р. по 03.12.2015 р. Психічний стан погіршився протягом останніх шести тижнів, коли стала активно висловлювати маячні ідеї відношення в бік матері, виносила з дому цінні речі, гроші, заводила сумнівні знайомства. Конфліктувала з сусідами, алкоглізувалась. За останні два дні перестала спати, проявляла вербальну та фізичну агресію до матері. У висловлюваннях звучать маячні ідеї відношення в бік матері: «ця клята стара наводить на мене порчу», «кляне мене, робить мені зле». Мислення паралогічне, із асоціативними розривами, емоційно неадекватна, критика до власного стану відсутня (а.с. 20).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної

допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ТМО "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_1, про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги в добровільному порядку - задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію в психіатричну лікарню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка визнана рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.05.1998 р. недієздатною.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення ( отримання копії рішення).

Суддя Г. Б. Супрун
Народні засідателіТ.В. Тарасова Л.А. Правик