Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/8503/16-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»(далі ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом. Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.09.2012 року в загальній сумі 28622,77 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 03.09.2012 року між сторонами укладено договір у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка ОСОБА_3В скористалася кредитними коштами, однак умови договору щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 09.05.2016 року утворилася заборгованість у вказаній вище сумі.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 09 серпня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 03 вересня 2012 року у розмірі 28622 грн. 77 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, суд першої інстанції неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки доказам у справі. Вважає, що суд не звернув уваги на ті обставини, що Банк не надав їй графік платежів та не ознайомив з умовами кредитування за платіжною карткою «Універсальна» COLD із встановленим на неї кредитним лімітом. Крім того, Банком не надано доказів отримання нею кредитної картки та самого кредиту. Вважає, що кредитний договір не є укладеним.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі,суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 вересня 2012 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит в розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказані обставини підтверджуються копією анкети-заяви ОСОБА_3 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, із змісту якої вбачається, що своїм підписом позичальник засвідчила факт ознайомлення із вказаними Умовами та Правилами і взяла на себе зобов»язання їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку (а.с.10).

Власноручність написання вказаної заяви та свій підпис відповідачка не оспорила. З моменту виникнення договірних відносин з Банком протягом тривалого часу Договір не оспорювала та хоч і не належним чином, проте виконувала зобов»язання в частині повернення кредитних коштів (а.с.6-8). Ці обставини свідчать про визнання відповідачкою умов договору.

Так, останній платіж по кредиту здійснено відповідачкою 16.12.2015 року в сумі 448 грн.(а.с.8).

Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконувала, у зв»язку з чим станом на 09 травня 2016 року утворилася заборгованість в загальній сумі 28622,77 грн., з яких: 10865,86 грн. - заборгованість за кредитом, 15417,73 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. - заборгованість за пенею та комісією, і штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 1339,18 грн. - процентна складова (а.с.6-8).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідачку обов»язку повернути заборгованість за наданим кредитом.

При цьому судом із посиланням на положення ст.526 ЦК враховано, що між сторонами існують договірні відносини, які боржником належним чином не виконуються.

Відповідно до ст.629ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК ).

Статтею 625 ЦК визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це право-відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК ).

При цьому порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).

За наведених обставин суд обґрунтовано стягнув із позичальника ОСОБА_3 заборгованість за кредитом. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді: