У х в а л а

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Дербенцевої Т. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок каліцтва, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 02 вересня 2014 року, виконуючи роботу з підготовки закріпленого за ним тролейбусу до виїзду на маршрут, з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження. За висновком МСЕК серія 10 ААА № 248953 від 03 березня 2015 року йому встановлено стійку втрату професійної працездатності на рівні 70 % та ІІ групу інвалідності.

Посилаючись на те, що внаслідок нещасного випадку йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі і пов'язаних із цим моральних стражданнях, втрат нормальних життєвих зв'язків, додаткових зусиллях для організації життя, просив стягнути з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (далі - КП «Одесміськелектротранс») на свою користь 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_4 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 червня 2015 року змінено, зменшено розмір стягнутої з КП «Одесміськелектротранс» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди до 10 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що з 18 червня 2014 року ОСОБА_4 працює у КП «Одесміськелектротранс» водієм тролейбуса.

02 вересня 2014 року з ОСОБА_4 стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження.

За висновком МСЕК серія 10 ААА № 248953 від 03 березня 2015 року позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності на рівні 70 % та ІІ групу інвалідності.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що внаслідок нещасного випадку йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі і пов'язаних із цим моральних стражданнях, втрат нормальних життєвих зв'язків, додаткових зусиллях для організації життя, розмір якої він оцінює в 100 тис. грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Частиною 2 ст. 1193 ЦК України передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з актом розслідування нещасного випадку від 30 жовтня 2014 року за формою Н-5 та актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 особами, винними у скоєнні нещасного випадку, що стався 02 вересня 2014 року, є майстер технічного обслуговування ОСОБА_5, головний інженер комунального підприємства ОСОБА_6, а також ОСОБА_4 Тобто, в діях ОСОБА_4 є ознаки грубої необережності (а. с. 4-9).

Встановивши, що з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він отримав трудове каліцтво, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру компенсації моральної шкоди та зменшуючи її розмір, апеляційний суд обґрунтовано виходив із обставин, передбачених ст. 1193 ЦК України, за наявності яких розмір моральної шкоди підлягає зменшенню.

Визначений апеляційним судом розмір компенсації моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн відповідає засадам розумності, поміркованості та справедливості.

Доводи касаційної скарги про невідповідність визначеного апеляційним судом розміру компенсації моральної шкоди заподіяному позивачу фізичному болю та моральних страждань - безпідставні, оскільки висновки з цього приводу, зроблені апеляційним судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т. П. Дербенцева

О. П. Касьян