Справа № 727/1521/16-ц
Провадження № 2/727/752/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1

за участю відповідачки/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідачки ОСОБА_2, посилаючись на те, що 20.11.1993 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації записів актів цивільного стану Тисменицького району Івано-Франківської області.

Від даного шлюбу у сторін народились діти: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначає, що за час проживання у шлюбі через несумісність характерів, різницю в поглядах на життя і виникнення через це конфліктних ситуацій з цих причин спільна сімя не склалась. Вказує, що фактичних шлюбних відносин з відповідачкою не підтримують, спільного господарства не ведуть з травня 2013 року та проживають окремо. На даний час позивач проживає два роки з іншою жінкою у незареєстрованому шлюбі. Стверджує, що зважаючи на ту обставину, що довготривалий час вони з відповідачкою проживають окремо, кожен живе своїм життям та своїми інтересами, а спільний з відповідачкою шлюб носить лише формальний характер, подальше спільне життя, збереження шлюбу і примирення є неможливими, а тому шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки його подальше існування суперечитиме інтересам позивача.

Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами немає.

На основі викладеного просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Також в ході розгляду справи до суду із зустрічним позовом про стягнення аліментів до позивача за первісним позовом ОСОБА_3 звернулась відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 Мотивує свої вимоги тим, що з часу фактичного припинення шлюбних стосунків позивач за первісним позовом в добровільному порядку матеріальної допомоги в достатньому обсязі їй не надає, на даний час він взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сімю та утримувати дітей.

Вказує, що їй самій важко утримувати двох дітей, які перебувають на її утриманні, оскільки старший син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час навчається стаціонарно на 2-му курсі Буковинського державного фінансово-економічного університету, а малолітній син ОСОБА_5 потребує постійної уваги та турботи, на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною від 3-х до 6-ти років, не отримує повноцінного доходу, в звязку з чим потребує сторонньої допомоги для забезпечення матеріальних потреб дітей. Стверджує, що додаткових джерел доходу у неї немає, але в свою чергу діти потребують належного лікування та оздоровлення, тому вказані обставини змушують її звернутись до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3

Також позивач за зустрічним позовом посилається на вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак всупереч зазначеній вимозі Закону відповідач за зустрічним позовом ухиляється від виконання своїх обовязків.

При цьому, позивач за зустрічним позовом вказує, що ОСОБА_3 є працездатною особою, офіційно не працює, однак є засновником кількох юридичних осіб, займається різними видами діяльності, як на території України, так і за її межами, його загальний щомісячний дохід є мінливим та складає близько 10000 грн., а тому на думку позивачки за зустрічним позовом, ОСОБА_3 має можливість та зобовязаний надавати грошову допомогу на утримання дітей в твердій грошовій сумі. При цьому стан його здоровя є задовільним, дітей чи інших непрацездатних осіб на його утриманні немає.

На підставі викладеного, позивачка за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час навчається стаціонарно на 2-му курсі Буковинського державного фінансово-економічного університету до моменту закінчення навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття, а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною шести років.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не зявився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої вимоги свого позову до ОСОБА_2 підтримує повністю, просить шлюб між сторонами розірвати. Також надав суду письмові заперечення на зустрічний позов, згідно яких вимоги позивачки за зустрічним позовом визнає частково, а саме у сумі 725 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_4, але не більше як до досягнення ним 23-х років та 614,00 грн. на утримання сина ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття. Щодо утримання позивачки, то в задоволенні цих вимог просить відмовити.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги первісного позову підтримав у повному обсязі, вимоги зустрічного позову визнав частково, згідно поданих письмових заперечень.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом підтвердила, що дійсно з 10.05.2014 року сторони разом не проживають. Не заперечувала щодо розірвання шлюбу та погоджувалась, що у разі якщо Законом не передбачено утримання дружини до досягнення дитиною 6-ти років, то вона на цих вимогах зустрічного позову не наполягає. Також вказала, що погоджується на стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 грн. щомісяця на обох дітей.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги первісного позову підлягають до задоволення, в свою чергу позовні вимоги зустрічного позову підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що 20 листопада 1993 року сторони зареєстрували шлюбу відділі запису актів громадянського стану Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №86, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ №426338 (а.с.3).

Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №078109 (а.с.4) та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №169486 (а.с.5).

Той факт, що діти проживають разом з відповідачкою (за первісним позовом) - підтвердили в судовому засіданні самі сторони.

Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та проживають з травня 2014 року окремо. Шлюб між сторонами існує формально.

Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній.

Що стосується вимог зустрічного позову про стягнення аліментів, то такі позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

А саме, згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 ч. 1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Щодо стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі не заперечував саме відповідач за зустрічним позовом та його представник, зазначаючи, що відповідач на даний час офіційно не працює.

Судом також встановлено, що на даний час ОСОБА_4 продовжує навчання і є студентом денної форми навчання на 2-му курсі Буковинського державного фінансово-економічного університету, що підтверджується довідкою цього вищого навчального закладу №53 від 19.04.2016 року (а.с.34).

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо донька, син продовжують навчатися і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до вимог ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей , які потребують матеріальної допомоги.

Той факт, що повнолітній син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги - не заперечував в судовому засіданні представник відповідача - за зустрічним позовом.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач ОСОБА_3, як батько ОСОБА_4, зобовязаний утримувати сина до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 23-х років, а також як батько неповнолітнього ОСОБА_5, зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення ним повноліття.

Відповідно до вимог ст. 200 Сімейного Кодексу України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно тверджень самого відповідача за зустрічним позовом, останній погоджується на стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі у розмірі 725 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_4, але не більше як до досягнення ним 23-х років та 614,00 грн. на утримання сина ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

При цьому судом встановлено, що у відповідача за зустрічним позовом інших непрацездатних членів сімї чи дітей, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням, немає. Відповідач є здоровою працездатною особою, чого він сам не заперечує у наданих суду письмових запереченнях на зустрічний позов.

У відповідності до вимог ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 3 статті 84 СК України передбачено, що якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

При цьому, позивачкою за зустрічним позовом не доведено суду наявність даних виняткових обставин, що дають ОСОБА_2 право на утримання з ОСОБА_3 аліментів до досягнення дитиною шестирічного віку, при цьому сама позивач за зустрічним позовом не заперечувала в судовому засіданні щодо відмови їй у вказаній позовній вимозі зустрічного позову до позивача за первісним позовом. А тому в цій частині позовних вимог - слід відмовити.

Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, ч.1 ст.79 СК України передбачено, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, враховуючи думку позивачки за зустрічним позовом, висловлену нею в судовому засіданні, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3, як батько ОСОБА_4, зобовязаний утримувати сина до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 23-х років та як батько неповнолітнього ОСОБА_5, зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення ним повноліття, а тому зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_2, на утримання дітей аліменти в розмірі 750 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 20.05.2016 року.

Керуючись ст.ст. 55, 76, 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 81 ч.3 п.4, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 20 листопада 1993 року у відділі запису актів громадянського стану Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №86 - розірвати.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 (сімсот пятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 20 травня 2016 року до настання повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, на час його навчання, в розмірі 750,00 (сімсот пятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 20 травня 2016 року до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в сумі 551,20 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: