У х в а л а

іменем україни

22 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОстапчукаД. О., Гончара В. П., Касьяна О.П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «База «Солнєчний Луч», треті особи: Обслуговуючий кооператив «Береговий-1», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Солнєчний Луч», інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, про зобов'язання знесення споруд, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «База Солнєчний Луч» (далі - ТОВ «База Солнєчний Луч»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Континенталь» (далі - ТОВ «Інтер-Континенталь»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Хосаро» (далі - ТОВ «Хосаро»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фесіліті Менеджмент Україна» (далі - ТОВ «Фесіліті Менеджмент Україна»), у якому просили суд зобов'язати відповідачів знести за власний рахунок фізкультурно-оздоровчі споруди загальною площею приблизно 2 000 кв. м, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Посилались на те, що ОК «Береговий-1» зареєстрований 24 листопада 2011 року та знаходиться в смт Козин Обухівського району Київської області. Його територія межує з територією ТОВ «База «Солнєчний Луч», будівництво якого було завершено у 2010 році.

На території бази, вздовж вул. Берегової, розташовані фізкультурно-оздоровчі споруди - два комплексні майданчики для ігрових видів спорту загальною площею близько 2 000 кв. м. Зазначали, що споруди бази розташовані практично впритул до жилих будинків, що знаходяться на території кооперативу, будівництво яких було завершено у 2003-2006 роках, де проживають члени кооперативу зі своїми сім'ями, в яких є малолітні та неповнолітні діти, які потребують відповідного режиму дня, але із-за постійного шуму позбавлені можливості його дотримуватись. Крім того, на території кооперативу проживають люди похилого віку, яким заважають крики, удари м'ячів, періодичні лайки, гучна музика. Фізкультурно-оздоровчі споруди експлуатуються відповідачами практично щоденно з ранку до пізнього вечора.

Позивачам належать на праві приватної власності житлові будинки по АДРЕСА_1. Земельні ділянки, на яких розташовані будинки, межують з земельною ділянкою ТОВ «База Солнєчний Луч». Відстань від вікон будинку до найближчого краю вказаних фізкультурно-оздоровчих споруд бази складає близько 7, 5 та 20 метрів, до найближчої стійки з баскетбольним кільцем близько 10 метрів.

У червні 2010 року ТОВ «База «Солнєчний Луч» надало ОСОБА_4 гарантійний лист про те, що до 01 листопада 2010 року буде встановлено шумопоглинаючий паркан, який мав забезпечити відповідну шумоізоляцію її садиби від експлуатаційних шумів фізкультурно-оздоровчих споруд. Однак на день звернення до суду паркан встановлено не було. Члени ОК «Береговий-1» неодноразово звертались до відповідача з вимогою припинити експлуатацію вказаної фізкультурно-оздоровчої споруди, але їх звернення ігноруються, відповідач відмовляється виконати їх вимоги, чим порушує їх права на належні, безпечні і здорові умови проживання у власних будинках.

Також позивачі зазначали, що відповідачами порушені державні будівельні норми при будівництві зазначених споруд.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_7 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта,

перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо (п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди виходили із того, що позивачі у суді не довели обставин, на які посилалась на обґрунтування своїх вимог, зокрема не надали будь-яких доказів на підтвердження факту відхилення спірних будівель від проекту та порушення відповідачами будівельних норм і правил.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про те, що суди неправильно встановили предмет і підставу позову - безпідставні, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Між тим у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачі внаслідок самочинного будівництва порушили права позивачів на належні, безпечні і здорові умови проживання, які можуть бути захищені відповідно до ст. 391 ЦК України у визначений ними спосіб - шляхом знесення самочинних споруд.

З огляду на таке доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень не впливають.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В.П. Гончар

О. П. Касьян