АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1230/16 Справа № 774/195/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л.П. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору від 27.12.2006року №2006-358, укладеного між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останньому був наданий кредит в розмірі 156500,00грн. зі сплатою за користування ним 20% річних та кінцевим терміном повернення 27.12.2008 року.

Вимоги до ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_3 договору поруки №2006/380 від 27.12.2006року та укладання договору поруки № 167 від 20.10.2010року з відповідачем ПАТ «А-Банк». Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010року ПАТ «Акцент-банк» зобов'язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором № 2006-358 від 27.12.2006року, розмір відповідальності 10000грн.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував внаслідок чого заборгованість станом на 02.04.2013р. склала 272581,09 грн., в тому числі: 66989,74грн. - заборгованість за кредитом; 120464,09грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 85127,26грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», районний суд прийшов до обгрунтованго виновку, що позивачем повторно заявлено позовні вимоги в частині стягнення заборгованості на суму 122172,41грн., яка вже стягнена заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська , яке набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2010 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 122172,42 грн. заборгованості за кредитним договором від 27.12.2006року №206-358.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2011року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2010 року в цій частині залишено без змін.

На момент звернення до суду у 2013 році позивач збільшив суму заборгованості по кредитному договору від 27.12.2006 року №2006-358 , а саме збільшив розмір процентів та пені і просив стягнути з відповідача знов суму тіла кредиту, стягнуту вищевказаним рішенням суду, та перераховані проценти та пеню на 2013 рік.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у який беруть участь ті самі або особа. Щодо якої встановлено ці обставини.

Як пояснив представник ПАТ КБ «Приватбанк», в суді апеляційної інстанції, з заявою про виконання вищевказаного рішення банк до державної виконавчої служби не звертався.

Щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк», то колегія суддів вважає,що в цій частині рішення повинно бути скасовано і провадження закрито з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом можу бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Виходячи з наведеного, судова колегія прийшла до висновку, що провадження, в цій частині, слід закрити на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до вказаної юридичної особи віднесено до юрисдикції господарських судів.

До доводів в апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» , що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання , колегія суддів ставиться критично, оскільки вважає, що банк не позбавлений права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526,599 ЦК України.

Однак з позовом до суду відповідно до ст.625 ЦК України банк не звертався.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року- скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості за кредитним договором з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк». Провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року- скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості за кредитним договором з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк».

Провадження по справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича