У Х В А Л А

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 4 лютого 2016 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року, 7 липня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 16 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, Головне управління юстиції у Київській області, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 25 вересня 2007 року державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області на ім'я ОСОБА_5 у частині спадкування 1/3 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частини вказаного житлового будинку як на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року рішення суду апеляційної інстанцій залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року у допуску цієї справи до провадження Верховного Суду України відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 4 лютого 2016 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року, 7 липня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 16 березня 2016 року та залишення в силі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2013 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, частини першої статті 1241 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на судові рішення колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 липня 2007 року, 14 квітня та 21 липня 2010 року, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року.

Крім того, у заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень міститься клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень, зокрема, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня та 18 серпня 2014 року.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання допуску справи до провадження.

Оскільки ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень у червні 2016 року, а ухвали суду касаційної інстанції, які заявник просить переглянути, постановлені 2 квітня та 18 серпня 2014 року, то ОСОБА_4 пропущено встановлений статтею 356 ЦПК України річний строк для подання заяви про перегляд судових рішень. Такий строк поновленню не підлягає, тому в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення процесуального строку слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для його поновлення.

Тому заява ОСОБА_4 у частині перегляду рішення Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року та 18 серпня 2014 року підлягає залишенню без розгляду.

Також заява ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року відмовлено в допуску до провадження Верховного Суду України цієї справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку. Не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Як зазначено вище ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року, питання про перегляд якої порушується в заяві ОСОБА_4, відмовлено в допуску до провадження Верховного Суду України цієї справи.

Однак, дана ухвала не перешкоджає провадженню у справі.

Перевіривши доводи заявника в частині перегляду ухвали Апеляційного суду Київської області від 4 лютого 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Залишаючи заяву про перегляд рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами без задоволення, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, рішення Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року не може бути переглянуте за нововиявленими обставинами, адже вказані заявником обставини були предметом судового розгляду та встановлювались при всебічному та повному з'ясуванні апеляційним судом обставин даної справи і не були нововиявленими обставинами в розумінні статті 361 ЦПК України.

Отже, суд касаційної інстанції при постановленні ухвали від 16 березня 2016 року, про перегляд якої просить заявник, норми матеріального права не застосовував.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви в частині перегляду рішення Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року, ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року, 18 серпня 2014 року відмовити.

Заяву в цій частині залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року повернути заявникові.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, Головне управління юстиції у Київській області, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності за заявою ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали Апеляційного суду Київської області від 4 лютого 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк