АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Катющенко В.П.
Справа №755/6032/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської Олени Сергіївни, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,-

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської О.С.

У мотивування вимог посилалася на те, що 26.03.2016 року на її адресу надійшли постанова старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської О.С. від 09.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №50410748 з примусового виконання виконавчого листа №755/22438/14, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 29.04.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі і 1 235 813, 11 грн, постанова від 09.03.2016 року ВП №50410748 про арешт майна та оголошення заборони його відчуження та супровідні листи.

Зазначені постанови винесені державним виконавцем з порушенням норм законодавства про виконавче провадження, а тому мають бути скасовані.

Так, їй невчасно направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, разом з постановою про відкриття провадження у цей же день державний виконавець виніс постанову про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, чим позбавив її передбаченого законом права на добровільне виконання зобов'язання.

З урахуванням наведеного просила суд:

- визнати дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції щодо виконання судового рішення за виконавчим листом №755/22438/14, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 29.04.2015 року, неправомірними;

- визнати дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської О.С. щодо виконання судового рішення за виконавчим листом №755/22438/14, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 29.04.2015 року, неправомірними;

- постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської О.С. від 09.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/22438/14, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 29.04.2015 року, скасувати;

- постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської О.С. від 09.03.2016 року про арешт майна та оголошення заборони його відчуження з примусового виконання виконавчого листа №755/22438/14, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 29.04.2015 року, скасувати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковської Олени Сергіївни щодо несвоєчасного направлення боржнику у виконавчому провадженні ВП №50410748 ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 березня 2016 року неправомірними.

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду в частині відмови в задоволенні вимог скарги скасувати та в цій частині вимоги задовольнити.

Зазначає, що ухвала суду в частині відмови в задоволенні скарги постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року в частині задоволених вимог скарги ОСОБА_2 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2 та представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, що оскаржуються, суд першої інстанції виходив із того, що при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження і про арешт майна та оголошення заборони його відчуження державним виконавцем не порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 09 березня 2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковською О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №755/22438/14, виданого 29 квітня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 1 235 813,11 грн. (а.с. 8-9)

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження 09 березня 2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковською О.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 1 235 813,11 грн. (а.с. 11-12)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно із ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»)

Матеріалами справи підтверджено, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесені 09 березня 2016 року.

Крім того, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.03.2016 року встановлено, що згідно заяви стягувача з метою забезпечення виконання рішення суду накладається арешт на все майно у зв'язку з несплатою боргу. (а.с. 11)

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії старшого державного виконавця при винесенні постанов від 09 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідають вимогами ст. ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, вірним є висновок суду першої інстанції, що одночасне винесення постав про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не порушило право боржника ОСОБА_2 на самостійне виконання рішення суду.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Із вказаної норми Закону вбачається, що у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 35 цього Закону, внаслідок чого боржнику поновлюється встановлений частиною другою статті 25 цього Закону строк для самостійного виконання рішення.

ОСОБА_2 ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження звернення боржника до державного виконавця про відкладення проведення виконавчих дій у зв'язку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження та доказів, які б підтверджували намір боржника добровільно виконати рішення суду.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і суд дав їм належну правову оцінку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва