Справа № 301/1418/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами в сумі 1120,60 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно рішення Іршавського районного суду від 16.03.2007 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 01.03.2000 року і до її повноліття. 16.03.2000 року Іршавським районним судом було видано виконавчий лист №АЕ-9, який позивачкою було пред'явлено у відділ ДВС Іршавського РУЮ для примусового виконання вказаного рішення суду. Постановою державного виконавця Вішкі В.В. від 28.03.2016 року закінчено виконавче провадження ВП №4314728, з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-9 від 16.03.2000 року у зв'язку з досягненням дитиною повноліття. Однак, на момент досягнення дочкою вісімнадцятирічного віку за відповідачем рахувалася заборгованість за аліментами у сумі 1120,60 грн., яка ним не погашена до цього часу.

Просила позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки в сумі 1120,60 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій позов підтримала і просила його задовольнити, розглянути справу по суті без її участі (а.с. 15, 17).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій позов не визнав та просив залишити його без розгляду (а.с. 16, 22).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Рішенням Іршавського районного суду від 16.03.2007 року відповідача зобов'язано до сплати аліментів на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 01.03.2000 року і до її повноліття.

16.03.2000 року Іршавським районним судом було видано виконавчий лист №АЕ-9, який позивачкою було пред'явлено у відділ ДВС Іршавського РУЮ для примусового виконання вказаного рішення суду (а.с. 5).

Постановою державного виконавця Вішкі В.В. від 28.03.2016 року закінчено виконавче провадження ВП №4314728, з примусового виконання виконавчого листа №АЕ-9 від 16.03.2000 року, у зв'язку з досягненням дитиною повноліття (а.с. 2).

Позов мотивовано тим, що на момент досягнення дочкою вісімнадцятирічного віку за відповідачем рахувалася заборгованість за аліментами у сумі 1120,60 грн., яка ним не погашена до цього часу. Позивачка, відповідно до вимог ч.4 ст. 194 СК України, просила стягнути вказану заборгованість за аліментами.

На підтвердження позовних вимог позивачка подала до суду довідку-розрахунок заборгованості по аліментах від 28.12.2015 року №1-163/15, видану державним виконавцем, згідно якої станом на 28.12.2015 року заборгованість ОСОБА_2 за аліментами становить 1120,67 грн. (а.с. 4).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами (ст. 10 ч. 1, 11 ч. 2, 12 ч. 1 ЦПК України), позивач зобов'язаний належно довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, 57-60 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову, на спростування позовних вимог відповідач подав до суду розрахунки заборгованості по аліментах за 2015 рік та за 2016 рік, а також лист начальника відділу ДВС від 31.08.2016 року про відсутність заборгованості по аліментах за виконавчим провадженням №АЕ-9 від 16.03.2000 року (а.с. 23-25).

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи також вбачається, що до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору за подання вимоги майнового характеру.

Згідно ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються тільки позивачі у справах про стягнення аліментів. Оскільки вимоги про стягнення аліментів вже вирішено у 2000 році, позовна вимога про стягнення заборгованості по сплаті аліментів повинна бути оплачена судовим збором, як вимога майнового характеру.

Враховуючи наведене, суд вважає стягнути з позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 194 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 292 ЦПК України,

р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських