РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Концерну "Східно-Європейський будівельний альянс" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Концерну "Східно-Європейський будівельний альянс" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 15.08.2012р. працював у Концерні «Східно-Європейський будівельний альянс» на посаді сторожа. Згідно наказу № 4 від 30.04.2015 р. він був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

На день звільнення заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі згідно даних відповідача становила 908 грн. 06 коп., однак останній у встановлений законом строк з невідомих причин з ним розрахунок не провів, що підтверджується довідкою №19 від 23.10.2015р., наданою на адвокатський запит від 20.10.2015р.

Оскільки відповідач в день звільнення розрахунок з ним не провів, то, відповідно, це є підставою для його відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати йому середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зазначеної довідки, виданої відповідачем, середньомісячна заробітна плата за два останніх місяці перед звільненням становила 1218 грн.

Таким чином на день виплати йому заробітної плати, а саме станом на 14 вересня 2015 року прострочення відповідача по проведенню розрахунку по заробітній платі, починаючи з 30.04.2015р. становить 4,5 місяців. Виходячи з цього сума середнього заробітку за весь час прострочення складає 5 481 грн. (1 218 грн. х 4,5 місяців). Даний розрахунок зроблено відповідно до п.п.5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.

Крім того неправомірними діями відповідача, що виразилися у не проведенні з дня звільнення і до 14.09.2015р. розрахунку по заробітній платі, заподіяна моральна шкода, яка виражається в тому, що тривала невиплата заробітної плати позначилася на матеріальному статку його родини, що призвело до душевних страждань, переживань, порушення трудових прав громадянина України, втрати та можливості істотного поновлення нормальних життєвих зв'язків, необхідності прикладення додаткових зусиль для їх відновлення та вимушеної зміни звичної організації у зв'язку з цим свого життя, та життя його сім'ї. Оскільки він є інвалідом другої групи від загального захворювання, то потребує значних коштів на лікування, невиплата заробітної плати відповідачем довгий період часу потребувала більших, ніж зазвичай, нервових зусиль щодо організації нормального життя, що також негативно вплинуло на стан його здоров'я.

Загальний розмір моральної шкоди оцінює в розмірі мінімальної заробітної плати, яка на день пред'явлення позову становить 1 378 грн.

У зв'язку з неправомірними діями відповідача змушений звертатися за правовою допомогою до фахівця в галузі трудового права, що потягло за собою оплату послуг адвоката в сумі 800,00 грн

Просив стягнути з Концерну «Східно-Європейський будівельний альянс» на його користь 5 481 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, 1 378 грн. заподіяної моральної шкоди, а також 800 грн. витрат по наданню правової допомоги. Всього стягнути з відповідача 7 659 грн.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримав повністю в межах його доводів та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. З заявою про розгляд справи в їх відсутність до суду не звертався, заперечень на позов не подали. Суд прийшов до висновку, що представник відповідача не зявився до суду без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази і їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував з відповідачем у трудових відносинах у період з 15.08.2012р. згідно наказу № 5 від 13.08.2012р. до 30.04.2015 року згідно наказу № 4 від 30.04.2015р. На момент його звільнення відповідач з працівником не розрахувався.

Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 була виплачена 14.09.2015р.

Відповідно до положень ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахуванні сум, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно з ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд прийшов до висновку, що достовірними доказами підтверджується, що остаточний розрахунок по виплаті заробітної плати при звільненні з ОСОБА_2 було проведено 14.09.2015р., тому у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки його виплати з наступного дня після звільнення по день остаточного розрахунку, тобто з 30.04.2015р. по 14.09.2015р. , що становить 95 робочих днів з розрахунку: квітень 1 робочий день; травень 20 р.днів; червень 22 р.дні; липень 23 р.дні; серпень 20 р.днів, вересень 9 р.дні всього 95.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 55.36 грн. з розрахунку 1218х2= 2436 грн. : 44 (робочих днів - квітень -22 дні , березень -22 дні) = 55,36 грн. одноденна заробітна плата.

За таких обставин, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 259,20 . за період з 30.04.2015р. по 14.09.2015р. з розрахунку : 95 (р.дні) х 55.36 грн. = 5 259,20 грн., а тому позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом беззаперечно встановлено, що мало місце неправомірне порушення права позивача на своєчасне отримання коштів при звільненні, виплата яких відбулася через 4,5 місяці, в звязку з чим позивач поніс моральні страждання, переживання. Встановлено, що ОСОБА_2, згідно довідки МСЕК С АВ № 0308593 , є інвалід П групи загального захворювання.

Виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 1378 грн., що на думку суду буде відповідати тому характеру, обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач неправомірними діями відповідача.

Судові витрати у відповідності ст.88 ЦПК України: судовий збір в сумі 2756 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь держави України, понесені позивачем судові витрати на правову допомогу підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 800 грн. згідно квитанції, виданої адвокатом ОСОБА_1 від 03.09.2015р.

На підставі викладеного ст. ст. 116, 117, 232 КЗпП України , Постанови Кабміну від 08.02.1995р. № 100 ,керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, задовольнити частково.

Стягнути з Концерну "Східно-Європейський будівельний альянс" Код МФО 333539 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5 259(п'ять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп., моральну шкоду в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.00 коп., судові витрати за надання правової допомоги в сумі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Концерну "Східно-Європейський будівельний альянс" Код МФО 333539 судовий збір в сумі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. в прибуток державного бюджету України. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас