Справа№ 640/6347/16-ц
"07" вересня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,
при секретарі Газіній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: м. Харків, 2-й Вологодський вїзд, б. 1-Г. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно договору дарування від 08.05.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, є власником житлового будинку № 1-Г з надвірними побудовами, що знаходиться в м. Харкові, 2-й вїзд Вологодський, в якому на сьогоднішній день проживає. Під час укладення договору дарування будинку в ньому були зареєстровані, але фактично не проживали колишня власниця ОСОБА_3 та її онука ОСОБА_2, з якими у неї не має і ні родинних, а ні будь-яких інших звязків. За весь період за який позивач є власником житлового будинку відповідачі жодного разу до будинку не зявлялись, всі обовязки по утриманню зазначеного житлового будинку несе сам позивач, як власник. Всі комунальні платежі оплачує виключно позивач.
Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення за адресою їх реєстрації судових повісток.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається яз договору дарування жилого будинку від 28 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1673, ОСОБА_5 подарував а ОСОБА_6 прийняла в дар жилий будинок № 1-Г з надвірним побудовами, що знаходиться в м. Харкові, Вологодський 2-й вїзд (колишній І-й Вологодський вїзд).
ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.06.2004 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, серія І-ВЛ №242226, змінила прізвище з «Лубенець» на «Апалькова».
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за № 63794796 від 19.07.2016 року житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: м. Харків, Вологодський 2-й вїзд, б. 1-Г, на праві приватної власності належить ОСОБА_1
З довідки КП «Благоустрій» від 20.03.2014 р. за адресою: м. Харкові, Вологодський 2-й вїзд, б. 1-г, зареєстровані але не проживають: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
Відповідно до заяви голови вуличного комітету №11 ОСОБА_7 повідомляється про те, що ОСОБА_1 є власницею будинку по 2-му Вологодському вїзду, №1-Г. ОСОБА_1 придбала будинок в 2003 році. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживали та не проживають.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб.
Приписами ч. 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Разом з тим, ч. 1 ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Підстави для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначені ст. 71 Житлового кодексу України, відсутні. Приписами ст. 72 Житлового кодексу визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, судом встановлено, що у відповідачів наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не має, у спірному житловому будинку фактично не проживають та не проживали. Наявність реєстрації відповідачів у спірному будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідачів на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою, суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджала відповідачам в користуванні спірним житлом матеріали справи не містять.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: м. Харків, 2-й Вологодський вїзд, б. 1-Г.
Зняти ОСОБА_2, ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання за адресою: м. Харків, 2-й Вологодський вїзд, б. 1-Г.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1102,42 грн. по 551,20 грн. з кожної.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко