Справа № 2/489/732/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 лютого 2016 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.

при секретарі - Ковальовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мостобудівельний загін №73» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказував на те, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.06.2015 року, яке набрало законної сили 12 січня 2015 року, на його користь з відповідача було стягнуто невиплачену йому при звільненні заборгованість по заробітній платі. Проте, до теперішнього часу відповідач не здійснив на його користь жодних із передбачених судовим рішенням платежів.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь середню заробітну плату за час затримки при звільненні за період з 26.06.2015 року по день ухвалення рішення судом, виходячи з заробітку за один календарний день у розмірі 119,44 грн., а також 20000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи судом повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» від 15.06.2010 р. № 146-к позивача було прийнято на роботу на посаду водія.

Згідно Наказу ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» № 46-к від 24.04.2015 р. позивача було звільнено з посади водія в зв`язку з порушенням умов трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

При звільненні позивачки з роботи відповідач не виплатив їй суми заробітної плати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.10.2014 року, яке набрало законної сили 07.07.2015 року постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» на користь ОСОБА_1, заборгованість по заробітній платі в розмірі 20007 грн. 25 коп., заборгованість з витрат на відрядження в розмірі 3530 грн. 57 коп., що разом складає 23537 грн. 82 коп.. Також з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4895 грн. 40 коп. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Відповідача також зобов`язано нарахувати та виплати позивачу індексацію заробітної плати у зв`язку зі зростанням цін за період затримки виплати заробітної плати, а також нарахувати та виплати ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Проте, до теперішнього часу рішення суду відповідачем не було виконане.

Відповідно до вимог чинного законодавства, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 26.06.2015 року по 23.02.2016 року. Кількість робочих днів за цей період складає 141 день.

Розмір такого середнього заробітку розраховується за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Постанова КМУ № 100), виходячи з середньоденної заробітної плати позивачки у розмірі 119 грн. 44 коп., визначеної вказаним вище рішенням суду, яке набрало законної сили та є преюдиціальним для вирішення даної справи, та кількості робочих днів за спірний період.

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 26.06.2015 року по 23 лютого 2016 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 20304 грн. 80 коп. (119,44 грн. х 170 робочих дні).

Що ж стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають як необґрунтовані.

За такого, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути 20304 грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» на користь ОСОБА_1 20304 (двадцять тисяч триста чотири) грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін №73» на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська