РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в місті Хмельницькому в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Альянс Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

06 липня 2016 року позивач КС «Альянс Україна» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 07 серпня 2008 року між Хмельницьким відділенням кредитної спілки Альянс Україна та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 227-к Хмельницький, за яким позичальникові був наданий кредит у розмірі 10 000,00 грн. на засадах строковості, зворотності та платності. Вказує, що 07 серпня 2008 року на забезпечення виконання зобовязань було укладено договір поруки № 227-к Хмельницький, за яким ОСОБА_2 взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1.

Згідно з п.3.3 позичальник зобовязувався сплачувати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків. Своє зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом ОСОБА_1 не виконує, тому на 17 червня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 25 878,73 грн., в тому числі пеня в розмірі 11 281,25 грн.

У звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість та 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, місце та час судового засідання у встановленому законом порядку. Клопотань не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності із врахуванням позиції викладеної у письмовому запереченні, а також застосовування строків позовної давності. В своїх запереченнях посилається на те, що договором поруки №227-к Хмельницький від 07.08.2008р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання сторонами умов даного договору (припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором). А у звязку із порушенням ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, у позивача виникло право щодо дострокового погашення заборгованості за кредитом та сплата процентів за користування кредитом, що впливає на визначення початку перебігу строку пред'явлення вимоги до поручителя. Оскільки у договорі поруки відсутня умова щодо терміну дії поруки, то кредитор звернувся до суду з позовом до поручителя з порушенням шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, адже право вимоги за кредитним договором у позивача виникло з автоматичного дострокового припинення кредитного договору, що настало через прострочення боржником сплати процентів, а також кінцевий термін вказаний в п.2.3 Договору кредиту від 07.08.2008р. є 07.08.2011 рік. А тому вказує, що порука ОСОБА_2 є припиненою, яка встановлена договором поруки. Вказує, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, згідно з умовами кредитного договору та змістом зазначених правових норм, за вищезазначеним кредитним договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). В п. 9.5 кредитного договору зазначено, що до правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у пять років (ст. 259 ДК України. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій Формі), а ОСОБА_2 цього договору не підписував і в будь якому випадку ця норма права не розповсюджується на поручителя за договором поруки. А тому просить відмовити в позові до ОСОБА_2 в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 серпня 2008 року між Хмельницьким відділенням кредитної спілки Альянс Україна та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 227-к Хмельницький, за яким позичальникові був наданий кредит у розмірі 10 000,00 грн. на засадах строковості, зворотності та платності строком на 36 місяців від дати надання кредиту.

Кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів від дати підписання цього Договору. Позичальник зобов'язується повернути кредит та проценти за його користування до 07 серпня 2011р. (пп. 2.2, 2.3 договору).

Згідно з пп. 3.1, 3.2, 3.3 Договору плата за користування кредитом (проценти) становить 0.1918% за день плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується Позичальником авансово в день отримання кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня надання кредиту. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році позичальник зобовязувався сплачувати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунків. Ефективна річна ставка становить 70 + 1,84 % (п. 3.9 Договору).

Кредитодавець має право змінити процентну ставку, визначену в п. 3.1 договору, у разі зміни вартості кредитних ресурсів або зміни порядку виконання зобовязань сторін за договором внаслідок прийняття, зміни або скасування нормативно правових актів органів державної влади та/ або органів місцевого самоврядування, що регулюють правовідносини сторін за цим договором.

За порушення визначеного графіком терміну повернення отриманого кредиту та прострочення сплати суми процентів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі 1 % від загальної суми неповернутого кредиту за кожен день прострочення виконання. (п. 6.1 Договору).

До правовідносин, повязаних з укладенням та виконанням даного договору застосовується строк позовної давності тривалістю у пять років. (п. 9.5 Договору).

07 серпня 2008 року на забезпечення виконання зобовязань було укладено договір поруки № 227-к Хмельницький, за яким ОСОБА_2 взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобовязання згідно договору кредиту.

Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Поручитель відповідає по зобовязаннях боржника в повному обсязі, тобто : повернення кредиту, виплату процентів за користування кредитом, сплату пені та штрафних санкцій, сплату додаткових процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов Договору кредиту. У випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх обовязків за Договором кредиту кредитор, зобовязується повідомити про це поручителя. (п.п. 3.2, 3.3 Договору поруки).

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов Даного Договору (п.4.1 Договору поруки).

КС «Альянс Україна» виконала свої зобовязання по договору та видала відповідачу ОСОБА_1 кошти у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.08.2008 року. У звязку з чим, відповідач ОСОБА_1 зобовязаний був погашати кредит та проценти за користування кредитом згідно графіка розрахунку в таблиці 1 Договору кредиту.

Проте, відповідач сплату по кредиту проводив нерегулярно та не в повній мірі, а тому відповідно до карточки платежів по гривневому кредиту ОСОБА_1 та розрахунку заборгованості станом на 16.06.2016 р. заборгованість перед позивачем становить 3082, 31 грн. сума неповернутого тіла кредиту за договором; 11 515,17 грн. проценти за користування кредитом; 11 281, 25 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання (за період з 18.06.15 р. по 17.06.2016 р.), а всього 25 878, 73 грн. Остання проплата була здійснена 16.02.2011 р.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» - кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим законом.

У відповідності до ст.1 п. 3; статті 5 ч. 3; ст. 34 ч. 1 п.п. 3; ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовим кредитом є кошти, які надаються у позику юридичній чи фізичній особі під процент. Надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. Уповноважений орган у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів , діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Згідно вимог статті 2 частини 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» діяльність з надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Позивач має таку ліцензію на надання фінансових послуг за рахунок залучених коштів.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед кредитором.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п.3ч.1ст.611 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення коштів, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст.264 ЦК України).

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна заява встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір укладається у письмовій формі.

До правовідносин, повязаних з укладенням та виконанням даного договору застосовується строк позовної давності тривалістю у пять років. (п. 9.5 Договору).

Отже, згідно з умовами кредитного договору та змістом зазначених правових норм, за вищезазначеним кредитним договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто до 07.08.2016, а банк звернувся 06.07.2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконав, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість перед позивачем в сумі 25 878, 73 грн.

Однак, позов в частині позовних вимог, предявлених до відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 553 цього ж Кодексу передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частинами 1,2 ст. 554 цього Кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як встановлено вище, боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручитель) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 07 серпня 2011р., сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з пункту 3.3 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та процентами згідно графіка розрахунків, а саме починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 15-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 277,78 грн. та нарахованими процентами шляхом внесення таких коштів через касу кредитодавця за її місцемзнаходження у відповідні робочі дні або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок. Відповідно до пункту 3.1 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або належним чином не виконує свої грошові зобовязання згідно договору кредиту.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 15 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або належним чином не виконує свої грошові зобовязання згідно договору кредиту, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі, укладеному між позивачем та ОСОБА_1, строк виконання основного зобовязання чітко визначений строком повного погашення кредиту є 07.08.2011 року.

За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 07.08.2011 року, протягом наступних шести місяців.

Однак, в матеріалах справи відсутні та суду позивачем не надані докази відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, що банком предявлялася вимога до поручителя ОСОБА_2 стосовно виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту на протязі шести місяців, починаючи з 07.08.2011 року.

Відповідно до матеріалів справи з вимогою до поручителя позивач звернувся після закінчення шестимісячного строку, а саме 23 березня 2015 року, а до суду звернувся 06 липня 2016 року.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Такий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року справа № 6-6цс14).

За таких обставин, суд вважає, що порука ОСОБА_2 щодо виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором припинилася, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача до нього.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 1054, 1048, 1049,1050 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Альянс Україна» (, р/р 8597 в філії АТ Укрексімбанк в м. Вінниця, МФО 302429) заборгованість за договором кредиту № 227-к Хмельницький від 07.08.2008 року в сумі 25 878, 73 грн. ( з яких 3082, 31 грн. сума неповернутого тіла кредиту за договором; 11 515,17 грн. проценти за користування кредитом; 11 281, 25 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання.)

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Альянс Україна» (, р/р 8597 в філії АТ Укрексімбанк в м. Вінниця, МФО 302429) судовий збір в сумі 689 грн. 00 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя