Справа № 344/382/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2272/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.,

секретар Мельник О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Роксани Михайлівни, ОСОБА_3, ОСОБА_10, третя особа ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, відновлення становища яке існувало до укладення договору, визнання права власності на квартиру, визнання незаконними дії приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Роксани Михайлівни щодо посвідчення договору купівлі-продажу та скасування акту про посвідчення договору в державному реєстрі правочинів та реєстрі вчинення нотаріальних дій за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

в січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у грудні 1997 року виїхала з власної квартири АДРЕСА_1 до Польщі, повернувшись у березні 2009 року дізналась, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.03.2005 її оголошено померлою, а рішенням цього ж суду від 29.03.2006 визнано за її сестрою ОСОБА_8 право власності на спадкове майно. 26.07.2006 на підставі нотаріально посвідченого договору ОСОБА_8 продала її квартиру ОСОБА_3 За її скаргами вказані судові рішення у 2009 році та в 2013 році скасовані. Оскільки її незаконно було позбавлено власного житла, уточнивши позовні вимоги, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 26.07.2006 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., зареєстрований за № 1926, та відновити те становище, яке існувало до укладення договору; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1; визнати незаконними дії приватного нотаріуса Басай Р.М. щодо посвідчення договору купівлі-продажу і скасувати акт про посвідчення договору в державному реєстрі правочинів та реєстрі вчинення нотаріальних дій.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що у заяві про визнання її померлою сестра ОСОБА_8 зазначала про необхідність оформлення спадщини, хоча не є спадкоємцем першої черги, яким був їх батько ОСОБА_11 і міг дати свідчення, що вона жива. Так як ОСОБА_8 не видано свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, то рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.03.2006 визнано за ОСОБА_8 право власності на її квартиру. Суд не врахував, що укладений 26.07.2006 ОСОБА_8 з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 суперечить чинному законодавству. Вона, ОСОБА_2, як член ЖБК повністю внесла пайовий внесок за квартиру, яка стала її власністю. Спадкоємці фізичної особи, оголошеною померлою, не мають права відчужувати протягом 5-ти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус Басай Р.М. при посвідченні договору порушила цю вимогу закону. Оскільки рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.01.2013 скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 29.03.2006 про визнання за ОСОБА_8 права власності на спадкове майно, то укладений останньою з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири є недійсним, так як суперечить ч. 2 ст. 47, ст. ст. 203, 215 ЦК України. Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_3, її представник, а також представники ОСОБА_8 і ПАТ «УкрСиббанк» доводи апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ордеру від 31.12.1992 ОСОБА_2, як члену ЖБК, надана квартира АДРЕСА_1, вартість якої нею сплачено. Правовстановлюючих документів на дану квартиру оформлено не було.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 березня 2005 року ОСОБА_2 оголошено померлою. На підставі цього рішення 09.06.2005 видано свідоцтво про її смерть. Після смерті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа, єдиним спадкоємцем була ОСОБА_8, рідна сестра ОСОБА_2

Нотаріусом не видавалось ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно ОСОБА_2 через відсутність правовстановлюючих документів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 березня 2006 року визнано за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2. 30.06.2006 за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на цю квартиру. ОСОБА_2 14.07.2006 виписана з даної квартири згідно свідоцтва про смерть.

26 липня 2006 року ОСОБА_8 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., реєстровий № 1926, продала за 121 200 грн вказану квартиру ОСОБА_3 Нотаріус перевірив відсутність заборони (арешту) відчуження за даними Єдиного реєстру для реєстрації заборони відчуження нерухомого майна. Право власності на цю квартиру зареєстровано 26.07.2006 за ОСОБА_3 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

26 липня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки вказаної квартири.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 липня 2009 року за заявою ОСОБА_2 рішення Івано-Франківського міського суду від 10.03.2005 про оголошення її померлою скасовано, а рішенням цього ж суду від 09 листопада 2009 року визнано недійсним актовий запис про смерть ОСОБА_2 та видане свідоцтво про смерть.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 29.03.2006, яким було визнано за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно, ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що законом визначено правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Право на повернення майна даній особі залежить від того, збереглося це майно в натуральному вигляді чи було реалізовано, а також від статусу набувачів такого майна. У тому разі, якщо майно збереглося, особа, що повернулася, може вимагати його повернення від тих осіб, до яких це майно перейшло безоплатно, та осіб, до яких це майно перейшло хоча і за відплатними договорами, але вони в момент набуття майна знали, що оголошена померлою особа є живою. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, які була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. При цьому фізичній особі внаслідок її з'явлення повертається не грошова сума, виручена внаслідок продажу цього майна, а його реальна ринкова вартість. Судом роз'яснювалось ОСОБА_2 вказані вимоги закону, однак вона наполягала на розгляді тільки тих вимог, які заявлені нею в позові. Так як спірна квартира перейшла до ОСОБА_3 за відплатним договором і вона під час її придбання не знала про існування оголошеної померлою особи, проживає у спірній квартирі протягом десяти років, то підстав для задоволення позову ОСОБА_2 у обраний нею спосіб немає.

При цьому судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, зокрема положення статей 47, 48, 203, 215, 330 Цивільного кодексу України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судове рішення про оголошення фізичної особи померлою тягне за собою наслідки, аналогічні тим, які виникають у разі настання смерті особи. Однак, з'явлення особи, оголошеною померлою, передбачає в подальшому скасування відповідного судового рішення як підстави, на якій засновувалися правові наслідки, передбачені у ст. 47 ЦК України. Разом з тим законодавець визначив правовий механізм поновлення майнового стану особи, що з'явилася, у випадках відчуження її майна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 березня 2005 року ОСОБА_2 було оголошено померлою. На підставі цього рішення 09.06.2005 видано свідоцтво про її смерть.

30.06.2006 за сестрою позивачки ОСОБА_8 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2, за яку ОСОБА_2 сплачено пайові внески як членом ЖБК.

26 липня 2006 року ОСОБА_8 згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продала вказану квартиру за 121 200 грн ОСОБА_3, за якою в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.07.2006 зареєстровано право власності на цю квартиру. Того ж дня між АКІБ «УкраСиббанк» та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки вказаної квартири.

Посилання представника ОСОБА_2 на п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України як підставу права власника на витребування спірної квартири від ОСОБА_3 суперечить обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Частиною 1 статті 388 ЦК України передбачено виключні випадки права власника на витребування майна від набувача за відплатним договором, а саме якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У даній справі ОСОБА_3 придбала спірну квартиру за відплатним договором у ОСОБА_8 в той час, коли ОСОБА_2 була оголошена померлою.

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті (ч. 1 ст. 47 ЦК України).

Статтею 48 Цивільного кодексу спеціально передбачено правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою, а також урегульовано вирішення питання повернення майна, яке належало цій особі.

У тому разі, якщо майно збереглося в натурі, особа, що з'явилася, має право вимагати його повернення від: тих осіб, до яких це майно перейшло безоплатно, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, грошей та цінних паперів на пред'явника; тих осіб, до яких це майно перейшло хоча і за відплатними договорами, але вони в момент набуття майна знали, що особа, оголошена померлою, є живою (ч. ч. 2, 3 ст. 48 ЦК).

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 48 ЦК України, у разі реалізації спадкоємцями спадкового майна особа, що повернулася, не може претендувати на повернення цього майна в натурі від добросовісних набувачів, до яких воно перейшло за відплатними угодами і які не знали в момент набуття майна, що особа, оголошена померлою, є живою.

Ця правова норма захищає як права оголошеної померлою особи у випадках, коли недобросовісний набувач реалізував майно за відплатним договором, так і права тих осіб, до яких це майно перейшло за відплатними договорами. Так, згідно з абзацом другим ч. 3 ст. 48 ЦК у разі неможливості повернути майно в натурі особі, які була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна.

Судом першої інстанції було з'ясовано можливість відшкодування ОСОБА_2 реальної ринкової вартості спірної квартири і роз'яснювався їй порядок такого відшкодування, однак позивачка відмовилась, наполягала на розгляді тільки тих вимог, які зазначені нею у позові.

Доводи апеляційної скарги про можливість визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та відновлення становища, яке існувало до укладення договору з огляду на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2013 року, яким відмовлено ОСОБА_8 у позові про визнання права власності на спадкове майно, колегія суддів відхиляє, ураховуючи наступне.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, на право витребувати в набувача це майно.

Таких підстав у даній справі не встановлено.

Матеріали справи не містять доказів того, що на момент набуття спірної квартири за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 знала, що ОСОБА_2 була оголошена померлою, а тим більше, що остання була жива.

З наведених мотивів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обгрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Малєєв А.Ю.