У х в а л а

іменем україни

23 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення збитків, завданих невиконанням договору, примусове виконання обов'язку в натурі,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, та остаточно просив стягнути з державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (далі - ДП «ЗТМК»):

- збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 24 січня 2000 року № 32 за період з 01 січня по 31 грудня 2014 року з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, у розмірі 21 523 грн 81 коп.;

- збитки (упущену вигоду) за рахунок інфляції за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року, завдані неналежним виконанням відповідачем договору, в розмірі 11 580 грн 55 коп.;

- 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2013 в розмірі 7 416 грн 59 коп.;

- збільшення розміру суми судових витрат за рахунок інфляції та 3 % річних у судовій справі від 23 травня 2014 року № 332/1364/14-ц у розмірі 52 грн 93 коп.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 24 січня 2000 року між ним, як співавтором винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану», іншими співавторами та КП «ЗТМК», правонаступником якого є ДП «ЗТМК», було укладено договір № 32 «Про передачу прав на науково-технічну продукцію предмета винаходу «Спосіб отримання тетрахлориду титану» та виплату авторської винагороди за використання даного винаходу за заявкою на видачу патенту від 10 січня 2000 року № », та йому належить 14 % авторської винагороди за використання цього винаходу відповідно до договору про розподіл авторської винагороди.

Позивач вказав, що з 2009 року відповідач перестав виконувати свої обов'язки по виплаті авторської винагороди та сплаті річного збору за підтримання патенту в силі, у зв'язку з чим із 10 січня 2011 року припинено дію патенту № 37307 на винахід «Спосіб отримання тетрахлориду титану», а тому позивач не може вимагати від ДП «ЗТМК» виплати авторської винагороди.

ОСОБА_3 вважав, що при належному виконанні відповідачем умов указаного вище договору він мав би отримувати від ДП «ЗТМК» щорічно протягом дії патенту до 10 січня 2020 року 14 000 грн без урахування індексу інфляції, а тому йому завдані збитки (упущена вигода).

В обґрунтування наведеної суми збитків посилався на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2014 року, яким стягнуто на його користь з ДП «ЗТМК» заборгованість з оплати авторської винагороди за договором № 32 за період з 01 січня по 31 грудня 2010 року у розмірі 14 000 грн, збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням умов договору за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року, у розмірі 28 000 грн.

Посилаючись на вищевказане та зазначаючи, що відповідач виконав рішення суду лише в серпні 2014 року, ОСОБА_3 просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «ЗТМК» на користь ОСОБА_3 11 580 грн 55 коп. збитків (упущеної вигоди) за рахунок інфляції за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2013 року, завданих неналежним виконанням договору від 24 січня 2000 року № 32, та 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 01 січня 2010 року по 08 квітня 2015 року у розмірі 3 348 грн 43 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року задоволено заяви ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (далі - ТОВ «ЗТМК») та замінено відповідача ДП «ЗТМК» на його правонаступника ТОВ «ЗТМК» (а. с. 203)

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2015 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позову про стягнення збитків за період з 01 січня по 31 грудня 2014 року в сумі 21 523 грн 81 коп. та зменшення 3 % річних від прострочення боргу за період з 01 січня 2010 року по 08 квітня 2015 року до 3 348 грн 43 коп., а також ухвалу апеляційного суду та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ТОВ «ЗТМК» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося та переглядалося в апеляційному порядку лише в частині відмови ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог та зменшенні розміру 3 % річних та в цій частині оскаржується і в касаційному порядку, а тому на предмет законності і обґрунтованості в іншій частині не перевіряється.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків за період з 01 січня по 31 грудня 2014 року та стягуючи 3 % річних в установленому судом розмірі, з висновком якого в цій частині погодився й апеляційний суд, виходив з того, що з 01 січня 2014 року всі виробничі потужності ДП «ЗТМК» передані на ТОВ «ЗТМК», яке знаходилось в стані припинення і не вело будь-якої виробничої діяльності та не отримувало прибутку (доходу) від використання патенту № 37307; при цьому, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, суд першої інстанції стягнув із відповідача інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми боргу у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 січня 2000 року між позивачем, як співавтором винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану», іншими співавторами та КП «ЗТМК», правонаступником якого є ДП «ЗТМК», а потім - ТОВ «ЗТМК», було укладено договір № 32 «Про передачу прав на науково-технічну продукцію предмета винаходу «Спосіб отримання тетрахлориду титану» та виплату авторської винагороди за використання даного винаходу за заявкою на видачу патенту № від 10 січня 2000 року» (далі - договір) (а. с. 8-10,12).

За умовами п. 2.1 договору за використання винаходу згідно з цим договором підприємство проводить виплату винагороди авторам або їх правонаступникам.

Згідно з п. 2.7 вказаного договору у разі відсутності прибутку (доходу) від використання винаходу винагорода буде встановлюватися додатковою угодою до цього договору (а. с. 8-10).

На підставі договору «Про розподіл авторської винагороди між авторами винаходу «Спосіб отримання очищеного тетрахлориду титану» та виплату авторської винагороди за використання даного винаходу за заявкою на видачу патенту № від 10 січня 2000 року» автори винаходу погодились, що позивачеві належить 14 % винагороди (а. с. 11).

Судами установлено, що з 2009 рік відповідач перестав виконувати свої обов'язки по виплаті авторської винагороди та сплаті річного збору за підтримання патенту в силі, у зв'язку із чим 10 січня 2011 року дію патенту № 37307 року було припинено, однак при належному виконанні умов договору від 24 січня 2000 року позивач мав би отримувати від ДП «ЗТМК» 14 000 грн, без урахування індексу інфляції, щорічно протягом дії патенту № 37307 до 10 січня 2020 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2014 року у справі № 332/6613/13-ц з ДП «ЗТМК» на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість з оплати авторської винагороди за договором від 24 січня 2000 року № 32 за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року в розмірі 14 000 грн, збитки (упущену вигоду), завдані неналежним виконанням умов договору за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 28 000 грн, яке відповідач виконав у серпні 2014 року (а. с. 13-14).

З матеріалів справи вбачається, що 31 грудня 2013 року Фонд державного майна України (далі - ФДМУ) та ТОВ «ЗТМК» підписали акт приймання-передачі майнового комплексу ДП «ЗТМК» до статутного капіталу ТОВ «ЗТМК», згідно із яким ФДМУ передав, як вклад держави до статутного капіталу ТОВ «ЗТМК», майновий комплекс ДП «ЗТМК», що становить 51 % статутного капіталу ТОВ «ЗТМК» (а. с. 39)

З 01 січня 2014 року всі виробничі потужності передані на ТОВ «ЗТМК», ана ДП «ЗТМК» протягом 2014 року не проводилася виробнича діяльність з випуску готової продукції та не отримано прибутку (доходу) від використання патенту № 37307 «Спосіб отримання тетрахлориду титану», у зв'язку з чим відповідачем 19 лютого 2015 року ОСОБА_3 надіслано лист про укладення додаткової угоди до договору відповідно до п. 2.7 вказаного вище договору (а. с. 43, 44).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, врахувавши вимоги п. 2.1 договору від 24 січня 2000 року № 32, відповідно до якого виплата винагороди проводиться саме за використання винаходу, дійшли обґрунтованого висновку, що вимога позивача про виплату збитків (упущеної вигоди), завданих неналежним виконанням умов вказаного договору за період з січня по грудень 2014 року з урахуванням індексації, а саме за період, коли на ДП «ЗТМК» не проводилася виробнича діяльність з випуску готової продукції та не було отримано прибутку (доходу) від використання патенту № 37307, не підлягає задоволенню.

Разом з тим, враховуючи приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України та невиконання відповідачем умов договору від 24 січня 2000 № 32, суди правильно вважали за необхідне стягнути на користь позивача 3 % річних за період з 01 січня 2010 року по 08 квітня 2015 року саме у розмірі 3 348 грн 43 коп., розрахунок якого здійснено судами відповідно до вимог чинного законодавства.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції в оскаржуваній частині та судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана