Справа № 276/8/16-ц
Провадження по справі №2/276/97/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого-судді Криницького Л.В.

при секретарі Свиридок А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання незаконним наказу про звільнення, його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом в обгрунтування якого зазначає, що наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 1 від 02.01. 2002 року вона була призначена на посаду головного спеціаліста вказаної дирекції і перебувала на вказаній посаді до часу звільнення, тобто по 24.12. 2015 року.

Наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 24-к від 24.12.2015 року « Про розірвання трудового договору з ОСОБА_1.» її було звільнено з роботи за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України 24 грудня 2015 року.

В мотивувально-описовій частині наказу без номера та дати винесення « Про розірвання трудового договору з ОСОБА_1» та в наказі № 24-к від 24.12.2015 року « Про розірвання трудового договору з ОСОБА_1» зазначено, що вона 7 грудня 2015 року з 15 до 16 години вживала спиртні напої на робочому місці, на вимогу директора негайно припинити ці незаконні дії не відреагувала та вжиття спиртних напоїв не припинила, при цьому її поведінка була неадекватною, вона ввімкнула голосно музику і почала танцювати, що мали місце всі зовнішні ознаки її нетверезого стану, а саме : відмічалися вади мови, порушення координації рухів, відчувався сильний запах спиртних напоїв при диханні.

Відомості, які вказані у вищевказаних наказах не відповідають дійсності і є надуманими з боку директора дирекції Фонду ОСОБА_3 з якою у неї склалися неприязні відносини в 2015 році, коли вирішувалося питання про призначення саме її директором Володарсько-Волинської дирекції Фонду. В результаті на вказану посаду була призначена не вона, а ОСОБА_3, яка стала упереджено до неї ставитись.

07.12.2015 року ОСОБА_3 безпідставно звинуватила її та ОСОБА_4 у вживанні спиртних напоїв на робочому місці.

- 2 -

07.12.2015 року близько 15 години, до їх з ОСОБА_4 кабінету, на прийом приходили ОСОБА_5, ОСОБА_6, бувший директор дирекції ОСОБА_7. Вказаним особам вони запропонували каву, чай. В цей час в кабінет заглянула директор ОСОБА_3 та покликала до себе ОСОБА_4, яка повернувшись від директора повідомила, що директор вважає, що вони розпивають спиртні напої і вимагає всім розійтися. До дверей кабінету знову прийшла директор і сказала всім розійтися на що вона пояснила ОСОБА_3 , що вони спиртні напої не вживають.

Вона вийшла на вулицю провести відвідувачів і в цей час побачила, що у приміщення Фонду заходять чоловік директора дирекції з працівником поліції, ОСОБА_8.

Директор завела працівника поліції до їхнього кабінету, але так як вони були тверезими то працівник поліції на них протокол за ст. 179 КУАП не складав, пояснень не брав, факту вживання ними спиртних напоїв не виявив.

Вони працювали до закінчення робочого часу і їх бачили відвідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які бачили в якому стані перебувала вона з ОСОБА_13.

Так як вони вимагали від директора дирекції на проведені освідування на предмет алкогольного сп'яніння, яке ні директор, ні працівник поліції не провели то після закінчення робочого часу вони звернулись в лікарню де її та ОСОБА_4 лікар освідував на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином факт перебування її в нетверезому стані на робочому місці встановлений не був.

Директор дирекції не вимагала від неї та ОСОБА_4 дачі письмових пояснень, ніяких актів про порушення трудової дисципліни не складала на них і в їх присутності, не відсторонювала від роботи.

10 грудня 2015 року близько 15 години директор ОСОБА_3 закликала її та ОСОБА_4 до свого кабінету, де оголосила наказ № 22 від 10.12.2015 року « Про застосування дисциплінарного стягнення» - догани ОСОБА_4 та наказ № 23-к від 10.12.2015 року « Про застосування дисциплінарного стягнення» - оголосила догану їй та сказала розписатися про ознайомлення з вказаними наказами, але вони розписуватись відмовились, хоча текс наказів прослухали.

Тут же вони дізналися, що складений акт від 7.12.2015 року про засвідчення факту вживання ними спиртних напоїв на робочому місці разом із бувшим директором дирекції ОСОБА_7 та сторонніми особами у кабінеті № 1 о 15 годині 10 хвилин, який був підписаний головним бухгалтером ОСОБА_14, провідним спеціалістом ОСОБА_15, які є підлеглими директора ОСОБА_3 і які не заходячи до кабінету № 1, не бачачи, що відбулося в кабінеті, засвідчили в даному акті факт розпивання спиртних напоїв. Також вони довідались про існування інших актів від 08.12.2015 року, а саме про відмову від дачі пояснень, про відмову від підпису про ознайомлення з наказом № 18 від 08.12. 2015 року « Про надання пояснень»

18.12. 2015 року вона звернулась з письмовою заявою до директора ОСОБА_3 з проханням надати їй копію наказу про оголошення їй догани № 23-к від 10.12.2015 року на що отримала відповідь, що станом на 21.12.2015 року такого наказу не існує.

24.12. 2015 року близько 17 год.30 хв. директор закликала її та ОСОБА_4 до свого кабінету, де оголосила наказ без номера та дати» Про розірвання трудового договору з ОСОБА_1» про звільнення її з роботи за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України. Вона ознайомилася із наказом про своє звільнення і отримала його копію без номера та дати його винесення.

При отриманні трудової книжки вона дізналася, що вона звільнена з роботи на підставі наказу директора № 24-к від 24.12.2015 року, який їй не оголошувався і з яким вона під розписку не ознайомлювалася.

-3-

30.12. 2015 року по Інтернету вона дізналася, що існує вже інший акт, що засвідчував факт не тільки вживання нею та ОСОБА_4 спиртних напоїв на робочому місці, , а і перебування

її на робочому місці у нетверезому стані із зазначенням зовнішніх ознак які вказували на нетверезий стан.

Вона стверджує, що вказаний акт також в її присутності не складався, з ними її не ознайомлювали.

Цей акт появився після того, як 29.12. 20125 року звернулась із письмовою заявою до директора ОСОБА_3, про надання їй копії акту від 07.12. 2015 року, якого вона до цього часу не отримала.

Вона вважає, що особи, які складали та підписували вищевказані акти не є спеціалістами в галузі медицини і не можуть кваліфіковано та правильно оцінити стан людини і що в їх компетенцію не входить визначати нетверезий стан, а тому вказані акти не є належними доказами.

Працівник міліції, якого викликала директор не встановив, що вона з ОСОБА_4 вживали спиртні напої на робочому місці і перебували у нетверезому стані.

Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала і дала пояснення по їх суті.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду даної справи свого представника в судове засідання не направив надіславши до суду клопотання про розгляд цивільної справи у відсутності представника відповідача, що позов визнає щодо поновлення позивачки на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 02 червня 2016 року, тобто до часу призначення ОСОБА_1 в.о директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції. Моральну шкоду просить стягнути з винної особи, тобто з ОСОБА_3.

Третя особа, директор Володарсько-Волинської виконавчої дирекції Житомирського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності будучи неодноразово належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи в судове засідання жодного разу не прибула, свого представника не направила, що свідчить про зловживання нею своїми процесуальними правами.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

-4-

Відповідно до ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про

поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

- згідно висновку Володарсько-Волинського ВП Коростишівського ВП УНП в Житомирській області 11.12. 2015 року до чергової частини надійшло повідомлення директора дирекції Фонду соціального страхування ОСОБА_3 про факт вживання спиртних напоїв на робочому місці, 07.12.2015 року, працівниками Фонду ОСОБА_1, ОСОБА_4 .

Під час проведення перевірки факт вживання спиртних напоїв працівниками фонду та перебування їх у нетверезому стані не встановлений. ( а.с. 69-76).

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона працює в одному кабінеті з ОСОБА_1. 07.12.2015 року вони працювали в звичайному режимі. Приблизно о 15 годині в почергово в кабінет заходили ОСОБА_5, ОСОБА_6, бувший директор дирекції ОСОБА_7. Кожний із них приходив отримати інформацію по своїх питаннях. Всі вказані особи їм добре знайомі, а тому вони запропонували їм каву та чай. Директору ОСОБА_3 чомусь не сподобалось перебування відвідувачів в їхньому кабінеті, а тому вона наказала розійтися та стала звинувачувати їх в тому, що вони розпивали спиртні напої. Спиртних напоїв вони не вживали про що впевнився працівник поліції, якого викликала ОСОБА_3. Від роботи їх не відсторонили і до кінця робочого часу їх бачили відвідувачі, які можуть підтвердити, що вони були тверезими. В кінці робочого часу вони вирішили перестрахуватись та звернулись до лікарні де їх освідували на предмет вживання спиртних напоїв. Без сумніву вони були тверезими. Вона перебувала в дружніх стосунках з ОСОБА_3, але після того як її призначили директором дирекції Фонду вона змінилась та намагалась звести рахунки з ОСОБА_1, яка була претендентом на призначення її директором дирекції.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду пояснили, що приблизно о 15 год. 15 хв. вони знаходились в кабінеті № 1 Володарсько-Волинської дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Кожний із них зайшов у вказаний кабінет, де працюють ОСОБА_1, ОСОБА_4, в різні часи, окремо, по своїх питаннях. Працівники кабінету запропонували їм каву, чай.

Під час їхнього перебування хтось привідкрив двері після чого ОСОБА_4 вийшла із кабінету, а коли повернулась то повідомила, що керівник дирекції Фонду підозрює, що вони в кабінеті розпивають спиртні напої та наказала розійтися. Згодом в кабінет влетіла директор ОСОБА_3 та стала кричати, що тут робиться. Спиртних напоїв вони не вживали. Вони вийшли на вулицю та побачили, що до приміщення фонду наближається чоловік директора дирекції Фонду та міліціонер.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він працював дільничним інспектором міліції. 07.12.2015 року оперативний черговий райвідділу міліції направив його до Володарсько-Волинської дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності де з повідомлення директора працівники вживають спиртні напої. У вказане приміщення його провів чоловік директора дирекції Фонду. Директор вказала на ОСОБА_1, ОСОБА_4, як на осіб, які вживали спиртні напої. По обстановці в кабінеті він не виявив ознак, які б свідчили, що щойно в кабінеті вживали спиртні напої. По зовнішньому вигляду ОСОБА_1, ОСОБА_4 він не встановив, що вони мають ознаки алкогольного сп'яніння. Директор ОСОБА_3 не наполягала на проведенні освідування на предмет вживання спиртними напоями працівниками дирекції ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що 07.12.2015 року приблизно о 16 годині , як багатодітна мати, заходила в кабінет № 1 Володарсько-Волинської дирекції Фонду соціального страхування з нещасних випадків де працюють ОСОБА_1, ОСОБА_4 по питанню новорічних подарунків. Крім ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які працювали на своїх робочих місцях, в

-5-

кабінеті нікого не було. Через декілька хвилин в кабінет зайшла працівник Реєстраційної служби ОСОБА_11. Вона стверджує, що ознак алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вона не виявила.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_12 суду показали, що 07.12. 2015 року приблизно о 17 год. 15 хв. вони зайшли в кабінет № 1 Володарсько-Волинської дирекції ФССТВП, щоб з'ясувати чи ОСОБА_1 буде йти на аеробіку. Вони бачили ОСОБА_1, ОСОБА_4 і стверджують, що вони були тверезими. Їй розповіли про подію, яка відбулася дном і що директор підозрювала їх у вживання спиртних напоїв. Вона вважала, що то був жарт.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що він працює наркологом в Володарсько-Волинській ЦРЛ, а тому 07 грудня 2015 року до нього звернулись громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_4, які попросили його провести їм освідування на предмет вживання спиртних напоїв. Він провів вказане тестування на алкотестері « Драгер», який показав, що вказані особи були тверезими. Так як у нього не було відповідних бланків то довідки про тестування він видав їм наступного дня.

- довідкою Володарсько-Волинської ЦРЛ про проведення тестування на алкотестері

« Драгер» із якого слідує, що 07.12. 2015 року о 18 год.15 хв. ОСОБА_1 була твереза.

( а.с.84).

- трудовою книжкою на ім'я ОСОБА_1 із змісту якої слідує, що наказом № 24-к від 24.12.20215 року вона звільнена з роботи у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України.( а.с.28).

- наказом без номера та дати видачі « Про розірвання трудового договору з ОСОБА_1, який підписаний директором ОСОБА_3 із якого слідує, що ОСОБА_1 звільнено за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. В якому ОСОБА_1 при ознайомленні вказала, що директор Пантус відмовилась ознайомити її із актом від 07.12.2015 року, що з текстом наказу вона ознайомлена, але з фактами викладеними в наказу не згідна. ( а.с.15).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона не може представити оригінал наказу та актів так як ОСОБА_3 невідомо де зберігає, а належним чином завірених копій їй не видала.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 07 грудня 2015 року на робочому місці не було встановлено , а тому у директора Володарсько-Волинської міжрайонної дирекції ФССТВП не було підстав звільняти позивачку на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до наказу № 9-5 від 02.06.2016 року ОСОБА_1 була призначена на посаду в.о. директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції ФССТВП, а тому суд вважає, що середню заробітну плату за час вимушеного прогулу належить рахувати до 02.06.2016 року.

Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить із того, що ОСОБА_18 соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 про кількість робочих днів на 1015 рік та листа 10846/о/14-15/13 про кількість робочих днів на 2016 рік із яких слідує, що з 25.12.2015 року до 02.06. 2016 року було 108 робочих днів.

Відповідно до довідки Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на час звільнення становила 198, 78 грн..

( а.с.166).

За вищевказаних обставин середній заробіток за час вимушеного прогулу

ОСОБА_1 буде становити 21468 (двадцять одна тисяча чотириста шістдесят вісім) гривень 24 копійки.( 198,78 грн. середньоденний заробіток х 108 днів вимушеного прогулу).

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 137-1 КЗпП України Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

-6-

При визначення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди суд виходить із того, що дії відповідача по звільненню позивачки не відповідали вимогами чинного трудового законодавства, тривалості вимушеного прогулу, що беззаперечно призвело до моральних

страждань позивачки, погіршення матеріального становища, стану здоров'я позивачки та вважає, що з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральних страждань належить стягнути 5000 (п'ять тисяч) гривень.

Вимога яку ставить відповідач щодо вирішення питання про відшкодування йому сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які належить йому сплатити позивачці, з ОСОБА_3 не підлягають розгляду в даному цивільному провадженні.

Керуючись ст. ст. 10,11, 57, 60, 79,88, 174, 208, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 40 ч.1 п. 7, 147, 147-1, 148, 149, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_3 № 24-к від 24.12.2015 року « Про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 згідно якого ОСОБА_1 була звільнена з роботи за появу на роботі в нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України з 24 грудня 2015 року та поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Стягнути Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Володарсько-Волинської виконавчої дирекції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21468 ( двадцять одна тисяча чотириста шістдесят вісім) гривень 24 копійки, з відрахуванням належних платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 звернути до негайного виконання.

Стягнути з Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування

моральної шкоди сумі 5000,00 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь держави судовий збір в сумі 2756 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення через Володарсько-Волинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: / підпис/

Копія вірна.

Суддя: