АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4193/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

третьої особи ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 3 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28 листопада 2002 року, що вони є батьками повнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із матір'ю за адресою АДРЕСА_1.

Також установлено, що з 1 вересня 2015 року ОСОБА_7 є студентом 1 курсу Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, навчається на денному відділені за рахунок коштів державного бюджету та отримує стипендію щомісяця у розмірі 825грн.

Також судом установлено, що відповідач ОСОБА_5 з 24 лютого 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, від якого має дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; що відповідач працює в ТОВ «Саккс» столяром та його середня заробітна плата складає 3337,90грн.

Враховуючи, що повнолітній син сторін навчається на державному замовленні та не сплачує кошти за навчання, отримує стипендію, проживає разом із позивачем та не несе витрат, пов'язаних із проживання у гуртожитку, а також що батько повнолітнього сина має іншу сім'ю та на утриманні малолітню дитину і дружину, яка не працює, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що суд не у повній мірі врахував встановлені обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній доводів і просили її задовольнити. Відповідач та третя особа - його дружина заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції .

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення спору, надав поданим сторонами на їх підтвердження доказам оцінку у відповідності до ст.212 ЦПК України і дійшов вірного висновку про відсутність передбачених ст.199 СК України підстав для задоволення позову.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітній син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися післядосягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Правильно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто, досяг 18 років з 22.09.2015, а також що він є студентом 1 курсу і навчається в Українському державному університеті фінансів та міжнародної торгівлі на денному відділені.

У зв'язку з навчанням ОСОБА_7 не має можливості працевлаштуватися та мати самостійний дохід, проте, він навчається за рахунок коштів державного бюджету і отримує стипендію щомісяця у розмірі 825,00грн. Його батько відповідач ОСОБА_5 працює, його заробітна плата в середньому складає 3337,90грн на місяць, проте, на його утриманні перебувають малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дружина, яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною. З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав уважати, що ОСОБА_7 у зв'язку із продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, а батько може йому таку допомогу надати.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сплачував аліменти до досягнення ОСОБА_7 повноліття, і його сімейний і матеріальний стан після досягнення сином повноліття не змінився, а тому він може продовжувати надавати допомогу дитині, - не заслуговують на увагу, адже аліменти на утримання ОСОБА_7 відповідач став сплачувати лише на підставі рішення суду від 30.06.2015 (ас2), а зазначена в обгрунтування позовних вимог обставина (незмінність матеріального стану платника аліментів після досягнення дитиною повноліття) сама по собі не є підставою для стягнення аліментів на повнолітню дитину відповідно до ст.199 СК України. Вказаною нормою передбачена сукупність обставин для обов'язку батька, окремо від якого проживає повнолітня дитина, утримувати її, зазначені обставини з'ясовані судом на підставі доводів і заперечень сторін, підтверджених дослідженими в судовому засіданні і наявними в матеріалах справи доказами, на підставі яких суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна