Провадження № 2/643/1139/16
06.05.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Мамалуй М.В., секретаря Охріменко А.І., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ Приватбанк, Банк, Кредитор) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі Позичальник, Боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.
Пункт 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує, що положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.
Ухвалою суду від 19.02.2016 року визнана обовязковою явка представника позивача, оскільки суду не надано детального розрахунку заборгованості, в т.ч. підстав та порядку нарахування пені, стосовно зясування правильності нарахувань, а також виконання позичальником обовязків по договору.
Однак, вказана ухвала позивачем не виконана.
Враховуючи вказане, а також те, що термін виконання договору від 26.12.2006 року, передбачений п.1.1. Договору строк дії карти два роки, закінчився у грудні 2008 році, а до суду позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості лише 03.11.2015 року, тобто після спливу майже семи років після закінчення строку виконання зобов'язання. Суду не надані докази про те, що позивач приймав заходи щодо стягнення заборгованості з відповідача.
Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково у розмірі 246301,66 грн., то судовий збір який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача становить 1240,24 грн.
Керуючись ст.ст. 208-209, 212-215, 224 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В решті позовних вимог слід відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Копію заочного рішення направити за місцем проживання відповідача для відома.

Повний текст рішення надруковано власноручно у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя М.В. Мамалуй