Справа № 646/1563/16-ц
№ провадження 2/646/626/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Марковій О.В.

за участі: позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи „Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до державної установи „Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем вимог законодавства про працю.

У судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, в обґрунтування яких послалась на факти і обставини, наведені в заявах, та зазначила, що по 19 вересня 2014 року знаходилась з відповідачем у трудових відносинах, працюючи економіста за сумісництвом. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова з відповідача на її користь стягнути: заборгованість по заробітній платі за період з квітень-вересень 2014 року у розмірі 7011,6 грн.; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 20 вересня 2014 року по 02 липня 2015 року в сумі 11916,96 грн. Виконання рішення проводилось Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. 23 лютого 2016 року рішення суду виконано відповідачем у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушені її права, позивач на підставі статей 116, 117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03 липня 2015 року по день фактичної виплати - 23 лютого 2016 року у розмірі 10679,68 грн., виходячи з встановленого середньоденного заробітку 65,12 грн. та періоду затримки 164 робочих днів.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності установи, позовні вимоги не визнав, мотивуючи відсутністю у інституту можливості виконати попереднє рішення суду у звязку з арештом рахунків.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

Відповідно до положень статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нарахування суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 по 19 вересня 2014 року знаходилась з відповідачем у трудових відносинах, працюючи економіста за сумісництвом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова з відповідача на користь позивача стягнути: заборгованість по заробітній платі за період з квітень-вересень 2014 року у розмірі 7011,6 грн.; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 20 вересня 2014 року по 02 липня 2015 року в сумі 11916,96 грн.

На виконання рішення, 27 жовтня 2015 року Червонозаводським районним судом м.Харкова видано виконавчі листи, які з находились на виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

23 лютого 2016 року зазначене рішення суду виконано відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки, по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За правилами статей 10 і 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про наявність поважних причин для несвоєчасного розрахунку з позивачкою, оскільки ним не надано беззаперечних, обєктивних доказів поважності причин несвоєчасного розрахунку при звільненні ОСОБА_1

Суд вважає безпідставними твердження представника відповідача про зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні пропорційно розміру позовних вимог, задоволених рішенням суду від 08 вересня 2015 року. Як вбачається із зазначеного рішення, вимоги позивача про стягнення: заборгованості по заробітній платі за період квітень-вересень 2014 року у розмірі 7011,6 грн., та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 20 вересня 2014 року по 02 липня 2015 року в сумі 11916,96 грн. - задоволені в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, представлені сторонами докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що невиплата заробітної плати ОСОБА_1 при її звільнені у строки, передбачені законодавством про працю, відбулась з вини відповідача при відсутності винних дій позивача.

Попереднім рішенням суду встановлений розмір середньоденної заробітної плати у сумі 65,12 грн.

Період затримки розрахунку складає з 03 липня 2015 року по 23 лютого 2016 року, що складає 164 робочих дні.

Таким чином, сума середнього заробітку, яка підлягає виплаті відповідачем на користь ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні, складає 10679,68 грн. (65,12х164).

Відповідно до частини 3 статі 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 116, 117 Кодексу законів України про працю, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з державної установи „Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10679,68 грн.

Стягнути з державної установи „Державний інститут праці та соціально-економічних досліджень на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Єжов