Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №316/1269/15-ц Головуючий у 1 інстанції Курач І.В.
Провадження № 22-ц/778/379/16 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

за участі секретаря : Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» про скасування рядка шість із додатку Б до наказу від 10.03.2015 року № 633-к про позбавлення винагороди ОСОБА_3 за підсумками роботи за 2014 рік, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»» про скасування рядка шість із додатку Б до наказу від 10.03.2015 року № 633-к про позбавлення винагороди за підсумками роботи за 2014 рік.

В позов зазначав, що згідно додатку Б до наказу Генерального директора ВП Запорізька АЕС ДП НАЕК «Енергоатом» Тищенко В.О. № 633-к від 10.03.2015 року «Про виплату винагороди працівникам за підсумками роботи за 2014 рік» він позбавлений винагороди за підсумками роботи за 2014 рік.

З додатком Б до наказу в частині позбавлення його винагороди за 2014 рік він не згоден, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вважає, що наказ № 210 від 24.02.2015 року «Про результати службового розслідування порушення на енергоблоці № 1 12.02.2015 року» не може впливати або відображати підсумки його роботи за 2014 рік. За результатами його роботи у 2014 році до нього претензій не було. Крім того зазначив, що з наказом № 210 від 24.02.2015 року він не згоден.

Просить суд скасувати повністю шостий рядок із додатка Б до наказу № 633-к від 10.03.2015 року про позбавлення його винагороди за підсумками роботи за 2014 рік.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Проте такі висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі та вимогам закону, а тому таке рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що згідно додатку Б до наказу генерального директора ВП Запорізька АЕС ДП НАЕК «Енергоатом» Тищенко В.О. №633-к від 10.03.2015р. «Про виплату винагороди працівникам за підсумками роботи за 2014 рік» позивач ОСОБА_3 був позбавлений винагороди за підсумками роботи за 2014 рік (а.с. 3-6).

Підставою для позбавлення винагороди став наказ №210 від 24.02.2015р., яким ОСОБА_3 була винесена догана за порушення вимог п.2.10 ПІ 00.ЕЦ.ИД.10-12, що сталися у лютому 2015 року. Премія за лютий 2015 року ОСОБА_3 не нараховувалася (а.с. 32-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного договору.

Статтею 2 цього ж закону визначено структуру оплати праці до якої входять: основна заробітна плата винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки); додаткова заробітна плата, винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У ст. 9-1 КЗпП України визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Премія носить не обов'язковий, а факультативний характер. Отже, нарахування і виплата премії не є обов'язком роботодавця, а є його правом, яке відповідно до ст. 97 КЗпП України встановлюється підприємством самостійно, на підставі локальних нормативних актів підприємства.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснив, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат, необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначені умови і розміри цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або їхній розмір може бути зменшений) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли виплати обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Виплата винагороди за підсумками роботи за рік працівникам ДП НАЕК «Енергоатом» регулюється відповідним Положенням (а.с. 36-42).

Положенням передбачений перелік обставин, що можуть слугувати для збільшення, зменшення розміру винагороди, та позбавлення винагороди. Даний перелік є виключним.

Згідно з п.1.3 Положення винагорода виплачується після підведення підсумків виробнично-господарської діяльності Компанії за рік по кожному відокремленому підрозділу ДП НАЕК «Енергоатом».

Згідно з п.3.1 Положення винагорода виплачується працівникам, які перебувають в обліковому складі ДП НАЕК «Енергоатом» і пропрацювали повний календарний рік.

Згідно з п.3.11 Зниження розміру винагороди проводиться на підставі наказів про порушення трудової і виробничої дисципліни, виданих протягом року. При цьому, у наказі має бути визначено величину зниження винагороди.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що позбавлення ОСОБА_3 винагороди за підсумками роботи за 2014 рік було зумовлене неналежним виконанням ним своїх трудових обов'язків у лютому 2015 року та винесення у зв'язку з цим наказу про оголошення догани. Однак, матеріали справи не містять доказів порушення ОСОБА_3 своїх трудових обов'язків протягом 2014 року. Жодних наказів про порушення трудової і виробничої дисципліни, виданих протягом 2014 року відносно ОСОБА_3 немає. Таким чином, відповідно до Положення у відповідача були відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_3 винагороди за підсумками роботи за 2014 рік, а наказ про оголошення догани, виданий відносно ОСОБА_3 24.02.2015р. повинен був бути врахований при визначенні розміру винагороди за підсумками роботи за 2015 рік.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтоване позбавлення позивача винагороди за підсумками роботи за 2014 рік, через те, що йому у лютому 2015 року була оголошена догана.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими вимоги позивача і такими, що підлягають задоволенню, а рішення, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно положень ч.3 ст.88 ЦПК України, якою врегульовано порядок розподілу судових витрат між сторонами, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача звільнено від сплати судового збору п/п1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» .

Як вбачається з позовної заяви вимоги позивача складаються з вимоги немайнового характеру.

Тому з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 023,12 грн. (487,20 грн. - за подачу позову + 535,92 грн. - за подачу апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 303,307,309, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 листопада 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про скасування рядка шість із додатку Б до наказу від 10.03.2015 року № 633-к про позбавлення винагороди ОСОБА_3 за підсумками роботи за 2014 рік - задовольнити.

Скасувати повністю рядок із додатка Б до Наказу від 10.03.2015 №633-к: «№ п/п 6 / підрозділ 15/ Таб.№4455/ ОСОБА_3./ ПІЕРУ/ за порушення вимог п.2.10 Інструкції 00.ЕЦ.ИД.10-12 Наказ №210 від 24.02.2015/ догана» якій міститься в списку працівників ВП ЗАЕС, які позбавлені винагороди за підсумками роботи за 2014 рік додатка Б до Наказу від 10.03.2015 №633-к «Про виплату винагороди працівникам за підсумками роботи за 2014 рік».

Стягнути з Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 023,12 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: