Справа №702/248/16-ц
Провадження №2/702/162/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частина рішення)

25 березня 2016 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягунути з ОСОБА_2, уродженця с.Городище Київської області, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого на користь ОСОБА_1 кошти на утримання дитини (аліменти): сина-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи із 19.02.2016 року і до досягнення ним повноліття в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 10 днів через Монастирищенський районний суд до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя: Д. С. Ротаєнко

Справа №702/248/16-ц

Провадження №2/702/162/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач 19.02.2016 року звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що 17 квітня 2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований виконкомом Княжекриницької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. За час перебування в шлюбі, мають спільну малолітню дитину-сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2011 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу, їх малолітній син постійно проживає із нею, а відповідач проживає окремо. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати малолітнього сина, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхньої дитини. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, що випливає зі змісту положення ст.180 СК України, яке зобов'язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Всупереч таким вимогам закону, відповідач, який проживає окремо від малолітнього сина, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо його утримання, оскільки з моменту припинення шлюбу між ними, матеріально своєму сину не допомагає, жодної участі у його вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом, як на батька дитини. За таких умов, вона не має можливості належним чином самостійно, без участі відповідача, утримувати їхнього сина. Після припинення шлюбу відповідач запевняв її у тому, що він зобов'язується надавати матеріальну допомогу їхньому сину, але з моменту припинення шлюбу та по сьогодні, свої обіцянки та зобов'язання батька жодного разу не виконував. Вона неодноразово зверталася до відповідача та повідомляла про свій тяжкий матеріальний стан, про необхідність сплачувати значні для неї грошові кошти, що пов'язано із специфікою виховання дитини. Проте, з моменту припинення шлюбу й по сьогоднішній день відповідач проявив байдужість до неї та сина, жодних контактів із нею та сином не підтримує, наміру матеріально допомагати сину не мав та не має, оскільки, як він повідомляв її, не має постійної роботи та грошей. Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Днем пред'явлення позову до суду про стягнення аліментів з відповідача є 16 лютого 2016 року, а тому вважає, що 16 лютого 2013 року-є датою, з якої суд може присудити аліменти за останні три роки. На момент звернення до суду з цим позовом, свої зобов'язання щодо утримання їхнього малолітнього сина відповідачем не виконуються, й між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати малолітнього сина. Як випливає з положення ст.181 СК України у разі відсутності домовленості між батьками про способи виконання обов'язку з утримання малолітньої дитини тим із батьків, хто проживає окремо, інший, з ким проживає така дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на її утримання. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Як передбачено ч.1 та ч.3 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, до обставин, які надають суду повноваження визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На скільки їй відомо, відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб'єкта господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, що є тими істотними обставинами, які надають підстави суду, згідно ч.1 ст.184 СК України визначити аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі. При таких обставинах, вважає, що необхідно стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення сина повноліття, і обсяг яких, на її думку, є тим мінімально необхідним для утримання та виховання малолітнього сина. Також, вона вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти за минулий час, оскільки відповідач ухилявся від сплати аліментів. Дитина перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №183 від 25.02.2016 року, виданої виконкомом Княжекриницької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 16 лютого 2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві. Надати суду докази отриманого доходу позивачем, доказів наявності захворювань дитини не має можливості.

У судове засідання позивач не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що визначитись з розміром аліментів, які він визнає, не може, але постійного місця роботи не має, має на утримані ще двох малолітніх дітей, тому вважає, що їх розмір має визначатись з врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Він розуміє, що має утримувати дитину, але позивач під час розірвання шлюбу тільки хотіла, щоб вони розірвали шлюб і казала, що аліментів вона не буде вимагати.

Свідок ОСОБА_5, допитана в якості свідка, показала суду, що вона є матір"ю позивача, проживає з нею та з онуком, а тому їй відомо, що відповідач не сплачує жодних коштів на утримання дитини, так як каже, що не працює. Позивач не зверталась до відповідача з питанням сплати аліментів раніше, так як він казав, що у нього грошей немає.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

- у відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов"язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку.

- згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу;

- суд вважає, за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів відповідача, але не менше 30% прожиткованого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та з часу звернення позивача до суду, так як суду не надано належних та допустимих доказів, що відповідач обіцяв платити в добровільному порядку аліменти, чи переховувався від позивача і позивач вживала заходів до примусового стягнення аліментів;

- при визначенні розміру аліментів суд враховує як відсутність доказів позивача про її матеріальний стан, відсутність доказів про отримані доходи позивачем та відповідачем, а також знаходження на утриманні відповідача ще двох малолітніх дітей.

Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.367 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5,6,7,8,10,11,14,88, 158-159, 169, 213-215, 291-292, 294-296, 367 ЦПК України, ст. ст. 80, 84, 180, 181 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, уродженця с.Городище Київської області, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого на користь ОСОБА_1 кошти на утримання дитини (аліменти): сина-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи із 19.02.2016 року і до досягнення ним повноліття в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 10 днів через Монастирищенський районний суд до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя: Д. С. Ротаєнко

Повний текст рішення виготовлено 25.03.2016 року