РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Восьма Харківська державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/4 квартири, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 14 жовтня 1983 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Заповіту ОСОБА_3 не залишив, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. ОСОБА_1 вказала, що вона є єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_3, оскільки мати спадкодавця - ОСОБА_4 та спільна зі спадкодавцем дочка - ОСОБА_5 відмовилися від права на прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори. ОСОБА_3 своєчасно, у встановлений законом 6-місячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.Спадкове майно складається з 1/4 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена частка вказаної квартири належала чоловікові позивачки на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 19 січня 1998 року за реєстраційним № 2-98-106306. 13 жовтня 2015 року державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Лола Ю.В. ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище 1/4 частку квартири. Крім цього, ОСОБА_1 вказала, що згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2005 року (справа № 2-4644/10-2005) за її чоловіком - ОСОБА_3 - визнане право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю частину спадкового майна позивачці було відмовлено, оскільки ОСОБА_3 за життя не зареєстрував вказане вище рішення суду в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, тобто у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», а в подальшому - Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції Харківської області. За таких обставин позивачка позбавлена можливості оформити у нотаріальній конторі своє право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Згідно відповіді державного нотаріуса на заяву ОСОБА_1, їй було рекомендовано звернутися до суду за захистом прав, оскільки Восьма Харківська державна нотаріальна контора наразі не має права видати їй свідоцтво про право власності на вказану частину спадщини.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_8, яка діє на підставі договору, вказувала на обставини, які були викладені в позовній заяві та наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.

Представники відповідача Харківської міської ради та третьої особи Восьмої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали письмові пояснення по справі, в яких просили суд прийняти по справі законне та обґрунтоване рішення, справу розглянути без участі їх представників.

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, направив до суду заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити.

З урахуванням цього та необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув справу на підставі всіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши надані позивачкою документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідношення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. /а.с. 7/

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2005 року (справа № 2-4644/10-2005) за чоловіком позивачки - ОСОБА_3 - визнане право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. /а.с.6/

Як вбачається з матеріалів справи, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю частину спадкового майна позивачці було відмовлено, оскільки ОСОБА_3 за життя не зареєстрував вказане вище рішення суду в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, тобто в той час у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», а в подальшому - Реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції Харківської област, відповідно до отриманої відповіді на запит №3912/02-14 від 13.10.2015 року. /а.с.5/

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв'язку з чим в даний час неможливо належним чином оформити право власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 в судовому порядку.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка, спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадщини позивачем не наведені, а судом не встановлені, а належні померлому на праві власності об'єкти нерухомого майна не були належним чином ним зареєстровані відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, то суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 16, 25, 182, 209,212,214-215,218, 328, 1216, 1218, 1268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Восьма Харківська державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя -