Справа № 758/7888/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Прокопенко М.В.,

розглянувши у матеріали подання головним державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Бабенко О.О. про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві Бабенко О.О. за погодженням з начальником ВДВС Подільського РУЮ ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що в провадженні державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №50332185 з примусового виконання виконавчого листа №760/19013/15-ц, виданого 25.02.2016 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 134540,20 грн. Державним виконавцем вживались примусові заходи щодо виконання виконавчого документу, проте жоден із таких заходів не призвів до виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва.

Головний державний виконавець ВДВС Подільського РУЮ в м.Києві в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві, тому суд вважає можливим розглянути подання за її відсутності.

Вивчивши подання та матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2016 р. Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №760/19013/15-ц на виконання рішення цього ж суду від 09.02.2016 р., яке набрало законної сили 22.02.2016 р. про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, проживає за адресою: АДРЕСА_5, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_6, матеріальну шкоду в сумі 134540,20 грн. (а.с. 9-10).

За заявою ОСОБА_4 від 26.02.2016 р. (а.с. 6-8) головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києва Бабенко О.О. 01.03.2016 р. відкрито виконавче провадження №50332185 по примусовому виконанню зазначеного виконавчого документа, у якому боржником виступає ОСОБА_2 (а.с. 17-18).

Постановою головного державного виконавця від 01.03.2016 р. накладено арешт на все майно ОСОБА_2, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику (а.с. 20-21).

Крім того, 18.04.2016 р. та 16.05.2016 р. головним державним виконавцем Бабенко О.О. направлялись виклики на наступні адреси боржника: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, щодо необхідності особистої явки до державного виконавця 29.04.2016 р. з 09-00 год. по 12-00 год., та 01.06.2016 р. з 15-00 год. до 18-00 год., для сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату (а.с. 45-46, 49).

Головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Бабенко О.О. здійснювались виходи за місцем проживання боржника, а саме:

- 21.04.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1;

- 27.05.2016 р. за адресою: АДРЕСА_3;

- 02.06.2016 р. за адресою: АДРЕСА_7;

- 16.06.2016 р. за адресою: АДРЕСА_1.

Проте потрапити до вказаних житлових приміщень та перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим, про що складено відповідні акти (а.с. 48, 50-52).

Згідно інформаційної довідки з Державного еєстру речових прав на нерухоме майно №61595722 від 16.06.2016 р. ОСОБА_2 на праві власності належить об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

В даному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання головного державного виконавця, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_2, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, яка свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на неї судовим рішенням зобов'язань, тому у суду відсутні підстави для задоволення подання.

Крім того, головним державним виконавцем не обґрунтовано яким чином в разі виїзду боржника ОСОБА_2 за кордон буде неможливим або ускладненим виконати виконавчий документ Cолом'янського районного суду м. Києва від 25.02.2016 р., так само не обґрунтовано чи вжиті заходи щодо реалізації майна, та коштів від його реалізації не вистачило погасити заборгованість, і в якому розмірі, чи воно вибуло з володіння боржника, чи встановлювалась вартість цього майна. Тим більше, як вбачається з матеріалів справи, постановою держвиконавця накладено арешт на все майно боржника.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1, 293 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду в Україну громадян України», ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Бабенко О.О. про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України керівника боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

СуддяГ. Б. Супрун