АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/225/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 216/2664/15-ц інстанції - Онопченко Ю.В.
Категорія № 20(1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Петренко К.І.,

за участю - представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_4 з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 15 квітня 2008 року між нею та відповідачем укладено договір завдатку, за умовами якого остання прийняла на себе зобов'язання укласти з нею договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 за ціною 4000 доларів США. На підтвердження зобов'язання та в забезпечення його виконання вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 1500 доларів США. 04 червня 2008 року між сторонами укладено ще один договір завдатку, за умовами якого відповідач прийняла на себе зобов'язання укласти з нею договір купівлі-продажу вказаного будинку за ціною 40000 доларів США. На підтвердження зобов'язання та в забезпечення його виконання вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 доларів США. Однак відповідач відмовилась від укладення зазначеного договору купівлі-продажу, у зв'язку із цим рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти в розмірі 30000 грн., що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, еквівалентно 2500 доларів США. 25 березня 2015 року відповідач здійснила перерахування на ім'я позивача грошових коштів у розмірі 25705 грн., що за курсом банку на день перерахування складає 1120,9711 доларів США. ОСОБА_6 вважає, що відповідач не виконала рішення суду в повному обсязі та просила стягнути з відповідача на свою користь 1378,0289 доларів США, інфляційні втрати в розмірі 10280 грн., 3% річних в розмірі 3928 грн. та 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неврахування судом того, що рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти в розмірі 30000 грн., що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, еквівалентно 2500 доларів США, однак відповідачем перераховано на ім'я позивача грошові кошти у розмірі 25705 грн., що за курсом банку на день перерахування складає 1120,9711 доларів США. Крім того, на думку апелянта, судом не взято до уваги невиконання відповідачем своїх зобов'язань в повному обсязі та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за кожен рік прострочення зобов'язання та 3% річних, а також відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір завдатку, згідно з яким відповідач прийняла на себе зобов'язання укласти з позивачем договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 40000 доларів США.

На підтвердження зобов'язання позивач передала відповідачу ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 1500 доларів США.

04 червня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено ще один договір завдатку, на виконання якого позивачем передано відповідачу грошову суму в розмірі 1000доларів США.

Однак відповідач ОСОБА_4 відмовилась від укладання договору купівлі-продажу зазначеного будинку.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року, яке набрало законної сили, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_6 стягнуто грошові кошти в розмірі 30000 грн., що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, еквівалентно 2500 доларів США.

Згідно із постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28 квітня 2015 року на підставі виконавчого листа № 2-3885/11 від 15 липня 2014 року, виданого Центрально-Міським районним судом, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача стягнуто борг в розмірі 30000 грн., у зв'язку з чим виконавче провадження закрито (а.с. 51, 72).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла внаслідок виконання зобов'язання не в повному обсязі, у тому числі через знецінення коштів, стягнутих рішенням суду, а також інфляційні втрати за кожен рік прострочення зобов'язання, 3% річних та моральну шкоду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникає з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до положень ст.. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Як установлено судом, сторони уклали два договори завдатку від 15 квітня 2008 року та 04 червня 2008 року, згідно з якими відповідач прийняла на себе зобов'язання укласти з позивачем договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 40000 доларів США, у зв'язку з чим позивач передала відповідачу ОСОБА_4 авансом грошові кошти в розмірі 1500 та 1000доларів США відповідно.

При цьому належні та допустимі докази на підтвердження того, що при укладенні зазначених договорів сторонами обумовлювались наслідки можливого не укладення у майбутньому договору купівлі-продажу будинку та обов'язок і строк повернення переданих продавцю покупцем коштів, у матеріалах справи відсутні.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року, яке набрало законної сили, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_6 стягнуто грошові кошти в розмірі 30000 грн., що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, еквівалентно 2500 доларів США., як аванс.

Діючим законодавством не передбачено строк виконання рішення суду в день його ухвалення. Крім того, вказівка про допущення рішення суду в частині стягнення грошових коштів у сумі 30000грн. до негайного виконання в даному судовому рішенні відсутня, також не встановлений строк виплати позивачеві присуджених коштів.

Виконання судового рішення здійснювалось відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» і закінчено повним виконанням 28 квітня 2015 року.

З огляду на викладене, зобов'язання відповідача повернути позивачу суму авансу, переданого на виконання усної домовленості про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку, яке виникло на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року, на думку колегії суддів, не є грошовим зобов'язанням, а є правовим наслідком не укладення сторонами договору купівлі-продажу, на виконання якого одна сторона передала іншій авансові платежі.

У зв'язку з цим за порушення відповідачем обов'язку, який виник у нього на підставі рішення суду, для нього не можуть наставати негативні наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки це зумовлює настання правових наслідків, установлених статтею 611 ЦК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України.

Через це доводи позивача про те, що судом не взято до уваги невиконання відповідачем своїх зобов'язань в повному обсязі та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за кожен рік прострочення зобов'язання та 3% річних, не можуть бути прийнятими до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 також не містять підстав для її задоволення

Так, посилання апелянта на неврахування судом того, що на виконання рішення суду про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 30000 грн., що за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, еквівалентно 2500 доларів США, відповідачем перераховано на її ім'я грошові кошти у розмірі 25705 грн., що за курсом банку на день перерахування складає 1120,9711 доларів США, не знайшли свого підтвердження, оскільки в суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_4 та її представником ОСОБА_5 зазначено, а представниками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано, що відповідач рішення суду виконала в повному обсязі, перерахувавши позивачці 30000грн., у зв'язку з чим виконавче провадження по виконанню рішення суду було закрито, а спір існує саме з приводу невідповідності стягнутої суми курсу долара США, який змінився за час виконання рішення суду.

Доводи позивача про те, що внаслідок знецінення грошових коштів сума 30000грн., яка стягнута судом на її користь, за встановленим Нацбанком курсом не відповідає сумі коштів, переданих нею в доларах США відповідачу з метою придбання у майбутньому будинку, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки при ухваленні рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року сума авансу стягнута з відповідача за курсом, встановленим на момент ухвалення рішення суду.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення з відповідача індексу інфляції, оскільки індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні, тому норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні, сторонами ж у даній справі розрахунки здійснювались в іноземній валюті - в доларах США та будь-яке грошове зобов'язання взагалі не визначалось.

Не можуть бути взятими до уваги також доводи позивача в частині незгоди з відмовою у стягненні моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено порушення її прав та законних інтересів, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від основних.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів