АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3102/16 Справа № 204/6843/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Красногвардійський відділ Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом по вищевказаній справі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішеннями Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2004 року та 16 березня 2009 року, шлюб між сторонами розірвано та встановлено стягувати з позивача на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З того часу, позивач добровільно сплачував на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 500,00 грн. щомісячно. У зв'язку з чим, ОСОБА_3 подала до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ заяву про видачу виконавчого листа №2-808/2009 та залишення його без виконання, оскільки позивач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу - аліменти на утримання сина, а тому, станом на 25 вересня 2012 року, вона не має жодних матеріальних претензій до ОСОБА_2 Однак, 03 серпня 2015 року відповідач знову звернулася до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ із заявою та з дублікатом виконавчого листа №2-808/2009 про примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з позивача. Державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ було здійснено перерахунок заборгованості, згідно якого за період липень 2014 року по 30 листопада 2015 року заборгованість становить 5970,54 грн. Позивач зазначив, що 03 лютого 2012 року він зареєстрував у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області шлюб з ОСОБА_5 і станом на сьогодні має на вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки з жовтня 2006 року позивач ніде не працює, не отримує жодного доходу, а сім'я живе лише на кошти, які заробляє теперішня дружина позивача та враховуючи сумісне проживання з батьками позивача, єдиним доходом яких є пенсія, то надавати матеріальну допомогу позивач не має змоги.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 листопада 2000 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

16 листопада 2004 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами було розірвано.

16 березня 2009 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було встановлено стягнути з позивача на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивач добровільно сплачував на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 500,00 грн. щомісячно.

Відповідач звернулася до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ з виконавчим листом №2-808/2009 про стягнення аліментів.

Згідно Постанови Красногвардійського ВДВС ДМУЮ від 27 вересня 2012 року відповідач подала заяву про видачу виконавчого листа №2-808/2009 та залишення його без виконання, оскільки позивач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу - аліменти на утримання сина. Також відповідач зазначила, що не має жодних матеріальних претензій до відповідача станом на 25 вересня 2012 року.

Між сторонами була усна домовленість, що позивач продовжує сплачувати матеріальну допомогу - аліменти, але вже у розмірі 550,00 грн. щомісячно. Також зазначив, що він добровільно надавав матеріальну допомогу у розмірі 1000,00 грн. до першого вересня, нового року та на день народження сина.

03 серпня 2015 року відповідач звернулася до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ із заявою та з дублікатом виконавчого листа №2-808/2009 про примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з позивача.

Державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ за заявою позивача було здійснено перерахунок заборгованості. Згідно нового розрахунку заборгованості за період липень 2014 року по 30 листопада 2015 року заборгованість становить 5970,54 грн.

Позивач зазначив, що 03 лютого 2012 року він зареєстрував у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб з ОСОБА_5

На сьогоднішній день на вихованні позивача є неповнолітній син його дружини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З жовтня 2006 року позивач ніде не працює, не отримує жодного доходу. Сім'я живе на кошти, які заробляє теперішня дружина позивача. Також, зазначив, що вони мешкають з батьками позивача, які є людьми похилого віку, єдиним доходом яких є пенсія, тому надавати матеріальну допомогу позивачу, батьки фізично не мають змоги.

Таким чином, позивач вважає, що підлягає звільненню від сплати заборгованості по аліментам, оскільки не має жодного доходу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 197 СК України, дійсно встановлено перелік умов, за якими особу може бути звільнено від сплати заборгованості по аліментів, однак позивач під дію даної правової норми не підпадає, станом на сьогодні є працеспроможним, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача в своїй апеляційній скарзі на порушення процесуальних і матеріальних норм законодавства, зокрема щодо відсутності пред'явлених матеріальних вимог з боку ОСОБА_3 та відсутності спору по сплаті аліментів, оскільки між сторонами була досягнута усна домовленість про щомісячну сплату суми у розмірі 550 грн.

Однак, з даним твердженням погодитися не можна, враховуючи наявність звернення відповідача до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ із заявою та з дублікатом виконавчого листа №2-808/2009 про примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з позивача, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 перестав сплачувати аліменти в порядку усної домовленості.

Статтею 196 СК України встановлюється відповідальність за прострочення сплати аліментів, відповідно до якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2009 року було встановлено стягувати з позивача на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наявність усної домовленості не звільняє позивача від сплати аліментів, встановлених за рішенням суду.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, зокрема на наявність судимості, у зв'язку з якою виникають складнощі у працевлаштуванні, на відсутність постійного заробітку та наявність другої дитини, аналізуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Слід зазначити, що після звернення ОСОБА_3 до Красногвардійського ВДВС ДМУЮ із заявою та з дублікатом виконавчого листа №2-808/2009, за заявою позивача державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ, з урахуванням всіх наданих ОСОБА_2 розписок та квитанцій, було здійснено перерахунок заборгованості, згідно якого заборгованість за період липень 2014 року по 30 листопада 2015 року становить 5970,54 грн. З даного розрахунку вбачається, що нарахована сума визначена з урахуванням виплат, які здійснювалися позивачем в рахунок сплати аліментів в добровільному порядку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відстрочити або розстрочити сплату заборгованості ОСОБА_2 не просив та не надав жодних доказів на наявність будь-яких захворювань або інвалідності для застосування вказаної норми як підстави звільнення його від заборгованості по аліментам.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова