АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Астахова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

У мотивування позовних вимог посилався на те, що 13.06.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №СL138188, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 100 000 грн, дата повернення кредиту - 10 червня 2018 року, тип процентної ставки визначається як змінювана (плаваюча) процентна ставка.

Дата перегляду ставки - кожне 01 січня, 01 квітня, 01 липня та 01 жовтня кожного календарного року протягом строку дії Договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та цього Додатку до Договору.

Згідно із п. 4.1 Кредитного договору розмір процентної ставки визначається у процентах річних за наступною формулою (якщо інше не передбачено умовами договору), а саме: «Процентна ставка» = Індекс + Маржа.

У п. 4.2 Кредитного договору визначено, що сторони домовилися, що станом на дату укладення Договору та цього Додатку: розмір індексу складає 15,56% річних, який дорівнює «6М UIRD», що розрахований за 28.04.2013 року; розмір процентної ставки складає 29,00% річних.

Сторони погодили, що перша дата перегляду ставки за Договором застосовується починаючи з 09 вересня 2014 року і тільки з цієї дати застосовуються умови Додатку до Договору щодо автоматичного перегляду/встановлення нового розміру процентної ставки станом на кожну Дату перегляду ставки.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_3 13 червня 2013 року укладено Договір поруки №СL138188-Р, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору №СL138188 від 13.06.3013 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме, надав ОСОБА_2 кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку та меморіальним ордером.

Однак позичальник порушив умови Кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 11.07.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 86 020,28 грн, з яких: 10 348,07 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 57 602,82 грн - сума дострокового стягнення кредиту, 11 171,92 грн - відсотки, 3747,47 грн - пеня, 3150 грн - штраф.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №СL138188 від 13 червня 2013 року в розмірі 86 020,28 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» прострочену заборгованість по кредиту - 10 348,07 грн, суму дострокового стягнення кредиту - 57 602,82 грн, відсотки - 11 171,92 грн, штраф - 3150 грн, судовий збір 1378 грн, а всього 83 650,80 грн.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ПАТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, а також стягнути судовий збір у розмірі 2 893,80 грн.

Зазначає, що рішення суду в частині відмови в стягненні заборгованості з поручителя є незаконним, необґрунтованим та таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні норм законодавства, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору щодо сплати чергових платежів банком на адресу відповідачів 01 червня 2016 року були направлені досудові вимоги, а позовна заява подана 06 серпня 2016 року. Отже, банк не пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 13.06.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №СL138188. (а.с. 7-15)

Відповідно до пп. 1.1 п. 1 Кредитного договору кредитор надає позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому Договорі та Додатках до нього, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним, відповідні комісії, неустойку та інші платежі на умовах та в порядку, визначених Договором та відповідними Додатками.

Згідно п. 1, пп. 3.1, 3.2 п. 3 Додатку №1 до Кредитного договору №СL138188 від 13 червня 2013 року основна сума кредиту, яку позичальник отримує від кредитора та зобов'язується повернути її кредитору - 100 000 грн; дата надання кредиту - 13 червня 2013 року; дата повернення всієї суми кредиту - 10 червня 2018 року.

У п. 4 Додатку №1 до Кредитного договору №СL138188 від 13 червня 2013 року передбачено, що тип процентної ставки визначається як змінювана (плаваюча) процентна ставка; дата перегляду ставки - кожне 01 січня та 01 квітня та 01 липня та 01 жовтня кожного календарного року протягом строку дії Договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та цього Додатку до Договору. Розмір процентної ставки визначається у процентах річних за наступною формулою (якщо інше не передбачено умовами договору), а саме: «Процентна ставка» = Індекс + Маржа. Сторони домовилися, що станом на дату укладення Договору та цього Додатку: розмір індексу складає 15,56% річних, який дорівнює «6М UIRD», що розрахований за 28.04.2013 року; розмір процентної ставки складає 29,00% річних. Сторони погодили, що перша дата перегляду ставки за Договором застосовується починаючи з 09 вересня 2014 року і тільки з цієї дати застосовуються умови Додатку до Договору щодо автоматичного перегляду/встановлення нового розміру процентної ставки станом на кожну Дату перегляду ставки. (а.с. 16-20)

Відповідно до п. 6 Додатку №1 до Кредитного договору №СL138188 від 13 червня 2013 року позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору суму щомісячного платежу у розмірах, відповідно до Графіку щомісячних платежів / Графіку погашення кредиту, вказаного в Додатку №2 до Договору. Датою сплати щомісячного платежу вважається останній робочий день, що передує 10 числу кожного місяця.

ПАТ «Універсал Банк» виконало умови Договору, надавши кредит у сумі 100 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 13.06.2013 року та випискою/особовим рахунком від 13.06.2013 року. (а.с. 32, 33)

У забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 13 червня 2013 року між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №СL138188-Р, відповідно до пп. 1.1 п. 1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору №СL138188 від 13.06.3013 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. (а.с. 24-31)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що з квітня 2015 року позичальник порушив умови договору щодо строків та суми повернення кредитних коштів, а тому в банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя починаючи з 09 квітня 2015 року протягом наступних шести місяців. З позовом банк звернувся 06.08.2016 року, а досудова вимога направлена 01.06.2016 року. Отже, порука є такою, що припинилася.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

За змістом пп. 8.1 п. 8 Кредитного договору сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України, у випадку настання будь-якої із нижче вказаних обставин, вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобов'язання позичальника за цим Договором з дня одержання позичальником повідомлення/вимоги кредитора. Позичальник зобов'язаний виконати вимогу кредитора протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги кредитора про виконання у новий термін/строк основного зобов'язання позичальника за цим Договором. (а.с. 10-11)

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2016 року на адресу місця проживання позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 - АДРЕСА_1, ПАТ «Універсал Банк» направило вимогу від 01.06.2016 про необхідність негайно сплатити всю суму заборгованості за Кредитним договором, включаючи прострочену, строкову, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язання. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде змушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку з покладенням витрат, пов'язаних із сплатою судового збору та витратами виконавчого провадження. Згідно даної вимоги станом на 01.06.2016 року розмір заборгованості по сплаті кредиту та нарахованих процентах становить 79 062,51 грн. (а.с. 59-62)

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 цього Кодексу), що підлягає сплаті.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що за пунктом 4 Договору поруки цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами. Порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов'язання за Основним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки зобов'язання боржник не виконував, банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та підпунктом 8.1 пункту 8 Кредитного договору право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання та відповідно змінив строк виконання основного зобов'язання. Отже, настання строку виконання основного зобов'язання необхідно обчислювати з липня 2016 року.

Зважаючи на те, що кредитодавець звернувся з позовом до поручителя в серпні 2016 року, тобто в межах передбаченого договором поруки трирічного строку, цей строк не можна вважати пропущеним.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 08.06.2016 року в справі №6-1006цс16.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в справі №6-18цс16.

На викладене вище суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового висновку, що договір поруки є припиненим, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості з поручителя.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За приписами ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналогічні положення містяться у пп. 1.3 п. 1 Договору поруки.

Із наведеного вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні нести солідарну відповідальність перед банком за неналежне виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 11.07.2016 року заборгованість ОСОБА_2 становить 86 020,28 грн, з яких: 10 348,07 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 57 602,82 грн - сума дострокового стягнення кредиту, 11 171,92 грн - відсотки, 3747,47 грн - пеня, 3150 грн - штраф. (а.с. 34-35)

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тобто, згідно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі №6-2003цс15.

Умовами Кредитного договору, а саме, п. 2.4 передбачено, що у випадку несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання позичальника за Договором кредитор має право стягнути з позичальника пеню, а позичальник при цьому зобов'язується сплатити таку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ.

У той самий час, згідно з п. 2.5 Кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов'язання позичальника за Договором кредитор має право стягнути з позичальника штраф, а позичальник при цьому зобов'язується сплатити такий штраф у розмірі 350 грн за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Враховуючи те, що умовами Кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, а штрафу - як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення, одне із яких несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що банком за одне й теж саме правопорушення застосовано два види цивільно-правової відповідальності, що є неприпустимим згідно ст. 61 Конституції України.

Отже, з відповідачів на користь ПАТ «Універсал Банк» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 83 650,80 грн, з яких: 10 348,07 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 57 602,82 грн - сума дострокового стягнення кредиту, 11 171,92 грн - відсотки, 3150 грн - штраф.

Разом з тим, оскільки судом першої інстанції стягнуто заборгованість лише з позичальника, а банк заявив вимогу про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя, яка підлягає частковому задовленню, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягання заборгованості з відповідачів на користь банку.

Відповідно частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вимогу пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на корись ПАТ «Універсал Банк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги по 1407,04 грн з кожного (83 650,80 грн / 86 020,28 грн * 1378 грн ) + (83 650,80 грн / 86 020,28 грн * 1515,80 грн) = 2814,08 грн/ 2 = 1407,04 грн).

Керуючись ст. 549, ч. 1, 2 ст. 553, ч. 1, 2 ст. 554, ч. 4 ст. 559, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №СL138188 від 13 червня 2013 року в розмірі 83 650,80 грн, з яких: 10 348,07 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 57 602,82 грн - сума дострокового стягнення кредиту, 11 171,92 грн - відсотки, 3150 грн - штраф.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пені у розмірі 3747,47 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 1407,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 1407,04 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва