2/243/1100/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючої - судді Профатило П.І.,
при секретарі - Куцик Н.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янську справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі,
В С Т А Н ОВ И В :
26 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Фонду Держмайна України про стягнення заборгованості по заробітній платі , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала в у ВАТ «Содовий завод» в період з 18.10.1993 року по 01.04.2011 року. на підставі посвідчення комісії по трудовим спорам №121 від 14.04.2003 року наказано стягнути з ВАТ Содовий завод на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 500 грн. Рішеннями Словянського міськрайонного суду від 29.12.2015 року № 2/243/6136/2015 з ВАТ «Содовий завод» на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 1274 грн., Зазначає, що ВАТ «Содовий завод» є державним підприємством, а тому відповідач, будучи власником підприємства має відповідати за боргами підприємства як особа, яка несе субсидіарну відповідальність. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 1774 грн..
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, однак направив на адресу суду заперечення, в яких вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2013 у справі № 5/174Б ліквідатором ВАТ призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 Ухвалою від 14.05.2014 процедуру ліквідації та повноваження ліквідатора ВАТ продовжено до 17.10.2014. Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Листом від 30.09.2013 Регіональне відділення на підставі доручення Фонду від 16.09.2013 № Д/28 погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод». 03.07.2014 та 29.08.2014 організатором аукціону ТБ «Феміда» проведено аукціони з продажу ліквідаційної маси ВАТ, які визнані такими, що не відбулись у зв'язку із відсутністю заяв. До продажу було запропоновано ЄМК (єдиний майновий комплекс) ВАТ «Содовий завод» з початковою вартістю у сукупності визнаних вимог кредиторів (70,4 млн грн). Наразі ТБ «Феміда» спільно з арбітражним керуючим проводиться робота по проведенню другого повторного аукціону з продажу майна товариства. Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що з ВАТ «Содовий завод» на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 1774 грн..
Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.12.2013 року у справі № 5/174Б ліквідатором ВАТ призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 Ухвалою від 14.05.2014 року процедуру ліквідації та повноваження ліквідатора ВАТ продовжено до 17.10.2014 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше.
Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на ліквідатора покладено обов'язок щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, зокрема, із заробітної плати, у порядку, передбаченому законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 111 ЦК України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи.
Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність.
Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ЦК у ст. 176 закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.
Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.
З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст.ст. 152, 176 ЦК України, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та Фонду держмайна України не розповсюджуються.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі не підлягають задоволенню, оскільки фонд держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», оскільки не є правонаступником ВАТ «Содовий завод».
На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 111, 152, 176, 619, 625 ЦК України, ст. 77 ГК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд,-
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Дане заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду ОСОБА_3