Справа № 149/2973/15-ц
Провадження №2/149/41/16
Номер рядка звіту 38
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
28.03.2016 Хмільницький міськрайонний суд в складі:
головуючого (ї) судді Войнаревич М. Г.
при секретарі Паламарчук Л. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до Кустовецької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кустовецької сільської ради, про визнання заповіту недійсним,
В жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.
Відповідно до заповіту ОСОБА_3, усе майно де б воно не було із чого б воно не складалось у тому числі все те, що буде належати спадкодавцеві на день її смерті і на що спадкодавець матиме право за законом заповідається позивачу.
Позивач подала приватному нотаріусу в межах шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини, про те позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, через відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду.
13.11.2015 року ОСОБА_2 подав до Хмільницького міськрайонного суду зустрічний позов, в якому, просить визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_3, та посвідчений, 25.09.2012 року, секретарем Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_4.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 23.11.2015 року обєднано в одне провадження цивільні справи за позовом ОСОБА_1 до Кустовецької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кустовецької сільської ради, про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 03.12.2015 року провадження по справі № 149/2973/15 за позовом ОСОБА_1 до Кустовецької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кустовецької сільської ради про визнання заповіту недійсним, було зупинено до розгляду та набрання законної сили рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по справі № 149/3243/15.
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 22.12.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кустовецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18.02.2016 року Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено та рішення Хмільницького міськрайонного суду від 22.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кустовецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без змін.

Позивач за первинним позовом у судове засідання не зявилась, однак від її представника ОСОБА_5, який діє на підставі нотаріально завіреного доручення від 06 серпня 2015 року, надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі за первинним позовом представник Кустовецької сільської ради та ОСОБА_2у судове засідання повторно не з'явилися, заперечень щодо позову не надали, причин неявки суду не вказали та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляли, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не висловлює будь-яких заперечень проти такого порядку вирішення справи.

За зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кустовецької сільської ради про визнання заповіту недійсним позивач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з»явився, а тим самим не підтримав свої позовні вимоги, від нього не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності, тому за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_2 є не доведеними і в суду є всі підстави для відмови в задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року померла ОСОБА_3 в с. Селезнівка Перевальського району Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 325442 виданого 06.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області.(а.с. 11).

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження.(а.с.15)

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 4,7924 га, кадастровий номер :03:001:0261, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 156457 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 10 березня 2005 року.(а.с.7-8)

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, становить 159 940 грн. 41 коп.(а.с. 6)

Згідно довідки № 397 від 13.08.2015р. Селезнівської селищної ради Перевальського району Луганської області, ОСОБА_3, на момент смерті проживала разом із дочкою ОСОБА_1 за адресою: Луганська обл., Перевальський р-н., с. Селезнівка, вул. Чкалова, буд. 37.(а.с.14)

Окрім позивача, спадкоємцем за законом є син спадкодавця відповідач по справі ОСОБА_2, який в порядку ст. 1268 ЦК України не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини

Дані правовідносини регулюються наступним:

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про нотаріат" до нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів віднесено і посвідчення заповітів.

З положень ст. 202 та ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до роз'яснень п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3, який посвідчений 25.09.2012 року, секретарем Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 11, усе майно де б воно не було із чого б воно не складалось у тому числі все те, що буде належати спадкодавцеві на день смерті і на що спадкодавець матиме право за законом заповідається ОСОБА_1К.(.а.с10)

На підставі статті 1269 ЦК України ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу ОСОБА_6 в межах шестимісячного строку заяву від 08.08.2015р. про прийняття спадщини після спадкодавця, що посвідчується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41168556 від 08.08.2015р. з реєстрацію спадкової справи № 57790228.(а.с.12)

Відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним. Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 223 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Водночас, особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах (п. 23 постанови Пленуму ВСУ).

Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом були надані рівні можливості сторонам процесу щодо надання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що позов про визнання права на спадщину за заповітом підлягає задоволенню, а підстав для визнання заповіту недійсним не вбачається і зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покласти на сторони, оскільки позивачем за первинним позовом не ставить ся питання про їх відшкодування.

Керуючись ст.ст. 215, 229-230, 328, 1223, 1224, 1233, 1247, 1251, 1254, 1255, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України ст.ст. 10,11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за первинним позовом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 4,7924 га, кадастровий номер :03:001:0261, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 156457 виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 10 березня 2005 року, який зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 42, що належала ОСОБА_3, яка померла 14 лютого 2015 року.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Кустовецької сільської ради про визнання заповіту недійсним відмовити.

Судові витрати покласти на сторони.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Войнаревич М. Г.