АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3360/15-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/484/к/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 27( І ) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Барильської А.П.,
суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,
секретар: Маслова К.В.
за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «Порто-Франко» -ОСОБА_4 петрівни,
представника відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» - ОСОБА_6,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі дистанційно в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «Порто-Франко» на ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «Порто-Франко» до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп», ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2015року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Порто-Франко» (далі ПАТ АБ «Порто-Франко») звенувся до суду з позовом до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп», ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко» до ТОВ «Рибницька Ферма «Акватоп» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідноь до вимог п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Порто-Франко», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду про закриття провадження у справі, та постановлення нової ухвали про направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанці.
Зокрема, вважає, що судом першої інстанції не враховані розяснення викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. З чого вбачається, що дана права підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
В запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Рибницька Ферма «Акватоп» просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану, на їх думку.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України та виходив з того, що позовні вимоги юридичної особи (ПАТ АБ Порто-Франко) містять вимоги до юридичної особи (ТОВ Рибницька ферма Акватоп), що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства .
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суд першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою.
Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
Абзацом 3 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року № 6-1323цс15, що в силу вимог ч.2ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Стаття 21 ГПК України передбачає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.
Як вбачається з матеріалів справи ПАТ АБ «Порто-Франко» звернулись з поззовними вимогами до ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп», ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору, укладеного між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Рибницька Ферма «Акватоп» №135/3-13 від 22.02.2013 року, щодо захисту свого порушеного права, а тому такий спір має розглядатись в господарському суді.
У зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги ПАТ АБ «Порто-Франко» є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що Оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.
Разом із тим, оскільки пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (частина перша статті 543 ЦК), у разі пред'явлення позову до кожного з них окремо суди мають враховувати визначену ЦПК компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ.
Виходячи з аналізу зазначеної норми колегія суддів приходить до висновку, що розгляд позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко» до ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, у звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не беруться до уваги.
У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі є правильним
На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 303, 308,312, 313-315 ЦПК України колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «Порто-Франко» відхилити.
Ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_8