УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Школяр К.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

19 грудня 2016 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2, а саме земельну ділянку загальною площею 0, 0398 га, кадастровий номер :05:001:0617, що розташована за адресою вул. Вузівська у м. Запоріжжі.

Суд, розглянувши заяву у відсутність осіб, які беруть участь у справі відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, приходить до наступного висновку.

Згіднозі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

У заяві від 19 грудня 2016 року позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2, а саме, накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0, 0398 га, кадастровий номер :05:001:0617, що розташована за адресою вул. Вузівська у м. Запоріжжі.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Запорізької міської ради від 30 червня 2016 року № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» у складі технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Запоріжжя з 01 січня 2016 року затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Запоріжжя станом на 01 січня 2013 року в розмірі 239 грн. 50 коп., нормативна грошова оцінка земель м. Запоріжжя підлягає щорічній індексації відповідно до вимог чинного законодавства. За інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2015 рік становив 143,3%. Враховуючи те, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна оцінка земель населених пунктів, розрахований відповідно до пункту 289.2 Податкового кодексу України, станом на 01 січня 2016 року становить 1,433. Таким чином, на теперішній час нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,0398 га кадастровий номер :05:001:0617, належна відповідачу, приблизно становить 136 594 грн. 99 коп., що є на думку позивача співмірним для такого виду забезпечення позову.

Разом з тим, позивач не надав до заяви документів та доказів, які б підтверджували необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову, не надано доказів, що ціна земельної ділянки загальною площею 0, 0398 га, кадастровий номер :05:001:0617, що розташована за адресою вул. Вузівська у м. Запоріжжі, становить в межах ціни заявленого ним позову, а тому суд вважає, що заявлені позивачем вид забезпечення позову не є співмірними із заявленими ОСОБА_1 вимогами.

Зазначення у заяві, що ціна земельної ділянки на даний час становить 136 594 грн. 99 коп., є нічим іншим, як його власним міркуванням. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам суду не надано.

Не надано суду і доказів на підтвердження доводів позивача, що вказана земельна ділянка на праві приватної власності належить відповідачу, оскільки в матеріалах справи наявний державний акт на земельну ділянку на імя ОСОБА_3, інших документів на право власності матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку призведе до неможливості виконання рішення суду. Додана до заяви про забезпечення позову виписка з Інтернет сайту про намір продажу житлового будинку, що розташований в м. Запоріжжі по бул. Шевченка, не свідчить про те, що на продаж виставлено обєкт, який на праві власності належить саме відповідачу. Не додано доказів, що можливе рішення суду про задоволення позову відповідач не зможе виконати і без застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, зокрема, за рахунок іншого майна.

Положеннями ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності регулюється Конституцією, Цивільним кодексом України та іншими законами і підзаконними актами. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності - є право особи на річ (майно), яке вона реалізує відповідно до закону за своєї волі незалежно від будь-яких третіх осіб.

Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні права власності. Позбавлення і обмеження у здійсненні права власності може відбуватись на підставі закону.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_1 не надано доказів співмірності такого виду забезпечення позову як накладення арешту на земельну ділянку з ціною позову, не надано доказів, що земельна ділянка на праві власності належить відповідачу, а також те, що невжиття заходів цього виконання цього заходу призведе до неможливості або утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: К.В. Гашук