Справа № 585/3264/15-ц
Номер провадження 2/585/61/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Глущенко Є.Д.,

при секретарі Демяненко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна Кераміка» до ОСОБА_1 про витребування грошових коштів

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги мотивував тим, що відповідач в період з 1999 р. по 2013 р. працював у позивача. 30 серпня 2013 р. був звільнений з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р. справа №585/3622/13 відповідач був поновлений на роботі і на його користь стягнуто середній заробіток за вимушений прогул, компенсація за невикористану відпустку, моральну шкоду. При виконанні рішення в доход держави не були сплачені податок на доходи фізичних осіб 16067,36 грн, військовий збір 1440,49 грн., які позивачем були перераховані до Державного бюджету 29 жовтня 2014 р. платіжними дорученнями №1640 та №1643. З підстав передбачених п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України просив стягнути вказані кошти з відповідача. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути кошти перераховані ним до Державного бюджету з сум, сплачених і за рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р. справа №585/653/14-ц, згідно уточненого розрахунку 17391,13 грн. (а.с.24,25).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2позовні вимоги, підтримала суду пояснила обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, заперечення мотивували тим, що позивач добровільно не виконував рішення суду, зобовязаний був нарахувати та утримати податок, цього своєчасно не зробив, тепер бездіяльність своїх працівників хоче покласти на нього, при виконанні рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р. справа №585/653/14-ц відповідні податки були утримані, кошти відповідач отримав не безпідставно, а на підставі рішення суду . Просили в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до рішень Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р. справа №585/3622/13 та справа №585/653/14-ц відповідач працював у позивача з 1999 р. на різних посадах, а з 12 квітня 2012 р. по 30 серпня 2013 р. директором представництва відділу розподільчої та складської логістики. Звільнений з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України, поновлений на роботі і на його користь з позивача стягнуто середній заробіток за вимушений прогул 74801,48 грн., компенсація за невикористану відпустку 2394,25 грн., моральна шкода 500 грн. та доплати за фактично відвантажену продукцію, заробітну плату 17605,81 грн. (а.с.4-6,26-27).

30 липня 2014 р. ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області розяснено рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р. справа №585/3622/13, в якій зазначено,що суми судом визначені без врахування податку на доходи фізичних осіб та інших обовязкових платежів (а.с.7).

26 серпня 2014 р. ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області в розясненні рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р. справа №585/653/14-ц, відмовлено (а.с.52).

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р. справа №585/3622/13 та справа № №585/653/14-ц виконувалися примусово. При цьому позивач повідомляв державного виконавця про ухвалені судом ухвали щодо розяснення вказаних судових рішень (а.с.9,10,59-64).

30 жовтня 2014 р. платіжним дорученням №1640 позивач сплатив податок з доходів працівників у розмірі 16067,36 грн., а платіжним дорученням №1643 військовий збір у розмірі 1440,49 (а.с.10,11).

Грошові кошти за названими судовими рішеннями відповідач отримав після 30 жовтня 2014 р. Вказану обставину сторони визнали в судовому засіданні.

При цьому позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього коштів, що по суті є притягненням ОСОБА_1 до цивільно правової відповідальності.

Але, аналізуючи діюче законодавство та правову основу цивільно правової відповідальності, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність - установлена законом негативна реакція держави на цивільне правопорушення, що виявляється в позбавленні особи певних цивільних прав чи накладенні на неї обов'язків майнового характеру. Вона є однією з форм державного примусу, оскільки пов'язана з застосуванням санкцій майнового характеру, спрямованих на відновлення порушених прав і стимулювання нормальних ринкових відносин, і полягає у стягненні неустойки, штрафу або пені.

Підставами для цивільно-правової відповідальності є: наявність майнової шкоди (у грошовому виразі - майнових збитків); протиправність поведінки (дія чи бездіяльність); вина; причинний зв'язок між збитком і протиправною поведінкою.

Тільки наявність зазначених умов в їх сукупності дає підставу для притягнення до цивільно-правової відповідальності.

При таких обставинах, враховуючи те, що суду не надано будь-яких доказів винних дій ОСОБА_1 з питання виникнення надмірно сплачених коштів та судом в ході судового розгляду такі докази противоправних дій відповідача не добуті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову позивача необхідно відмовити.

Більше того, позивач не навів правові підстави для задоволення його вимог, а послався на норми податкового законодавства, які ці правовідносини не регулюють.

Так, згідно ст. 1 Податкового кодексу України, цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п. 41 цього Кодексу.

Державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена цим Кодексом та іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів.

Згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України вбачається, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу.

З постанови Верховного Суду України від 02.10.2013 р. по справі № 6-88цс13 вбачається, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в і відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Заявлені позивачем до повернення кошти були сплачені ним на виконання рішення суду, а тому не можуть вважатися такими, що є безпідставно сплаченими та набутими відповідачем в порядку ст. 1212 ЦК України.

Крім того, в матеріалах справи (а.с.98) є розрахунок позивача про нарахування заробітної плати відповідачу за червень липень 2013 р., відповідно до якого утримання обовязкових платежів проведено.

Зазначений розрахунок позивача (а.с.98) свідчить про безпідставність позовних вимог щодо зайво виплачених коштів за рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2014 р., справа №585/653/14-ц.

З огляду на зазначене, підстав для задоволення позову позивача суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 212-214, 218 ЦПК України, ст.ст.11, 1166, 1212 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська будівельна Кераміка» до ОСОБА_1 про витребування грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Роменський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії рішення і набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Головуючий підпис -

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_4