Справа № 477/1148/16-ц
Провадження № 2/477/754/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті 23 липня 2015 року громадянки ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Садова 28, в с. Мішково-Погорілове Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області, та на земельну ділянку, площею 0,25 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті ОСОБА_2 залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку був втрачений померлою за невідомих обставин, а договір купівлі-продажу будинку, за яким вона купила вказаний будинок, не зареєструвала в уповноваженому органі.

Посилаючись на те, що він прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданими копіями оригіналів правовстановлюючих документів, а також копіями довідок селищної ради та Держгеокадастру підтверджується належність померлій будинку та земельної ділянки, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно.

В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Від представника відповідача до суду надійшла аналогічна заява, в якій також було зазначено про визнання позову.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, 23 липня 2015 року померла громадянка ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді будинку за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район,

с. Мішково-Погорілове, вул. Садова, 28, та земельної ділянки, площею 0,25 га, виділеної для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою.

Будинок вона отримала у власність за договором купівлі-продажу, укладеним 25 листопада 1989 року із громадянкою ОСОБА_3. На момент укладення договору вона мала прізвище Дудко, але після укладення 4 березня 1994 року шлюбу з громадянином ОСОБА_4 змінила своє прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 12-16, 39).

На підтвердження належності земельної ділянки їй був оформлений та виданий 27 січня 1995 року Мішково-Погорілівською сільською радою Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області державний акт серії МК № 10343.

При цьому, первісно ділянка та будинок мали адресу: вул. Садова 22 в с. Мішково-Погорілове, але на підставі рішення сільської ради від 21 листопада 2006 року номер будинку був змінений на 28.

За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 29 березня 2012 року приватним нотаріусом Миклаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким заповіла ОСОБА_1, тобто позивачу у справі, зазначене майно у виді будинку та земельної ділянки.

Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Позивач є таким, що прийняв спадщину, оскільки в передбачений законом шестимісячний строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Інший спадкоємець чоловік померлої ОСОБА_4, який мав право на обов'язкову долі в спадковому майні відповідно до положень ст. 1241 ЦК України, від спадщини відмовився, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори.

Далі, під час оформлення спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, позивач отримав розяснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представив належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість.

Так, купивши будинок, та оформивши договір купівлі-продажу, спадкодавиця ОСОБА_2 не зареєструвала свій договір в уповноваженому органі КП Миколаївське МБІ.

В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності будинку №28 по вул. Садова в с. Мішково-Погорілове Вітовського (Жовтневого) району, оскільки договір є дійсним і ніким не скасований чи оскаржений.

А належність земельної ділянки підтверджується копією державного акту серії МК № 10343, витягом з нормативної грошової оцінки землі, виданим відділом Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області 3 червня 2016 року.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не

визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка, виділена для будівництва та ослуговування житлового будинку, належали ОСОБА_2 і дане майно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як спадкоємцю за заповітом.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 липня 2015 року, на наступне майно:

- житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: Миколаївська область, Вітовський (раніше Жовтневий) район, вул. Садова, 28 (передній № будинку 22);

- земельну ділянку, площею 0,25 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, яка належала спадкодавиці на підставі державного актом серії МК № 10343, виданого 27 січня 1995 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко