АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1922/16 Головуючий 1-ї інстанції Остропілець Є.Р.
Справа №619/3046/15-ц Доповідач Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Коровіна С.Г.,

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача з дня предявлення позову аліменти на її утримання в твердій грошовій одиниці - 900,00грн. щомісячно.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вона з 2004 року є пенсіонеркою, розмір пенсіє становить 1 140,00грн. на місяць. У квартирі АДРЕСА_1 вона зареєстрована разом з сином відповідачем ОСОБА_4, але останній з нею не проживає. Розмір пенсії, яку вона отримує не вистачає їй на оплату комунальних послуг, придбання ліків та харчування. Платежі тільки на утримання квартири складають 820,00грн. У видачі субсидії їй відмовлено у звязку з тим, що в квартирі значиться зареєстрованим її син. Неодноразові звернення до сина про надання їй матеріальної допомоги в добровільному порядку, залишені без задоволення. У звязку з чим позивач змушена звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів на її утримання.

В судове засідання суду першої інстанції позивач ОСОБА_3 не зявилася, надала заяву про підтримання заявлених вимог з підстав, які наведені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про визнання позову.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання та оплату ліків ОСОБА_3 в розмірі 900,00грн. в твердій грошовій одиниці щомісяця.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 Зазначив, що вона є колишньою його дружиною. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.04.2012року з ОСОБА_4 на її користь на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_5, 2006р.н., стягнуто аліменти в розмірі 1 500,00грн. щомісячно. Вважає, що цей позов ініціював сам ОСОБА_4 щоб у подальшому заявити до неї позов про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Отже, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є напрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні; а у 2016 році - з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 приходиться позивачу ОСОБА_3 сином. ОСОБА_3 народилася 02.10.1949р., на даний час є пенсіонеркою за віком, непрацездатною особою, отримує мінімальний розмір пенсії в розмірі 1 140,00грн., про що вона зазначає в позовній заяві.

В квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, разом з нею зареєстрований син ОСОБА_4, який на даний час з нею не проживає.

Отриманої пенсії ОСОБА_6 не вистачає на проживання, в т.ч. на оплату комунальних послуг, харчування та лікування, т.я. тільки платежі по утриманню вказаної квартири складають 820,00грн. на місяць. У видачі субсидії їй було відмовлено з тих підстав, що в зазначеній квартирі зареєстрований її син. Відповідач не приймає участі по сплаті комунальних послуг.

Як пояснив ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду, на даний час він офіційно не працює, є переселенцем з Луганської області, розлучений, має трьох дітей, зараз існує за рахунок зароблених раніше коштів та коштів отриманих від реалізації свого майна. Його мати - ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує незначний розмір пенсії.

Доводи представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в апеляційній скарзі стосовно того, що ОСОБА_4 умисно ініціював цю справу з метою подальшого звернення з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, колегією суддів не приймаються, оскільки будь-яких доказів стосовно того, що позивач матеріально забезпечена та не потребує ніякої матеріальної допомоги на своє утримання не надано і ці твердження ґрунтуються лише на припущеннях.

Також, безпідставні є посилання представника апелянта на порушення судом вимог ст.36 ЦПК України, стосовно не залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, оскільки остання не позбавлена можливості заявити клопотання про залучення ОСОБА_3 в якості третьої особи при розгляді позову про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_8, 2006р.н., та надати відповідні докази з приводу фактичного матеріального стану позивача ОСОБА_3 та безпідставності заявлених до неї вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді