АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22-ц/796/446/2016р. Головуючий у 1 інстанції- П'ятничук І.В.
Доповідач - Барановська Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів-Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі Сірик Л.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою представника ОСОБА_3

на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 04.09.2015р. у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Сідельник Н.М.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які

з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи,

обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015р. ОСОБА_3 звернулась до cудy зі скаргою на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Сідельник Н.М. та просила суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м.Києві Сідельник Н.М. щодо невинесення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме, 21.12.2012 р. постанови про закінчення виконавчого провадження №33145443 у зв»язку з закінченням відповідно до п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Сідельник Н.М. від 28.05.2015 р. про закриття виконавчого провадження №33145443, зобов'язати державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Сідельник Н.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

В обгрунтування вимог даної скарги вказувала на те. що 18.06.2015 р. їй - ОСОБА_3 при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження стало відомо про винесення державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Сідельник Н.М. постанови від 28.05.2015 р. про закриття виконавчого провадження №33145443, підставою для закриття провадження виконавцем вказано п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» ,яким передбачено закінчення виконавчого провадження у зв'язку з направленням за належністю виконавчого документа - виконавчого листа №2/2608/1719/12 від 01.06.2012 р., виданого Святошинським районним судом м. Києва. Таким чином, їй стало відомо, що на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.02.2012 р. про стягнення з неї на користь ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго України» суми страхового відшкодування та судових витрат в розмірі 55498 грн. 35 коп. судом видано виконавчий лист, за заявою стягувача відкрито виконавче провадження відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2012 р., державним виконавцем копія вказаної постанови боржниці не направлялась, час для добровільного виконання рішення cуду не надавався і тільки постановою державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Сідельник Н.М. від 28.05.2015 р. було зарито дане виконавче провадження №33145443 відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 3У «Про виконавче провадження» , оскільки було з'ясовано, що боржниця працює в ТОВ «Люкс Формат» за адресою: м.Київ, вул.Фрунзе,127, що по територіальності відноситься до ВДВС Подільськоrо РУЮ у м.Києві. Однак, як вказує скаржниця в скарзі, вказана постанова винесена всупереч вимог чинного законодавства, оскільки винесена в порушення встановленоrо законом строку для закінчення виконавчого провадження, що порушує права скаржниці, тому посилаючись на ст.ст. 30, 49, 81 ЗУ «Про виконавче провадження» заявлені вимоги скарги просила задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.09.2015р. у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить змінити ухвалу суду, посилаючись на її необгрунтованість, порушення вимог цивільно-процесуального закону.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження дo нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 30 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

За вимогами ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов»язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5)письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачy в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу cyду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред»явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9. 1 1-1 3 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ міста Києва перебувало виконавче провадження з виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 09.02.2012 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго України» суми страхового відшкодування та судових витрат в розмірі 55498 грн. 35 коп., судом видано виконавчий лист, за заявою стягувача відкрито виконавче провадження відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.06.2012 р.

Доказів щодо направлення боржниці копії постанови про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні не вбачається.

В подальшому постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Сідельник Н.М. від 28.05.2015 р. було закрито дане виконавче провадження №33145443 відповідно до п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки було з»ясовано, що боржниця працює в ТОВ «Люкс Формат» за адресою: м.Київ, вул.Фрунзе, буд.127, що по територіальності відноситься до ВДВС Подільського РУЮ у м.Киеві.

Як встановлено судом на момент розгляду скарги фактичне виконання в повному обсязі рішення суду за вказаним виконавчим документом не відбулося. Державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Сідельник Н.М. отримав виконавче провадження № 33145443 до свого провадження в січні 2015 р., з даного часу почав проводити дії для встановлення місця проживання, роботи та майна боржника, а тому суд прийшов до обгрунтованого висновку, що не є можливим визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві Сідельник Н.М. щодо невинесення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме 21.12.2012 р. постанови про закінчення виконавчого провадження № 33145443 у зв»язку з закінченням відповідно до п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, оскільки як встановлено судом вказаний державний виконавець бездіяльність якого скаржник просить визнати неправомірною не працював у ВДВС на час закінчення шестимісячного терміну з часу відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягае закінченню у випадку закінчення передбаченого законом строкy для даного виду стягнення. Статтето 251 ЦПК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням cудy.

Таким чином пpи закінченні виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв»язку із закінченням строку здійснення виконавчого провадження, визначеного ст. 30 даного Закону, слід відрізняти поняття «строк здійснення виконавчого провадження» та «передбачений законом строк для даного виду стягнення». Так, строк здійснення виконавчого провадження - це період часу, визначений законом, на протязі якого державний виконавець зобов»язаний здійснити виконавчі дії по виконанню рішення дo завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. В той же час, передбачений законом строк для певного виду стягнення - це термін, на протязі якого боржник зобов»язаний здійснювати відповідні дії (наприклад, щомісяця виплачувати певну суму коштів, аліментів тощо).

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що постанова державного виконавця від 28.05.2015 р. є обгрунтованою і мав підстави для відмовиу задоволенні скарги ОСОБА_3

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 04.09.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді