Справа № 367/2093/16-ц
Провадження №2/367/1252/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Кондратенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розподіл в натурі будинку та визнання права власності на будматеріали та конструкції,-

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2016 року позивач звернувся з позовом до суду про розподіл в натурі будинку та визнання права власності на будматеріали та конструкції.

В позові позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 його брат, а відповідач ОСОБА_3 його дядько. Він та відповідачі є співвласниками житлового будинку №382 по вул. Кірова в м. Буча, але право власності відповідача ОСОБА_2 на належну йому спадкову 1/6 частину будинку юридично не оформлено. Йому належить на праві власності 1/3 частина вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2014 року, виданого Ірпінською держнотконторою. Вказана частина будинку зареєстрована за ним на праві власності в державному реєстрі. Також йому належать на праві власності 2/3 частини земельної ділянки площею 0,1125 га для обслуговування житлового будинку за даною адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2014 року, виданого Ірпінською держнотконторою. Вказане майно він успадкував в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_4, який помер 05.03.2010 року. Після смерті батька він успадкував 2/3 частини спадкового майна з врахуванням, що мати відмовилась від своєї частки на його користь. Спадкоємцем іншої частини спадкового майна, тобто 1/6 частини будинку та 1/3 частини земельної ділянки є його брат ОСОБА_2, який свідоцтва про право на спадщину не отримував і не бажає оформляти своє право на спадщину. Власником іншої 1/2 частини будинку та іншої частини земельної ділянки є його дядько ОСОБА_3 Оскільки будинок не розділений в натурі, не визначений порядок користування ним, а також в звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не бажає оформлювати своє право власності на спадкове майно, він не може переобладнати належну йому частину будинку для окремого користування комунальними послугами, не може здійснити добудови та прийняти в експлуатацію самочинно побудовані ще його батьком приміщення в будинку.

Під час розгляду справи сторони заявили про намір укласти мирову угоду, за умовами якої позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 згодні розділити в натурі спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 таким чином: відповідач ОСОБА_2 згоден, щоб за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/6 частину будинку №382 по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1125 га по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) 382 в м. Буча Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 05.03.2010 року. Відповідач ОСОБА_2 згоден отримати від позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/6 частину будинку №382 по вул. Яблунська (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області та за 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1125 га по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова), 382 в м. Буча Київської області в сумі 200 000 грн. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 дійшли згоди, що грошові кошти в сумі двісті тисяч гривень ОСОБА_1 виплачує ОСОБА_2 через 10 днів після визнання мирової угоди судом. Про отримання коштів ОСОБА_2 видає ОСОБА_1 письмову розписку. За ОСОБА_1 визнається право власності на 1/6 частину будинку №382 по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1125 га по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова), 382 в м. Буча Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 05.03.2010 року. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 згодні розділити в натурі будинок №382 по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 згодні, щоб відповідачу ОСОБА_3 була виділена в натурі 1/2 частина будинку №382 по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області, що складається з приміщень: ІІ коридор пл.3.7 кв.м., 2-1 веранда пл. 10.8 кв.м., 2-2 кухня пл. 4,5 кв.м., 2-3 житлова кімната пл.11,9 кв.м., а також господарських споруд: погріб з шийкою П, убиральня С, колодязь питний №2 (квартира №2). Позивач ОСОБА_1 визнає, що самовільно побудовані сарай Р та Ж, які розташовані на земельній ділянці по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області, були збудовані відповідачем ОСОБА_3 за особисті кошти і ОСОБА_3 має право на їх узаконення. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 згодні, щоб позивачу ОСОБА_1 була виділена в натурі 1/2 частина будинку №382 вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча, Київської області, що складається з приміщень: 1-1 передпокій пл.10.6 кв.м, 1-3 житлова кімната пл.10.6 кв.м., 1-4 житлова кімната пл. 20.3 кв.м.. 1-5 житлова кімната пл.10.6 кв.м., 1-6 кухня пл. 3.8. кв.м., 1-7 ванна пл. 2.4. кв.м., 1-8 туалет пл. 1.0 кв.м, 3-1 коридор пл. 6 кв.м., 3-2 санвузол пл. 4.1 кв.м., 3-3 кухня пл. 11.2 кв.м., 3-4 коридор пл. 8.2 кв.м., 3-5 житлова кімната пл. 15.6 кв.м, 3-6 житлова кімната пл.11.4 кв.м., 3-7 житлова кімната пл. 19.6 кв.м., веранда 1 пл.9.2 кв.м., відкрита веранда а-5 розміром 1.4х3.65 м. та господарських споруд: погріб Д, гараж-сарай К, сарай М, альтанка Т, убиральня Н (квартира №1 та квартира №3). Відповідач ОСОБА_3 визнає, що самовільно побудовані приміщення 3-10 коридор пл.8.3 кв.м, 3-8 коридор пл. 3,6 кв.м. та 3-9 кімната відпочинку пл. 21.3 кв.м. в будинку №382 вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області були збудовані його братом ОСОБА_4 за особисті кошти і позивач ОСОБА_1 має право на їх узаконення, як спадкоємець після смерті батька. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 згодні, щоб за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на будівельні матеріали та конструкції, з яких побудовані приміщення 3-10 коридор пл.8.3 кв.м, 3-8 коридор пл. 3.6 кв.м. та 3-9 кімната відпочинку пл. 21.3 кв.м. в будинку № 382 по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області. Позивач ОСОБА_1 погоджується надавати відповідачу ОСОБА_2 в користування приміщення в будинку №382 по вул. Яблунській (раніше вул. Кірова) в м. Буча Київської області 1-1 передпокій пл.10.6 кв.м., 1-3 житлова кімната пл. 10.6 кв.м., 1-6 кухня пл. 3.8 кв.м., 1-7 ванна пл.2.4 кв.м, 1-8 туалет пл.1.0 кв.м. протягом двох років з дня визнання мирової угоди судом та згоден, щоб ОСОБА_2 залишався зареєстрованим в даному будинку до придбання ним окремого житла. Позивач відмовляється від стягнення з відповідачів понесених ним судових витрат.

У судовому засіданні позивач, його представник та відповідачі просили затвердити мирову угоду, закрити провадження по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов'язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов'язків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з'ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

За умовами мирової угоди до позивача переходить право на майно, а саме заявник просить фактично узаконити перехід права власності на спірне майно від однієї особи до іншої всупереч встановленому законом порядку оформлення набуття права власності на майно, а саме на належну ОСОБА_2 спадкову 1/6 частину будинку та 1/3 частину земельної ділянки юридично за ним не оформлену.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно (квартиру, житловий будинок, земельну ділянку), визначені статтями 328, 373 ЦК України.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно.

Аналіз положень вищевказаних норм закону вказують на те, що право власності на нерухоме майно не може бути предметом мирової угоди за обставинами, викладеними у позовній заяві.

Крім цього, визнання такої мирової угоди спрощує порядок визнання права власності на нерухоме майно і фактично позбавляє державу надходжень до бюджету і пенсійного фонду (обов'язкових платежів).

Як вбачається із визначених умов мирової угоди, сторони домовились, що право власності позивача на вказане в мировій угоді майно виникне з моменту визнання даної угоди судом, відповідно ухвала суду про визнання мирової угоди буде правовстановлюючим документом відносно вказаного майна.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобов'язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі, або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Отже, мирова угода містить умови, які суперечать ст. 175 ЦПК України. Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити та зауважує, що клопотання про її затвердження заявлено передчасно.

Керуючись ст. 175 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У визнані мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 12.05.2016 року відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ф. Карабаза