Провадження №2/521/6019/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Янкул Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 14.02.2008 року, на 2/3 частки квартири під №96 в будинку №54 по вул. Ген. Петрова в м. Одесі, загальною площею 43,4 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м.

У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що вона проживала з померлою однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги. Крім цього, позивач вказує на те, що вона є племінницею спадкодавця та єдиним спадкоємцем до майна померлої. У звязку з чим, вона не може реалізувати свої спадкові права та змушена звернутися до суду.

Позивач приймала участь в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити.

Представник відповідача не приймав участь в судовому засіданні, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечення на позов не надходило, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа ОСОБА_2 приймав участь в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 18.10.1995 року управлінням житлово комунального господарства виконкому ОМР народних депутатів було видане свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в рівних частках. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за власниками 09.01.1996 року в органах державної реєстрації.

Після смерті ОСОБА_5, померлого 07.09.2002 року, відкрилася спадщина на належну йому частину вищезазначеної квартири. Єдиним спадкоємцем до майна померлого була його дружина ОСОБА_3, яка проживала та була зареєстрована разом з ним на момент смерті, що підтверджується довідками КП «ЖКС Вузівський» №2294 та №2295 від 25.07.2016 року, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Однак, вказану спадщину належним чином не оформила та не отримала свідоцтва про право на спадщину.

14.02.2008 року померла ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належній їй частки квартири за адресою: АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем до майна померлої, відповідно до спадкової справи, яка була досліджена в судовому засіданні, є ОСОБА_1

Так, позивач вказує на те, що вона є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала разом з спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Цей факт підтверджується довідками наданими «ЖКС Вузівський», відповідно до який ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 20.09.2000 року та по день смерті. Позивач та третя особа були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 18.03.1992 року та з 28.07.2005 року кожен, та по теперішній час.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем четвертої черги.

Крім цього, позивач являється племінницею ОСОБА_3, оскільки мати позивача ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_3 Цей факт також підтвердили свідки, які були допитані у судовому засіданні, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та пояснили, що ОСОБА_6 є племінницею спадкодавця ОСОБА_9

Право власності на спадкове майно, яке не було належним чином зареєстроване, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації.

Крім того, суд враховує, що в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на спадкове майно, яке не було належним чином зареєстроване, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації.

Крім того, суд враховує, що в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 218, 256 ЦПК України, ст. ст. 16, 334, 1264, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 14.02.2008 року, на 2/3 частки квартири під №96 в будинку №54 по вул. Ген. Петрова в м. Одесі, загальною площею 43,4 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення

Головуючий