Провадження № 2/520/792/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

23.11.15 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору, в якому просить розірвати заяву № 004-15016-121113, укладену між клієнтом ОСОБА_2 та АТ «Дельта банк», мотивуючи позов тим, що під час укладання спірного правочину АТ «дельта банк» не дотримався вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не надавши позичальнику інформації про сукупну вартість кредиту, що є підставою для розірвання спірного правочину, а саме в даній заяві № 004-15016-121113 від 12.11.13 року невиконані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України « Про фінансові послуги та державне врегулювання ринків фінансових послуг», Правил до письмового оформлення кредитного договору- відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом. Тому вважає, що кредитодавець не надав позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації щодо умов кредитування, що є істотним дисбалансом договірних прав не на користь споживача, на підставі чого просить задовольнити позов.

Позивач в судове засідання не зявився, який був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, відомості про що містяться в матеріалах справи на аркуші 42, заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутністю, а також відмову від позову, не надавав.

Представник відповідача ПАТ «ДельтаБанк» в судовому засіданні заперечувала проти позову ОСОБА_1, надавши до суду письмові заперечення, в яких зазначила наступне. Твердження позивача про те, що банком не було повідомлено його про усі умови кредитування не відповідає дійсності, оскільки він особисто був ознайомлений і погодився із вказаними умовами та підтвердив надання йому повної інформації з цього приводу, про що свідчить його підпис у кредитній заявці, повідомленні про умови кредитування, Додатку №1 до спірного кредитного договору, де відображені тарифи та послуги банку, повязані з наданням та супроводженням кредиту. Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що спірний кредитний договір не прошитий, звертають увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено вимоги обовязкового прошиття кредитних договорів, до того ж на останній сторінці договору наявна печатка банку. Тому вважають, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи і вимогам чинного законодавства України, в звязку з наведеним просять відмовити позивачу в задоволенні позову.

Одночасно з тим, судом приймається до уваги, що на протязі всього часу знаходження справи на розгляді у суді від з врахуванням того, що від позивача заяв про залишення позову без розгляду, відмов від позову не надходило, що свідчить про його бажання отримання рішення по суті виниклого спору, тому залишення позивних вимог на підставі ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, у звязку із неявкою позивача, буде порушувати права та законні інтереси позивача.

Чергове відкладення розгляду справи, провадження по якої триває понад розумних строків, також порушує права позивача на своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, що є основоположними завданнями цивільного судочинству, і передбачені у ст. 1 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 12.11.13 р. між АТ «Дельта банк», з однієї сторони, та ОСОБА_3, з іншої сторони, був укладений кредитний договір №004-15016-121113 , за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 25485,28 грн., з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.010% річних в порядку, на умовах, визначених Договором. Кредит надавався з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12.11.2017 року ( а.с. 34). Відповідно до п.1 Договору сторони погодились з тим, що кредит надається на умовах, визначених Договором та з урахуванням Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк» від 20.03.13 року, які є невідємною частиною Пропозиції ( кредитного договору), Зазначені Правила також містять умови кредитування в АТ «Дельта Банк» з яким позичальник попередньо ознайомився, про що підтвердив у п. 6.1. Крім того позичальник також підтвердив власним підписом , що вказана довідка є невідємною частиною Договору № 004-15016-121113 від 12.11.13 року та її детальним розписом сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості супутніх послуг, а також інших фінансових послуг, що надаються споживачеві, у розумінні п.3 та 3.4 Постанови правління НБУ №168 «про затвердження правил надання банками інформації споживчих послуг, умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Тобто ОСОБА_4, на виконання вимог ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомлений АТ «Дельта Банк» стосовно усіх умов кредитування, отримав всі необхідні розяснення та цільовим отриманням коштів було придбання техніки, про що також вказано у заяві № 004-15016-121113 від 12.11.13р.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як визначає ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору. Позивачем не доведено наявність істотного порушення умов договору другою стороною, які є підставою для розірвання договору, а ті обставини на які він посилається не можуть слугувати підставами для розірвання кредитного договору. Зазначені ним посилання на ті обставини, що в даному кредитному договорі не виконані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими у судовому засіданні. Договір було укладено за вільним волевиявленням сторін та досягнуто згоди з усіх його істотних умов на момент його укладання. При цьому суд також зазначає, що позивачем заявлені вимоги про розірвання кредитного договору, а як на правову підставу для його розірвання, зазначив підстави для недійсності правочину (ст. 215 ЦК України) та відповідні з цього обставини.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 236, 638, 651, 1054 ЦК України, п.п.1.1-1.4, 1.5, 1.8, 3.1, 3.3, 5.1-7.2 кредитного договору №1280 від 18.06.2007р., п.7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-У1, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луняченко В. О.