Справа № 463/1128/16-ц
Провадження № 2/463/1047/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Грицка Р.Р.,

при секретарі Кисиличин М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування квартирою № 8 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові, просять за ними закріпити в користуванні третю кімнату у квартирі, площею 23,5 кв.м., а за відповідачами першу кімнату, площею 18,8 кв.м. та другу кімнату, площею 16,6 кв.м. Решту приміщень квартири просять залишити у спільному користуванні усіх співвласників.

Крім цього, просять зобовязати відповідачів не чинити їм перешкоди у користуванні квартирою № 8 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові, шляхом надання доступу до неї та не чинити перешкод у користуванні третьою кімнатою, площею 23,5 м.кв. і приміщеннями загального користування.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності вони та відповідачі є співвласниками квартири № 8 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові. При цьому, їм належить на праві власності 3/7 ідеальних частини квартири, а відповідачам 4/7 частини. Квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 58,9 кв.м., загальною площею 84,8 кв.м.

Зазначили, що починаючи з 2006 року між сімєю позивачів та сімєю відповідачів почали виникати непорозуміння з приводу порядку користування та володіння спільним майном квартирою, відповідач ОСОБА_3 стала вважати, що квартира повністю належить виключно їй та її дітям, створювала умови неможливого спільного проживання в квартирі їх сімей, влаштовуючи регулярні скандали, у звязку із чим вони були змушені переселитися та проживати окремо. Скориставшись цими обставинами, відповідач повністю захопила усі кімнати в квартирі та стала чинити їм перешкоди у доступі до квартири. На даний час вони мають намір проживати в квартирі, що їм належить на праві спільної сумісної власності, а тому просять позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з аналогічних мотивів.

Відповідачі в судовому засіданні відносно позову заперечили, суду пояснили, що жодних перешкод позивачам у користуванні квартирою № 8 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові ними не вчиняється, оскільки позивачі добровільно з 1998 року в квартирі не проживаються, до них із вимогою надати доступ до квартири не зверталися, а тому в цій частині вважають заявлені вимоги безпідставними. Крім цього переконані, що вимоги про встановлення порядку користування квартирою підлягають частковому задоволенню, оскільки сімя відповідачів є численнішою, до її складу входять неповнолітні діти, які потребують належних житлових умов, а тому пропонують виділити у користування позивачам другу житлову кімнату, площею 16,6 кв.м.

Представник третьої особи в судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду, переконаний, що заявленими позовними вимогами права неповнолітніх дітей, що проживають в квартирі не порушуються, оскільки місцем проживання дітей є місце проживання їх батьків, на яких покладається обовязок по забезпеченню дітям місця проживання. Однак просить суд врахувати при постановленні рішення житлові права неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

Як встановлено судомАДРЕСА_1 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові є спільною сумісною власністю сторін.

При цьому, суд не враховує позицію позивачів, що їм належить на праві власності 3/7 частини квартири, а відповідачам 4/7 частини, оскільки як вбачається з свідоцтва про право власності на квартиру від 10.09.1996 року (а.с.7), а також свідоцтва про право на спадщину від 03.06.2004 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.07.2004 року (а.с.10,11 інвентаризаційної справи)АДРЕСА_1 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові перебуває у спільній сумісній власності позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 При цьому, 1/7 ідеальна частина квартири належить на праві власності ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.06.2004 року.

Згідно з долученого технічного паспорта на квартиру (а.с.4-5) вбачається, що квартира № 8 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові складається з: трьох житлових кімнат під № 1, площею 18,8 кв.м., під № 2 - 16,6 кв.м. та під № 3 - 23,5 кв.м., житловою площею 58,9 кв.м., а також приміщення кухні під № 3, площею 10,4 кв.м., ванної кімнати під № 6, площею 3,1 кв.м., вбиральні під № 2, площею 1,4 кв.м., коридору під № 1, площею 7,0 кв.м., комірки під № 4, площею 4,0 кв.м. та підвалу, площею 16,0 кв.м. Загальна площа квартири становить 84,8 кв.м.

Так, згідно з ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Таким чином, власники спільного майна володіють, користуються та розпоряджаються власністю за взаємною згодою. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників.

Відповідно до роз`яснень, у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами виник спір з приводу порядку користування спільною власністю. При цьому обидві сторони акцентують увагу суду на тому, що кожна із сторін становить собою окрему сімю, яка претендує на зайняття ізольованої житлової площі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів про встановлення порядку користування приміщеннями квартири є підставними.

При визначенні конкретних приміщень квартири, які слід закріпити на праві користування за сторонами суд виходить із принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності кожного із співвласників квартири, а також того, що одному з відповідачів належить 1/7 ідеальна частина у квартирі на праві спільної часткової власності, внаслідок чого приходить до висновку, що сімя відповідачів володіє правом на зайняття більшої житлової площі в спірній квартирі у порівнянні із позивачами.

Крім цього, враховуючи той факт, що згідно з довідкою з місця проживання (а.с.70) в спірній квартирі зареєстровані та проживають двоє малолітніх дітей відповідача ОСОБА_5, а тому на переконання суду є підставною позиція обох сторін щодо закріплення за сімєю відповідачів двох житлових кімнат у квартирі, а за сімєю позивача одну житлову кімнату.

В той же час, суд не приймає до уваги посилання відповідачів, що позивачам слід закріпити у користування кімнату житловою площею 16,6 кв.м., оскільки така житлова площа не відповідатиме обсягу права власності позивачів у спірній квартирі та принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності усіх співвласників.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставними, їх слід задоволити, виділивши у користування позивачам житлову кімнату, площею 23,5 кв.м., а у користуванні відповідачів залишити дві житлові кімнати площею 18,8 кв.м. та 16,6 кв.м. Решту приміщень квартири залишити у спільному користуванні усіх співвласників квартири.

В частині позовних вимог щодо усунення позивачам перешкод в користуванні квартирою № 8 в будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові, суд виходить з такого.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, положеннями ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Однак, у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вказали позивачі, що в квартирі № 8 будинку № 51 на вул.Зеленій в м.Львові вони не проживають з 2006 року і по даний час.

Проте жодних доказів того, що починаючи з 2006 року і по даний час ними вчинялися будь-які дії, спрямовані на вселення в квартиру, або в будь-який інший спосіб здійснювалося волевиявлення спрямоване на реалізацію прав власників квартири, шляхом розпоряджання та користування майном, суду не представлено.

В той же час, відповідачі заперечують факт створення перешкод позивачам у користуванні спільним майном, зазначають, що такі добровільно переїхали проживати в інше місце, вимоги щодо надання доступу до квартири від позивачів до них не надходило.

Таким чином, суд не може вважати доведеними наведені позивачами обставини щодо створення відповідачами їм перешкод у користуванні спільним майном, а тому позовні вимоги в цій частині слід відхилити за їх безпідставністю.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України понесені позивачами судові витрати у справі слід покласти на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволити частково.

Виділити ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у користування в квартирі № 8 на вул.Зеленій,51 в м.Львові: третю житлову кімнату, що позначена на технічному плані квартири під № 8, площею 23,5 кв.м.

Виділити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користування в квартирі № 8 на вул.Зеленій,51 в м.Львові: першу житлову кімнату, що позначена на технічному плані квартири під № 5, площею 18,8 кв.м. та другу житлову кімнату, що позначена на технічному плані квартири під № 7, площею 16,6 кв.м.

Приміщення кухні під № 3, площею 10,4 кв.м., ванної кімнати під № 6, площею 3,1 кв.м., вбиральні під № 2 площею 1,4 кв.м., коридору під № 1 площею 7,0 кв.м., комірки під № 4, площею 4,0 кв.м. та підвалу, площею 16,0 кв.м. залишити у спільному користуванні усіх співвласників квартири.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_5 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_4), ОСОБА_7 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5), ОСОБА_8 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_6) понесені ними судові витрати судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р.Р.