АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6777/16 Справа № 172/1423/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітної дитини,-

встановила:

У листопаді 2015 року позивач звернулась до Васильківського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_5Г аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання повнолітньої дитини з 11.11.2015 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач являється батьком повнолітньої ОСОБА_6, продовжує навчання на денному відділенні Дніпропетровського індустріально-педагогичного тухнікуму. При цьому усі витрати, пов'язані із навчанням, забезпеченням інших матеріальних потреб доньки покладені на позивача. За таких обставин, оскільки повнолітня донька продовжує навчання і потребує коштів на утримання від батька, що має можливість їх надавати, просить позов задовольнити.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 11.11.2015 до часу закінчення навчання 30.06.2016 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що ОСОБА_6 є повнолітньою, має цивільно-процесуальну дієздатність, що надає їй право самостійно звернутися до суду з вказаним позовом, та проживає окремо від батьків, у тому числі окремо від матері.

З такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4В, та ОСОБА_5 з 18.09.1997 року по 19.05.2003 рік перебували у шлюбі.

ОСОБА_6 народилась 10.11.1997 року у селі Хуторо-Чаплине Васильківського району Дніпропетровської області, і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 3, 5).

В період з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року ОСОБА_6 навчалася на денній формі навчання у Дніпропетровському індустріально-педагогичного тухнікумі за спеціальністю "кухар" (а.с. 5).

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року передбачено, що батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, але за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Висновки суду першої інстанції про те, що донька проживає окремо від матері є помилковими, оскільки проживання її в гуртожитку окремо від матері тимчасово, а саме на час навчання в технікумі.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та сплачує аліменти на утримання ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги всі наявні в матеріалах справи докази про матеріальний стан як позивача з донькою, так і відповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Згідно ст 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, враховуючи, що суду не надані докази того, що відповідач працює, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнути аліменти у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що не пдлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення стягнення аліментів з 11 листопада 2015 року з моменту повноліття ОСОБА_6А відповідно ч. 2 ст.191 СК України, оскільки за змістом цієї статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивачка вживала заходів щодо їх одержання з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

Позивачем не було доведено вживання заходів щодо отримання аліментів та неможливості їх отримати з 11 листопада 2015 року та до звернення з позовом до суду.

В матеріалах справи не містяться докази на підтвердження зазначеного, тому колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не було доведено вживання заходів щодо отримання аліментів, та неможливості їх отримати з повноліття ОСОБА_6 та до звернення з позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Увідповідності до ст.10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте докази, які б підтверджували, що відповідач не може надавати допомогу дочьці на час навчання, суду не надані.

Посилання відповідача на те, що він не працює, не є доказом того, що він не може надавати матеріальну допомогу дочці.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність стягувати на користь ОСОБА_4 з відповідача ОСОБА_5 аліменти у розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 26.11.2015 року до закінчення ОСОБА_6 навчання, тобто до 30.06.2016 року.

На підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1023,12 грн.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 року - скасувати.

Стягувати із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 200 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 26.11.2015 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2016 року

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_5 судовий збір на користь держави у сумі 1023,12 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: