Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ступак О.В.,

суддів: Леванчука А.О., Наумчука М.І.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Іванківського міжрайонного прокурора до Іванківської селищної ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта на право власності на землю та скасування його державної реєстрації, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 червня 2014 року у задоволенні позову Іванківського міжрайонного прокурора до Іванківської селищної ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта на право власності на землю та скасування його державної реєстрації відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, 08 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (далі - ТОВ «Біогазенерго»), тобто особа, яка не брала участі у справі, подало апеляційну скаргу, зазначивши, що вказаним рішенням порушено його права.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2015 року відмовлено у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ТОВ «Біогазенерго» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 червня 2014 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Біогазенерго» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Питання права апеляційного оскарження урегульовано ст. 292 ЦПК України, згідно із ч. 1 якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду суддя-доповідач відповідно до статей 292-295 ЦПКповинен перевірити: чи передбачена законом можливість апеляційного оскарження ухвали; наявність в особи, яка подає скаргу, права на апеляційне оскарження судового рішення; чи дотримано строк на подання апеляційної скарги; відповідність апеляційної скарги формі та змісту, встановлених законом, і переліку додатків до неї; чи сплачено в належному розмірі та у визначеному порядку судовий збір й витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Так, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ТОВ «Біогазенерго» зазначило, що вищевказаним рішенням суду першої інстанції вирішено питання про його права щодо земельної ділянки, право власності на яку цим рішенням визнано за ОСОБА_3, таким чином в іншому судовому процесі це будуть такі обставини, які звільняють від доказування, у зв'язку із чим вони не можуть звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Зокрема, заявник зазначив, що надана у 2009 році ОСОБА_3 земельна ділянка накладається на земельну ділянку ТОВ «Біогазенерго» у частині, що утворилася після об'єднання земельних ділянок, які були надані фізичним особам на підставі рішення Іванківської селищної ради від 09 вересня 2008 року та придбані ТОВ «Біогазенерго» протягом 2011 року.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ТОВ «Біогазенерго» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 червня 2014 року, суддя апеляційного суду правильно виходив із того, що ТОВ «Біогазенерго» не має права апеляційного оскарження вказаного рішення, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 292 ЦПК України, адже воно не брало участі у справі, крім того, відсутні підстави вважати, що цим рішенням суд вирішив питання про його права та обов'язки, враховуючи, що ТОВ «Біогазенерго» не надало доказів на підтвердження факту порушення його прав.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виходячи зі змісту рішення суду першої інстанції, ухваленого за позовом прокурора в інтересах держави до Іванківської селищної ради та ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта на право власності на землю та скасування його державної реєстрації, предметом спору є земельна ділянка, надана ОСОБА_3 із порушенням установлених чинним законодавством порядку та процедури, таким чином суть спору - незаконність набуття ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки; обставин щодо меж та конфігурації спірної земельної ділянки не встановлено.

Так, відмовляючи у задоволенні указаного позову прокурора, суд першої інстанції виходив із того, що хоча під час розгляду справи і встановлено допущення Іванківською селищною радою Київської області під час вирішення питання про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки на масиві «Сортодільниця» порушення ст. 183 ЗК України та Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, однак суд дійшов висновку, що таке порушення не є підставою для визнання незаконним та скасування рішення ради у частині передачі лише ОСОБА_3 спірної земельної ділянки та скасування державного акта на право власності на землю, оскільки, як зазначив суд, такі порушення з боку органу виконавчої влади по своїй суті не позбавляють права ОСОБА_3 на набуття у власність земельної ділянки, за відсутності фактів зловживань останнього, порушення ним прав держави чи завдання державі якихось збитків.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За таких обставин безпідставними є доводи касаційної скарги про неможливість звернення до суду за захистом свого права у зв'язку із наявністю рішення суду, яким, на думку заявника, право власності на земельну ділянку закріплено за ОСОБА_3 і в іншому судовому процесі це буде така обставина, яка не потребує доказування.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ступак

Судді: А.О. Леванчук

М.І.Наумчук

І.К.Парінова

О.В.Попович