Справа № 359/6032/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/1539/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Київської області Журба С.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою прокурора Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом заступника Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Бориспільська районна державна адміністрація Київської області, садівницьке товариство «Гатне-2», про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними правочинів та витребування земельних ділянок на користь держави,

ВСТАНОВИВ:

Не погоджуючись з рішенням суду по справі, прокурор Київської області подав на нього апеляційну скаргу. При цьому до апеляційної скарги не були додані докази оплати судового збору. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 лютого 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху, апелянту було запропоновано надати докази оплати судового збору у розмірі 9646,56 грн.

У відповідь на вищевказану ухвалу на адресу апеляційного суду надійшло клопотання прокурора, в якому той просив продовжити строк для сплати судового збору у зв'язку з відсутністю на рахунку прокуратури коштів для оплати судових зборів. Ухвалою апеляційного суду від 09 березня 2016 року клопотання прокурора було задоволено, строк для усунення зазначених в ухвалі від 09 лютого 2016 року недоліків апеляційної скарги було продовжено.

З наявної у матеріалах справи розписки про вручення поштового відправлення вбачається, що копію зазначеної ухвали апелянт отримав 14 березня 2016 року, однак у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не виправив. Натомість на адресу апеляційного суду прокурор направив заяву, в якій він висловлює свою незгоду з визначеним апеляційним судом розміром судового збору, що підлягає сплаті за подання даної апеляційної скарги. Вважав, що розмір судового збору за подання даної скарги має складати 4287,36 грн. До заяви надав копію квитанції в розмірі 4555,32 грн. Таку свою позицію обґрунтовував тим, що позов було подано до суду в період, коли кожна із заявлених в позові вимог немайнового характеру не підлягала окремій оплаті судовим збором, відтак й при оскарженні рішення суду стосовно 21 вимоги немайнового характеру має бути сплачено судовий збір в загальному розмірі 267,96 грн..

В той же час доводи прокурора не відповідають вимогам чинного законодавства.

По-перше, розмір судового збору, який підлягає сплаті при подачі даної апеляційної скарги, було визначено ухвалою суду. Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено процедури «дискусії» учасника процесу з судом з приводу обставин та положень постановлених останнім ухвал. У разі, коли особа не згідна з ухвалою суду, що може бути оскаржена окремо від рішення суду, вона має право оскаржити її у встановленому порядку. В інших випадках доводи апелянта можуть бути включені до скарги на судове рішення.

По-друге, позиція прокурора щодо того, що чинним законодавством на час предявлення позову (03.07.2015 року) не передбачалася сплата судового збору за кожною з позовних вимог немайнового характеру, не відповідає дійсності. Порядок сплати судового збору, що діяв на час предявлення прокурором позову до суду, детально регламентовано в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до п. 13 вказаної постанови, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК України). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Зважаючи на викладене, при подачі апеляційної скарги апелянтом мав бути сплачений судовий збір у розмірі 110 % від розміру судового збору, що підлягав сплаті на час подання позову до суду за кожною з 21 вимог немайнового характеру (243,60 грн. Х 110% Х 21), а також 3654,00 грн. (максимальний розмір судового збору за майновими вимогами, що діяв на час подання позову) Х 110 %, що й було визначено судом в ухвалі від 09 лютого 2016 року, однак не виконано апелянтом.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України, визначені судом недоліки апеляційної скарги виправлені не були, відповідно до ст.ст. 121, 297 ЦПК України скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Київської області на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року визнати неподаною та повернути апелянту разом із доданими до скарги матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя

Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1