Провадження № 2/761/7538/2016
У Х В А Л А

07 вересня 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Осаулов А.А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних особи пред'являються в суд за їхнім місцезнаходження.

Між тим, згідно ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, як вбачається з матеріалів справи спір виник щодо нерухомого майна, саме житлового будинку АДРЕСА_1, що територіально не належить до Шевченківського району м. Києва, тому суддя дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю не підсудний Шевченківському районному суду міста Києва та підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, а саме до Голосіївського районного суду м. Києва - за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву позивачу у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено суму коштів на оплату судового збору в розмірі 551,21 грн., які підлягають поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 114, 121, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами для подачі до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 сплачену суму коштів на оплату судового збору, внесену відповідно до квитанції №0.0.610167834.1 від 01.09.2016р., отримувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, р/р 0011, МФО 820019, , банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві в розмірі 551 грн. 21 коп.

Виконання ухвали в частині повернення судового збору доручити Головному управлінню державної казначейської служби України в м. Києві.

Ухвала в частині повернення судового збору оскарженню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: