Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/369/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Берднікова Г. В.
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

20.09.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів - Франко В.А., Чельник О.І.

за участі секретаря - Постоєнко А.І..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Знам'янського міського нотаріального округу Гріцик Н.М., ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 03 квітня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Гріцик Н.М., зареєстрований в реєстрі за №242.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_2 ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.08.2016 року до участі у справі залучено її спадкоємців: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8, а також ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу посилаючись на викладені в ній обставини, ОСОБА_7 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, ОСОБА_6 та приватний нотаріус Гріцик Н.М. в судове засідання не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від приватного нотаріуса Гріцик Н.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 березня 2015 року приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Гріцик Н.М. посвідчено довіреність, якою позивач ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_5 (доньку) подарувати ОСОБА_3 (онуку), належний їй на праві власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1.

03 квітня 2015 року цим же нотаріусом посвідчено договір дарування, який зареєстровано в реєстрі за № 242.

Позивач є людиною похилого віку, 1930 року народження, непрацездатною пенсіонеркою, згідно довідок ДЗ «Відділкова лікарня ст. Знам'янка ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку, потребує медикаментозного лікування з діагнозом рак прямої кишки 4 стадії, метастази в легені, ексудативний плеврит, легенева недостатність 2 ступеню (а.с. 69, 70, 83).

Після посвідчення оспорюваного договору позивач продовжує проживати у будинку АДРЕСА_1, сплачує комунальні платежі, вказаний будинок є її єдиним житлом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач укладаючи спірний договір дарування з відповідачем помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, помилялася щодо змісту правочину, а тому є підстави визнати договір дарування недійсним з підстав викладених в ст.229 ЦК України.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах наданих сторонами та нормах матеріального права.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

З роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-202цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Встановлено, що позивач є людиною похилого віку, 1930 року народження, непрацездатною пенсіонеркою.

Згідно довідок ДЗ «Відділкова лікарня ст. Знам'янка ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку, потребує медикаментозного лікування з діагнозом рак прямої кишки 4 стадії, метастази в легені, ексудативний плеврит, легенева недостатність 2 ступеню (а.с. 69, 70, 83).

Згідно відмітки в паспорті позивача її зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, (а.с.7) і будинок в якому вона зареєстрована є її єдиним житлом, про що не заперечував в судовому засіданні відповідач.

Вбачається, що фактичної передачі обдарованому будинку за оспорюваним договором дарування не відбулося, після укладення договору дарування позивач продовжувала проживати в подарованому будинку та сплачувати комунальні послуги (а.с.11.12).

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч.1 ст.229 та статей 203 і 717 ЦК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав визнання оспорюваного договору дарування недійсним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді В.А.Франко

О.І.Чельник