АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/513/16 Головуючий 1 інст. - Ященко С.О.
Справа № 641/3208/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи іпотекодавцем та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який подалі уточнило. Позивач просив: визнати ОСОБА_3 іпотекодавцем по договору іпотеки № 851/11/27-11/5-290 від 09.12.2005 року; звернути стягнення за цим іпотечним договором на нерухоме майно, а саме - квартиру загальною площею 66,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки за процедурою продажу предмета iпотеки, встановленою ст. 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, задовольнивши за рахунок іпотеки вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 19.03.2015 року за кредитним договором № 851/10/27-11/5- 152 від 09.12.2005 року у розмірі 1 437 426,29грн. Також просив покласти на відповідача судові витрати.

В обгрунтування доводів позову посилався на те, що 09.12.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 851/10/27-11/5-152, за умовами якого банк передав у тимчасове користування грошові кошти вcyмi 50 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.12.2020 року зi сплатою 12,75 % річних. Додатковою угодою № 2 до вказаного договору сторони погодили, що ОСОБА_5 банком надано грошові кошти вcyмi 53292,92 долара США з кінцевим терміном повернення 08.12.2025 року зi сплатою 14% річних. До цього часу ОСОБА_5 своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів не виконала, станом на 19.03.2015 року заборгованість по договору № 851/10/27-11/5-152 складає 1 437 426,29 грн., з яких: 1015063,61грн. - заборгованість за кредитом, 275667грн. - заборгованість за відсотками, 74716,09грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 71979,70грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 09.12.2005 року укладений іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передане майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

03.02.2015 року банку стало відомо, що квартиру відчужено без згоди іпотекодавця, і власником майна став відповідач ОСОБА_3, який відповідно до приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку» є іпотекодавцем та несе вci його права та обов'язки.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що вищевказана квартира, яка була предметом іпотеки, відчужена в процесі ліквідаційної процедури боржника, тому Закон України «Про iпотеку» не підлягає застосуванню в процедурі банкрутства. На момент укладання договору купівлі-продажу квартири обтяження іпотекою було скасовано. Просив також застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності.

Розгляд справи відбувся за відсутністю третіх осіб.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 іпотекодавцем по договору іпотеки № 851/11/27-11/5-290 від 09.12.2005 року.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» за кредитним договором № 851/10/27-11/5-152 від 09.12.2005року станом на 19.03.2015 року у розмірі 1 062 492,70 грн., що складається з: заборгованості за кредитом -38211,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.03.2015 дорівнює 890216,62 грн.; заборгованості за відсотками -1154,24 доларів США, що дорівнює 26890,06 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 74093,60 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 71292,42грн., та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 851/11/27-11/5-290 від 09.12.2005 року, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки на piвнi, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час продажу. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» понесені останнім витрати по сплаті судового збору у poзмipi 2701 грн. 04коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати це рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про визнання іпотекодавцем та звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленим, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що судом не враховано, що вищевказана квартира, яка була предметом іпотеки, відчужена в процесі ліквідаційної процедури боржника, тому Закон України «Про iпотеку» не підлягає застосуванню в процедурі банкрутства. На момент придбання за договором купівлі-продажу квартири її обтяження іпотекою було скасовано.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та процентів за користування ним за період до 25.03.2012 року задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено поважність причин пропуску позовної давності. У зв'язку з чим суд визначив розмір заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 851/10/27-11/5-152 від 09.12.2005року станом на 19.03.2015 в сумі 1 062 492,70 грн., і відповідно до п. 2.4.3. іпотечного договору та ст.ст. 23, 39 Закону України «Про іпотеку» вважав, що ОСОБА_3, до якого перейшло право власності на іпотечне майно, несе всі обов'язки іпотекодавця, і у зв'язку з чим звернув стягнення на іпотечне майно.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються за законі та матеріалах справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується дослідженими ним

доказами 09.12.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» ( правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» ) та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 851/10/27-11/5-152, за умовами якого банк передав у тимчасове користування грошові кошти в cyмi 50 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.12.2020 року зi сплатою 12,75 % річних. Додатковою угодою № 2 до вказаного договору сторони погодили, що ОСОБА_5 банком надано грошові кошти в cyмi 53292,92 долара США з кінцевим терміном повернення 08.12.2025 року зi сплатою 14% річних. Також п. 1.1.1 додаткової угоди № 2 до кредитного договору визначено, що погашення кредиту здійснюється до 10 числа кожного місяця, починаючи з 10 січня 2006 року, згідно з встановленим у договорі графіком.

Оскільки ОСОБА_5 своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів не виконує, станом на 19.03.2015 року заборгованість по договору № 851/10/27-11/5-152 складає 1 437 426,29грн., з яких: 1015063,61 - заборгованість за кредитом, 275667грн. - заборгованість за відсотками, 74716,09грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 71979,70грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 260-261,267 ЦК України зроблений

обґрунтований висновок про те, що оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом тільки 25.03.2015 року і до цього часу будь-яких вимог до боржника не заявляло, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом за період до 25.03.2012 р. задоволенню не підлягають, при цьому позивачем не доведено поважність причин пропуску позовної давності.

У зв'язку з зазначеним та відповідно до ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1049 ЦК України суд першої інстанції правильно визначив розмір заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 851/10/27-11/5-152 від 09.12.2005року станом на 19.03.2015 року в сумі 1 062 492,70 грн.

3 метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між

АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 09.12.2005 року укладений іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передане майно - трикімнатна квартира, загальною площею 66,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.12.2005 року(п. п.1.1. іпотечного договору).

Зазначена квартира була реалізована під час проведення ліквідаційної процедури майна банкрута - ПП «ОСОБА_5 і Ко» шляхом укладення 30.05.2014 року арбітражним керуючим ОСОБА_6 договору купівлі-продажу з ОСОБА_8

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про iпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в paзi невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення cвoїx вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у paзi невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в paзi переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має вci його права й несе вci його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно iз ч.1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їx обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у ч.2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємнi права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 26 Закону № 1952-IV записи до державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставi прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У paзi скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Miністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то вiн не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному peєcтpi іпотек, який виключено на підставі незаконного рішения суду,оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, що узгоджується і з положеннями статті 204 ЦК України.

Оскільки постанова Господарського суду Харківської області від 24.12.2013 року та ухвала цього ж суду від 30.10.2015 року скасовані, обтяження іпотекою квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є чинним і на ОСОБА_3, до якого перейшло право власності на це іпотечне майно, поширюються вимоги ст.. 23 Закону України «Про іпотеку».

У зв'язку з вищевикладеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судом першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Посилання представника ПАТ «Укрсоцбанк» на те, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції предмет іпотеки - квартира продана ОСОБА_8 ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2015 року не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки зазначені обставини є підставою для звернення до суду з новим позовом або вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: