АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7584/2016
У Х В А Л А

02 червня 2016 року Суддя Апеляційного суду м. Києва Котула Л.Г., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" ЛуценкаЮрія Володимировича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року за скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області Казмировича Валерія Максимовича, заінтересовані особи: ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на дії державного виконавця,суб'єкт оскарження : державний виконавець відділу державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області Казмировича Валерія Максимовича, заінтересовані особи: ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії залишено без задоволення.

На зазначену ухвалу, 14 квітня 2016 року представник ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Луценко Ю.В. подав до суду апеляційну скаргу, тобто після закінчення строку, установленого ч. 2 ст. 294 ЦПК України на подання апеляційної скарги та не сплатив судовий збір.

Ухвалами судді Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року відмовлено представнику Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Луценку Ю.В. у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишено апеляційну скаргу представника ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Луценка Ю.В. на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року без руху і надано тридцять днів для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження цієї ухвали, вказавши, при цьому інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження та п'ять днів для сплати судового збору, зокрема пропонувалося надати докази в підтвердження того, що копію ухвали представник Банку отримав 05 квітня 2016 року.

16 травня 2016 року представник Банку подав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У зв'язку з чим, ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2016 року клопотання представника ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Луценка Ю.В. про поновлення строку задоволено та поновлено ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2016 року у задоволені клопотання ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Незважаючи на неодноразові ухвали про відмову у задоволені клопотань про відстрочення та звільнення від сплати судового збору , 02 червня 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ" ВіЕйБі Банк" Славкіна М.А. знову подала заяву про відстрочення від сплати судового збору, в якій вказувала на те, що оскільки діяльність Банку перебуває в процедурі ліквідації , при цьому обставини щодо неплатоспроможності ПАТ " ВіЕйБі Банк" та важкого фінансового становища є загальновідомими і не потребують додаткового доказування, а тому свідчать про обґрунтовану необхідність звільнення уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від сплати судового збору у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Посилання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ" ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. на рішення Європейського суду з прав людини у справі " Креуз проти Польші" від 19 червня 2001 року, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, варто вказати наступне.

Так, дійсно відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Одночасно, у статті 1 цього Закону зазначено, що поняття «рішення» за вказаним законом означає:

а) остаточне рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

б) остаточне рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України;

в) рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України; г) рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

А згідно з частиною першою статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

У наведених вище справах Україна не була стороною, тому положення вказаного рішення Суду не мають прецедентний характер у даній справі та не можуть бути застосовані до правовідносин щодо обчислення судового збору, його сплати, а також звільнення осіб від його сплати, які регулюються національним законодавством України.

Щодо доктринального характеру рішень Суду, то доктринальні положення не є джерелом права за українським законодавством.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Порядок звернення до суду за судовим захистом регулюється нормами ЦПК України. Заявники мають дотримуватись цих норм процесуального закону.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до частини 3 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Таким чином, фактичною підставою для відстрочення належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи або звільнення від сплати судового збору є майновий стан сторони, що ускладнює сплату судового збору в зазначеному законодавством розмірі.

Разом з тим, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"ВіЕйБі Банк" Славкіна М.А. не надала суду доказів в підтвердження такого майнового стану, який дає підстави для відстрочення від сплати судового збору, а ті обставини на які вона посилається не є підставою для задоволення заяви та відстрочення від сплати судного збору.

Положенням ч. 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертаєтьсяпозивачеві.

З огляду на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"ВіЕйБі Банк" Славкіна М.А. не сплатила судовий збір, отже не усунула недоліки апеляційної скарги , а тому апеляційна скарга підлягає визнанню не поданою.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121, 297 ЦПК України,-

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ" ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. про відстрочення від сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року вважати неподаною та повернути.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Суддя