Провадження №2/193/363/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

16 вересня 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Девладівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2016 року до суду звернулась позивач з вищевказаним позовом . 21 листопада 2015 року помер чоловік позивача ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із домоволодіння, яке знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Софіївський район, село Гончарове, вул. Щорса, будинок № 11, а саме житлового будинку, А загальної площею 44,8 кв. м., житлової площі 22.0 кв.м.; веранди «а» 18,7 кв.м., сараю Б загальної площею 11,5 кв.м., літнеї кухні, В загальної площею 18.5 кв.м.; сараю Г загальної площею 5,8 кв. м., вбиральні Д.

Зазначений житловий будинок за № 11 по вул. Щорса в с. Гончарове Софіївського району Дніпропетровської області належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 1986 року, посвідченого нотаріально виконавчим комітетом Водянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

22 червня 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом після померлого 21 листопада 2015 року ОСОБА_4, але у видачі вказаного свідоцтва 22.06.2016 року нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що житловий будинок не зареєстровано Обласним комунальним підприємством «Софіївське бюро технічної інвентаризації» та не проведено державну реєстрацію в реєстрі речових прав на імя ОСОБА_4.

ОСОБА_1 згідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, так як є його дружиною, на час відкриття спадщини проживала разом з ним, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину .

Крім позивача, спадкоємцями за законом є повнолітьні сини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які відмовилися від спадщини на користь позивача та подали відповідну заяву до нотаріуса.

Право власності на зазначений житловий будинок у ОСОБА_4 виникло з 03.06.1986 року, тому до складу спадщини житловий будинок за № 11 по вул. Щорса в с. Гончарове, Софіївського району Дніпропетровської області повинен бути включений. До складу спадщини увійшло також і обовязок на реєстрацію права власності на житловий будинок ,який після смерті чоловіка перейшов до позивача, у порядку спадкування.

Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 11 по вул. Щорса в с. Гончарове Софіївського району Дніпропетровської області ,у порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 21 листопада 2015 року .

Позивач ОСОБА_1, у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі просить позов задовольнити.

Представник відповідача Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи без їх участі ,проти позову не заперечують.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, беручи до уваги заяви сторін, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 21 листопада 2015 року помер чоловік позивача ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про смерть видане виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області серії І-КИ № 641171 від 23 листопада 2015 року (а.с. 22).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із домоволодіння, яке знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Софіївський район, село Гончарове, вул. Щорса, будинок № 11, а саме житлового будинку, А загальної площею 44,8 кв. м., житлової площі 22.0 кв.м.; веранди «а» 18,7 кв.м., сараю Б загальної площею 11,5 кв.м., літнеї кухні, В загальної площею 18.5 кв.м.; сараю Г загальної площею 5,8 кв. м., вбиральні Д..

22 червня 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом після померлого 21 листопада 2015 року ОСОБА_4, але у видачі вказаного свідоцтва 22.06.2016 року нотаріусом було відмовлено у звязку з тим, що житловий будинок не зареєстровано Обласним комунальним підприємством « Софіївське бюро технічної інвентаризації» та не проведено державну реєстрацію в реєстрі речових прав на імя ОСОБА_4 (а.с. 23).

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 03 червня 1986 року, ОСОБА_6 продав належний йому на праві особистої власності будинок, що знаходиться в с. Гончарово на земельній ділянці колгоспу в розмірі 1500 кв. м. Колотій Миколі Никифоровичу. Договір посвідчений секретарем виконкому Водянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_7, зареєстроване в реєстрі за № 64 (а.с. 8) .

Належність цього майна померлому стверджується даними технічного паспорту на житловий будинок, довідкою Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області №18 від 30.06.2016 року та випискою з погосподарської книги №1, з якої вбачається, що померлий був головою господарства згаданого будинку (а.с. 12-15).

Відповідно до довідки Девладівської сільської ради ОСОБА_4 проживав разом із дружиною ОСОБА_1, за адресою вул. Щорса (Дорожня), буд. 11 в с. Гончарове Софіївського району Дніпропетровської області, разом із ним були зареєстровані сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3. За даною адресою проживав з 03.06.1986 року по день своєї смерті (а.с. 24).

Згідно довідки Девладівської сіьської ради Софіївського району Дніпрпоетровської області вул. Щорса, перейменовано на вулицю Дорожна, відповідно до Закону України "Про засудження комуністичного та націонал -соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхнього символіки" .

ОСОБА_1 згідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, так як є його дружиною, на час відкриття спадщини проживала разом з ним, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину .

Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом після смерті є діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які відмовились від спадщини на її користь.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради депутатів трудящих ся.

Згідно до п.10 ст.25 Закону УРСР « Про сільську Раду депутатів трудящихся», тобто на момент укладення договору купівлі-продажу, на сільські ради покладалися повноваження вчинення нотаріальних дій відповідно до законодавства СРСР та Української РСР. Тобто Водянська сільська рада Софіївського району Дніпропетровської області мала право робити нотаріальне посвідчення договорів купівлі продажу житлових будинків між громадянами та робити їх реєстрацію.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

На час придбання жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів'я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування.

Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду», почалася робота по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією.

Як вбачається з даних технічного паспорту успадкований позивачем будинок збудовано в 1958 році.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачем житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон повязує здійснення права спадкування на нерухоме майно.

Таким чином, заявлене позивачем право підлягає визнанню, а предявлений позов задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Девладівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після померлого 21 листопада 2015 року чоловіка ОСОБА_4 на житловий будинок, який знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Софіївський район, село Гончарове, вул. Дорожна (Щорса), будинок № 11, « А» загальної площею 44,8 кв. м., житлової площі 22.0 кв.м; веранди «а» 18,7 кв.м, сараю «Б» загальної площею 11,5 кв.м, літнеї кухні «В» загальної площею 18.5 кв.м,; сараю «Г» загальної площею 5,8 кв. м, вбиральні «Д».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Шумська