Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2016 Справа №607/1019/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицай К.М.

за участю секретаря Григорусь О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 13 квітня 2015 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3, син ОСОБА_2, не отримавши у встановленому законом порядку посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «В», заволодівши та керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є відповідач, рухаючись по автодорозі сполученням Доманов-Ковель - Чернівпі-Теребляче, в напрямку на м.Доманово, на ділянці дороги 187 км. + 190 м., в с.Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не переконався в безпечності свого маневру, не надав дороги (переваги) транспортному засобу, що рухався по зустрічній смузі, під час здійснення повороту ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в напрямку на м.Тереблече. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої плечової кістки із зміщенням уламків, що згідно висновку судово-медичної експертизи №109 від 21 травня 2015 року мають ознаки середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров'я. Крім того, вчиненим кримінальним правопорушенням, пошкоджено її автомобіль НОМЕР_3 та її особисті речі: телефон, окуляри, одяг. Вироком Млинівського районного суду від 03 листопада 2015 року у справі № 566/727/15-ц ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути спільно з відповідачів на її користь завдану матеріальну шкоду (збитки) вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у розмірі 57095,04 грн. та моральну (немайнову) шкоду у розмірі 25000,00 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що для проведення лікування їй необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, які придбані за її кошти, розмір яких становить 13452,36 грн., про що свідчать розрахункові документи такі, як фіскальні чеки. Її автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень з вини ОСОБА_2 та розмір витрат на відновлення автомобіля згідно висновку експерта станом на 06.05.2015 р. становить 27328,68 грн. в т.ч. ПДВ. Витрати понесені на проведення експертної оцінки становлять - 550,00 грн. Витрати понесені при транспортуванні автомобіля після ДТП з смт. Млинів до м.Тернополя становлять 2000,00 грн. Витрати на проїзд у таксі на період ремонту автомобіля становлять - 10800,00 грн. (квітень 2015 р. - січень 2016 р.). Витрати на придбання окулярів становлять 2964,00 грн. оскільки попередні не підлягають ремонту.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача також завдано їй немайнових втрат, спричинених фізичними стражданнями внаслідок перенесеної операції на руці, моральними та душевними стражданнями, пережитим стресом, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я, виникнення складнощів при виконанні повсякденних обов'язків, тимчасова відірваність від активного соціального життя, порушення життєвих планів, необхідності прикладати додаткові зусилля та часу для відновлення звичного способу життя. Також вона зазнала душевних страждань внаслідок знищення належного її майна та неможливості використовувати транспортний засіб за призначенням, необхідності користуватись громадським транспортом та таксі. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в розмірі 25000 грн. Просить стягнути спільно з відповідачів в її користь заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду письмові заперечення в яких просить суд розглядати справу у його відсутності та у яких вказує на те, що з заявленими позовними вимогами в частині спільного стягнення з нього та ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди він категорично заперечує, посилаючись на те, що автомобілем, що належить ОСОБА_2 він заволодів без його згоди та відома, бо знав, що якби попросив автомобіль, то йому в цьому було б відмовлено. Більше того, на час коли він брав автомобіль, ОСОБА_2 дома не було, так як він разом з мамою знаходились на відпочинку в іншому місці. ОСОБА_2, як власник автомобіля, завжди зберігав його у гаражі, а ключі від нього у схованці, тому жодним чином його поведінка не сприяла заволодінню мною автомобілем. Також, вказує на те, що він є повнолітнім, утримую себе сам, має постійний дохід, а тому в змозі відшкодувати завданий внаслідок ДТП збиток самостійно. Зокрема, саме ним у ході досудового слідства відшкодовано частину коштів в сумі 12950 грн. 90 коп. за спричинений майновий збиток, про що додано оригінали платіжних документів. З заявленими позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди погоджується частково, а саме: на суму 17149,12 грн. (вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок його пошкодження - висновок автотоварознавчої експертизи №34 від 24 квітня 2015 року по кримінальному провадженню, а не на суму 27328,68грн., оскільки вона є явно завищеною); на суму 13452,36 грн. (медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення - як і зазначено у позові); на суму 2000 грн. на транспортування автомобіля з смт. Млинів у м. Тернопіль після ДТП. Щодо інших позовних вимог заперечує. Враховуючи вищевказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині солідарного стягнення з нього та ОСОБА_2 майнової шкоди в сумі 57095,04 грн. та моральної шкоди в розмірі 25000 грн., оскільки останній не є належним співвідповідачем у справі. Визнаючи позов частково погоджується у добровільному порядку сплатити на користь позивачки кошти в сумі 19650 грн. 58 коп.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав суду письмові заперечення в яких просить суд розглядати справу у його відсутності та у яких вказує на те, що в частині відсутності майна та навчання ОСОБА_3 у духовній семінарії твердження позивача є голослівним, не підтвердженим та не поданими у судове засідання доказами, оскільки з часу пригоди минуло уже більше року і його син будучи повнолітнім самостійно себе утримує. Більше того, саме ОСОБА_3 оплачено потерпілій лікування в сумі 12952 грн. 90 коп. Крім того, особисто він відношення до спричинення шкоди майну потерпілої та її здоров'ю не має і це підтверджено обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000218 від 09 квітня 2015 року та дослідженими під час судового розгляду доказами. Той факт, що його син взяв автомобіль без його відома, не може свідчити, що шкоду завдано з його вини або що він неналежно виконує свої обов'язки по вихованню дитини. Автомобіль зберігається ним належним чином. Дозволу на експлуатацію автомобіля ні в той день, ні будь-коли раніше він не давав. Більше того, за вироком суду його син звільнений від відбування покарання і переданий під нагляд батьків строком на один рік, що свідчить про те, що батьками приділяється увага вихованню дитини. Відтак вважає, що він не є належним відповідачем по справі. Враховуючи вищезазначене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до нього в частині солідарного стягнення, а провадження відносно нього закрити, оскільки він не являється співвідповідачем у справі.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно вироку Млинівського районного суду Рівненської області №566/727/15-к від 03.11.2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного судом покарання у виді 15 діб арешту без позбавлення права керувати транспортними засобами і застосовано до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків строком на 1 рік.

Вироком встановлено, що 13 квітня 2015 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3, не отримавши у встановленому законом порядку посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «В», керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі сполученням Доманов-Ковель - Чернівпі-Теребляче, в напрямку на м.Доманово, на ділянці дороги 187 км. + 190 м., в с.Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не переконався в безпечності свого маневру, не надав дороги (переваги) транспортному засобу, що рухався по зустрічній смузі, під час здійснення повороту ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який рухався в напрямку на м.Тереблече. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, ОСОБА_1, пасажир автомобіля НОМЕР_3, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої плечової кістки із зміщенням уламків, що згідно висновку судово-медичної експертизи №109 від 21 травня 2015 року мають ознаки середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров'я.

В силу ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначено у звіті про оцінку автомобіля марки «Dacia Solenza», реєстраційний номер НОМЕР_4 від 06.05.2015 року, вартість матеріального збитку становить 27328,68 грн. з врахуванням ПДВ, без урахування ПДВ 25621 грн. 24 коп.

Згідно квитанції № 759664 від 14.05.2016 року оплата за виконання оцінки матеріального збитку становить 550 грн. 00 коп.

Відповідно до висновку експерта № 34 від 24.04.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Dacia Solenza», реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження при ДТП, на момент проведення експертизи складає 17149,12 грн.

Як слідує із товарного чека № 18 від 28.04.2015 року, вартість транспортування автомобіля після ДТП з м. Млинів у м. Тернопіль становить 2000 грн.

Витрати на лікування ОСОБА_1 в сумі 13452,36 грн. підтверджуються доданими до матеріалів справи товарними чеками.

Згідно товарного чека № 36 від 02.03.2015 року, вартість окулярів становить суму 2964,00 грн.

Також, до матеріалів справи долучено квитанції про відшкодування відповідачем ОСОБА_2 майнових збитків на загальну суму 12950 грн. 90 коп.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах відповідно до ч. 1 ст. 1179 ЦК України.

Як слідує із ч. 2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Згідно розяснень, що містяться у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», вказано, що при цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1179 ЦК України, обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Враховуючи ту обставину, що станом на день постановлення рішення суду відповідач ОСОБА_3 досяг повноліття, обовязок батьків, передбачений ч. 3 ст. 1179 ЦК України відшкодувати завдану неповнолітньою особою шкоду припинився, тому суд вважає, що позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 щодо відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди до задоволення не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи неправомірними діями фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3 щодо відшкодування матеріального збитку в сумі 57095 грн. 04 коп. підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 завдано тілесних ушкоджень та на лікування та відновлення здоровя було понесено витрати в сумі 13452 грн. 36 коп., що підтверджується долученими до справи письмовим доказами (чеками) та визнаються відповідачем.

Також, в судовому засідання встановлено, що позивачу внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу внаслідок дій відповідача ОСОБА_3 завдано матеріальну шкоду та розмір матеріального збитку в сумі 25621 грн. 24 коп. без урахування ПДВ, визначеного згідно звіту від 06.05.2016 року про оцінку автомобіля марки «Dacia Solenza», реєстраційний номер НОМЕР_4 від 06.05.2015 року, оскільки позивачем не доведено, що чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Заперечення відповідача щодо завищеної суми відшкодування згідно даного звіту суд не бере до уваги, оскільки відповідачем не обґрунтовано, в чому саме полягає завищення на його думку суми відшкодування згідно звіту про оцінку автомобіля від 06.05.2015 року, крім того, відповідачем не доведено, що поданий відповідачем висновок експерта від 24.04.2015 року № 34 визначає реальну вартість збитків на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, також, відповідачем не було заявлено клопотання про проведення судової експертизи для визначення вартості матеріального збитку.

Крім того, суд вважає, що позивачу було завдано збитки, які підлягають до стягнення з відповідача, а саме: витрати понесені при транспортуванні автомобіля в сумі 2000 грн., що не оспорювались відповідачем та витрати для виконання оцінки матеріального збитку в сумі 550 грн. 00 коп.,

Поряд з тим, в частині вимог про відшкодування витрат на проїзд на таксі за період ремонту автомобіля на суму 10800,00 грн. та витрат на придбання окулярів на загальну суму 2964 грн. 00 коп. суд вважає такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено належним та допустимими доказами факту понесення таких витрат у звязку із неправомірними діями відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що сума матеріальної шкоди, завданої позивачу відповідачем становить 41623 грн. 60 коп. З огляду на те, що відповідачем в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, сплачені на користь позивача кошти сумі 12950 грн. 90 коп. та щодо їх сплати не заперечував представник позивача, тому сума відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача становить 28672 грн. 70 коп.

Крім того, як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, у зв'язку заподіянням їй з вини неповнолітнім ОСОБА_2 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди, яка полягає у фізичних та моральних стражданнях внаслідок завданого фізичного болю та ушкодження здоров'я, перенесеного стресу, необхідності докладання додаткових зусиль для виконання повсякденних обов'язків, зосередження уваги на проблемі одужання та реабілітації, тимчасова відірваність від активного соціального життя, побоювання щодо майбутнього стану здоров'я. Також позивач зазнала душевних страждань внаслідок знищення належного її майна та неможливості використовувати транспортний засіб за призначенням.

Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено факт завдання їй моральної шкоди в результаті протиправних дій ОСОБА_2, що доводиться вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2014 року.

Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги фізичний біль та страждання, яких зазнала позивач у звязку з ушкодженням здоровя, ступінь тяжкості отриманих ушкоджень, тривалість лікування, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь завдану моральну шкоду у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 10000 гривень, який зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги закону, суд вважає розумним та справедливим.

При цьому суд вважає, що заперечення відповідача про недоведення факту завдання позивачу моральної шкоди спростовується здобутими в судовому засіданні доказами.

На підставі наведеного, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем ОСОБА_6, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача завдану матеріальну шкоди на загальну суму 28672 грн. 70 коп., завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн., відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням положень ст. 80 ЦПК України щодо визначення ціни позову, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо визначення розміру ставок судового збору за вимогами, що мають майновий та немайновий характер, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 386 грн. 73 коп. (286 грн. 73 коп. за вимогами майнового характеру + 100 грн. 00 коп. за вимоги не майнового характеру).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 83, 88, 212, 215, 294 ЦПК України ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1179, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоди в сумі 28672 грн. 70 коп., завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 386 грн. 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя К.М. Грицай