Справа №345/2163/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Бабійчук Л.В.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_4. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,6600 га та житловий будинок АДРЕСА_1.

12.10.2010 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. 30.03.2016 року приватний нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,6600 га, а щодо домоволодіння відмовив у зв'язку із відсутністю документа, який визначає і підтверджує часту спадкодавця у спільній сумісній власності на дане нерухоме майно. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

В судове засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 (а.с.3). На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла ОСОБА_1 (а.с.4).

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння по АДРЕСА_1 у зв'язку із відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у спільній сумісній власності на дане нерухоме майно (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21.11.1990 року, виданого виконавчим комітетом Копанківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Калуської районної ради народних депутатів №144 від 20.09.1990 року, жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с.15). Згідно з довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 17.05.2016 року №00209 (а.с.16), 21.11.1990 року за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4, було зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1; реєстровий запис №290, книга №2.

Відповідно до Закону України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно - кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Згідно зі ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

З довідки №707 від 07.06.2016 року, виданої виконкомом Копанківської сільської ради (а.с.8), вбачається, що в 1991 році ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_1 і була головою домогосподарства. Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1.

З копії технічного паспорту на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17-20) вбачається, що інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 186 429,00 грн. і складається з: «А» - житлового будинку, площею 101,1 кв.м., інвентаризаційною вартістю 131 975,00 грн.; «Б» - літньої кухні, площею 16,5 кв.м., вартістю 13067,00 грн.; «В» - стайні, площею 22,7 кв.м., вартістю 16 890,00 грн.; «Г»- стодоли, площею 29,6 кв.м., вартістю 8519,00 грн.; «Е» - убиральні, площею 0,9 кв.м., вартістю 735,00 грн.; під № 1- криниці, вартістю 2521,00 грн.; під № 2 - огорожі, площею 26,1 кв.м., вартістю 5189,00 грн.; під №4 - воріт, площею 8,9 кв.м., вартістю 5885,00 грн.; під №5 - воріт, площею 5,2 кв.м., вартістю 1648,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Позивач по справі фактично прийняла спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадкового майна (а.с.5).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідачі по справі на спадкове майно не претендують, про що свідчать подані ними до суду заяви.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння № 57 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1223, 1258, 1261-1265, 1268-1269 ЦК України, ст.ст. 130, 174, 209, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий