Справа № 366/2140/16-ц
Провадження №2/366/396/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Гончарука О.П., при секретарі судового засідання Форощі І.С., розглянувши у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України в смт.Іванків Київської області без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Іванківського районного суду Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 27.12.2010 року померла її батько ОСОБА_3, після смерті якого постало питання про оформлення спадщини. На день його смерті залишилось наступне спадкове майно:

-житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Старовичі, по вулиці Миру, 30, Іванківського району Київської області;

-земельна ділянка розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в с. Старовичі Іванківського району Київської області.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла позивач, подавши відповідну заяву до Іванківської державної нотаріальної контори. У день звернення позивачу нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, але у видачі такого ж свідоцтва земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки не було предявлено належного правовстановлюючого документу на будинок. У 1962 році батько позивача за власні кошти та власними силами побудувати спадковий будинок в с. Старовичі Іванківського району по вул. Миру, 30, але ніяких правовстановлюючих документів на нього не оформив. Документом, який підтверджує його право власності є довідка Оливської сільської ради. Земельна ділянка біля спадкового будинку ще ща життя була приватизована спадкодавцем та вже належить позивачу ОСОБА_4 спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та претендує на спадкове майно, є позивач донька спадкодавця. Його дружина (мати позивача) ОСОБА_5 померла 11.09.2015 року. Відповідач (донька спадкодавця) ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилась, на спадкове майно не претендує, інших спадкоємців немає.

Позивач просить визнати за нею право приватної власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_3, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с. Старовичі Іванківського району по вул. Миру, 30.

У судове засідання сторони не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно.

Позивач при подачі позову до суду написала заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду нотаріально завірену заяву про те, що позов визнаює у повному обсязі, заперечень не має, та просить розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності встановив наступне.

Судом встановлено, що 27 грудня 2010 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 206403, видано Виконкомом Оливської сільської ради. Іванківського району Київської області. Згідно свідоцтва про народження позивача (дошлюбне прізвище якої було ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія І-БК № 329285) її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_5. (свідоцтво про народження серія І-ЯК № 243642).

23.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. За даними нотаріальної контори після ОСОБА_3 заявою від 22.06.2011 року прийняла ОСОБА_1. ОСОБА_5 (померла 11.09.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 346349) та ОСОБА_2 від спадщини відмовилися, інших спадкоємців немає.

23.06.2016 р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серія НАІ № 747383 на земельну ділянку розміром 0,2500 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка).

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначено в листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 при вирішенні спорів даної категорії слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності на жилі будинки у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з надвірними будівлями був побудований у 1962 році, а господарські будівлі та споруди наявні біля нього у період з 1965 по 2002 роки.

Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із по господарських книг.

З наданої довідки № 343 від 22.06.2011 року згідно даних погосподарської книги №3, особовий рахунок № 158, за покійним батьком ОСОБА_1 числився будинок, розташований по вул. Миру, 30 в с. Старовичі Іванківського району Київської області.

У звязку з тим, що записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, суд вважає доведеним, що житловий будинок із спорудами та будівлями в селі Старовичі Іванківського району по вул. Миру, 30 дійсно належав на праві особистої приватної власності ОСОБА_3

У звязку з цим суд вважає, що є всі правові підстави для визнання права власності в порядку спадкування за позивачем ОСОБА_1 на спадкове нерухоме майно, що знаходиться в селі Старовичі Іванківського району Київської області по вул. Миру, 30, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3, спадщину після якого прийняла його донька позивач по справі.

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Судові витрати позивач згодна понести самостійно, тому судовий збір був сплачений нею при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, статтями 5, 6, 8, 57, 60, 64, 88, 213- 215, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 27 грудня 2010 року, а саме на житловий будинок, розташований за адресою с. Старовичі Іванківського району Київської області, вулиця Миру, будинок № 30 (тридцять), що належав на праві особистої приватної власності ОСОБА_3. Будинок деревяний, обкладений цеглою, , розміром житлової площі 26,1 кв. метрів, розміром загальної площі 47,9 кв. метрів, в плані під літерою «А». Надвірні будівлі: веранда «а», погріб окремо збудований «Б», сарай «Г, Д, Ж», вбиральня «Е», огорожа № 1-3, колодязь І.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: О. П. Гончарук