Справа: 164/416/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року. ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В., Наумчук С.І.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення із житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

26.01.2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що є власником житлового будинку по вул. Єршова, 1, в смт. Маневичі Волинської області. Разом із позивачем зареєстровані та проживають у вказаному будинку її дочка ОСОБА_4, внуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та без реєстрації зять ОСОБА_3 Проживання разом з відповідачем є нестерпним, між ними постійно виникають сварки, в ході яких ОСОБА_3 висловлює погрози. ОСОБА_2 неодноразово просила відповідача виселитись добровільно, однак він категорично відмовляється. Договір найму з ОСОБА_3 не укладався, він в будинку не зареєстрований, не оплачує комунальних платежів, займає приміщення самоправно. Крім того, позивач була змушена неодноразово звертатись до правоохоронних органів з приводу неналежної поведінки відповідача, у зв»язку з чим дільничним інспектором складалися відповідні протоколи про адміністративні правопорушення та проводилися профілактичні бесіди про неприпустимість насилля в сімї, проте безрезультатно. Оскільки відповідач добровільно звільнити будинок не бажає, своїми діями створює перешкоди у користуванні житлом без достатніх правових підстав, позивач просить виселити ОСОБА_3 з належного їй на праві власності житлового будинку по вул. Єршова, 1, в смт. Маневичі Волинської області та стягнути на її користь судові витрати по справі.

В даному судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити із наведених у ньому підстав.

Відповідач позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що згідно реєстраційних посвідчень Волинського обласного бюро технічної інвентаризації від 30 вересня 1986 року та 11 листопада 1986 року відповідно 56/100 частини і 44/100 частини житлового будинку по вул. Єршова, 1, в смт. Маневичі Волинської області на праві приватної власності належить ОСОБА_6, яка після розірвання другого шлюбу залишила прізвище «Клець» (а.с. 4, 77, 78).

З пояснень сторін та з довідки Маневицької селищної ради від 31 груддня 2015 року судом установлено, що у вказаному будинку разом із позивачем зареєстровані та проживають - її дочка ОСОБА_4, внуки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та без реєстрації - зять ОСОБА_3, який є відповідачем у даній справі (а.с.14).

Відповідно до ст. 116 ЖК України виселення члена сім»ї наймача (власника) будинку та інших осіб, які проживають разом з ним, можливо в тому випадку, коли вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Частиною 1 ст. 156 цього ж Кодексу передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім»ї.

Підстави та порядок позбавлення членів сімї власника права користуватися жилими приміщеннями визначені у ст. 157 вищевказаного Кодексу, якою передбаченого, що членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Із пояснень ОСОБА_2 установлено, що ОСОБА_3, після звільнення з місць позбавлення волі, заселився з її дозволу в будинок, оскільки мав намір проживати сім»єю із ОСОБА_4, дочкою позивача. Однак з моменту вселення і до звернення з позовом до суду, ОСОБА_3 не бере участі в оплаті житлово комунальних послуг, електроенергії, у зв»язку з чим утворилася значна заборгованість, порушує правила співжиття, оскільки систематично влаштовує сварки, спричиняє позивачу матеріальні збитки і на зауваження позивача реагує агресивно, що спонукало її неодноразово звертатися до правоохоронних органів. Пояснення позивача підтверджуються також об»єктивними поясненнями свідків ОСОБА_7, Вавдійчик, ОСОБА_8, а також наступними матеріалами справи.

Згідно постанови Маневицького районного суду Волинської області від 6.02.2014 року ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство в сімї) було піддано стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривні (а.с. 13).

Із повідомлення в.о. начальника Маневицького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_9 № 1504 від 12.07.2014 року та висновку дільничного інспектора міліції Маневицького РВ УМВС ОСОБА_10 від 12.07.2014 року вбачається, що під час проведення перевірки по факту конфліктної ситуації між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в діях останнього відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення. Подальшу перевірку матеріалів припинено, а матеріали направлено в переписку Маневицького РВ УМВС України у Волинській області (а.с. 69-70).

Відповідно до повідомлення Маневицької селищної ради Волинської області № К-906/02-09 від 3.12.2014 року, адресованого ОСОБА_2, рішенням комісії селищної ради рекомендовано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дотримуватися норм добросусідства та не допускати порушення вимог чинного законодавства щодо неналежного виховання малолітніх дітей (а.с. 24).

З повідомлень Маневицького РВ УМВС України у Волинській області № 206 від 26.01.2015 року, № 1810 від 25.07.2015 року, № 1981 від 14.08.2015 року та висновків дільничних інспекторів міліції Маневицького РВ УМВС України у Волинській області від 26.01.2015 року, 25.07.2015 року, 14.08.2015 року, адресованих ОСОБА_2, вбачається, що під час проведення перевірки з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було проведено бесіду профілактичного характеру про недопущення вчинення ними насильства в сімї в подальшому та розяснено положення Закону України «Про попередження насильства і сімї», ст. 129 КК України та ст. 173-2 КУпАП (а.с. 15-16, 27-28, 29 та зворот).

Згідно повідомлень Маневицької селищної ради Волинської області № К-22/02-09 від 4.02.2015 року та прокуратури Маневицького району Волинської області № 116-1107/вих.-15 від 27.04.2015 року звернення позивача ОСОБА_2 щодо неправомірних дій зі сторони дочки ОСОБА_4 та зятя ОСОБА_3 надіслано до Маневицького РВ УМВС України у Волинській області для розгляду та прийняття відповідного рішення (а.с. 25, 26).

Постановою про закриття кримінального провадження від 28.07.2015 року кримінальне провадження № 0000250, внесене до ЄРДР 27.06.2015 року, за ознаками вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. В діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 106-2 КУпАП (незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку чи конопель) (а.с. 12).

Із повідомлення начальника Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_11 № НОМЕР_1 від 23.11.2015 року та висновку інспектора Маневицького ВП ГУНП ОСОБА_12 від 23.11.2015 року вбачається, що під час проведення перевірки по факту конфліктної ситуації між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 встановити правдоподібність пояснень сторін не виявилось можливим у звязку з відсутністю свідків чи очевидців події. Подальшу перевірку матеріалів припинено, а матеріали направлено в переписку Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області (а.с. 71-72).

Згідно висновків інспектора Маневицького ВП ГУНП ОСОБА_12 від 6.01.2016 року та 4.02.2016 року, винесених на підставі звернення позивача щодо неправомірних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3, під час проведення перевірки відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення. Подальшу перевірку матеріалів припинено, а матеріали направлено в переписку Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області (а.с. 73-76).

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, кожен зокрема, суду пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в неприязних відносинах з вини позивача, хоча відповідач має заробітки та дбає про сім»ю, виконує в будинку певні ремонтні роботи.

Проте, в матеріалах справи, окрім пояснень вказаних свідків зі сторони відповідача, які є, крім того, суперечливими, інших доказів, які б підтверджували заперечення ОСОБА_3 щодо позову, відсутні.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 не надано належних і допустимих доказів на спростування доводів ОСОБА_2 щодо систематичного порушення правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, суд приходить висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 551 гривня 20 копійок судового збору, сплачених нею при поданні позову.

На підставі ст. ст. 116, 150, 156, 157 Житлового кодексу України, керуючись ст. ст. 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 із житлового будинку № 1 по вулиці Єршова в селищі Маневичі Волинської області, належного ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська