Справа № 459/3496/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова М.Д.

з участю секретаря судового засідання Головко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області звернулася до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання послалась на те, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 52943316, до складу якого входить виконавче провадження № 51871767 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 757/26037/14-ц, виданого 16.09.2015 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 121 200 грн. та виконавче провадження № 52785202 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 51414123, виданого 31.10.2016 року відділом ПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави виконавчий збір у сумі 207046,16 грн.

Зазначає, що 05.08.2016 року та 01.11.2016 рокку було відкрито виконавче провадження й 15.08.2016 року накладено арешт на майно боржника, винесено постанову про відрахування із заробітної плати. Вказує, що у ході проведеної перевірки майнового стану та доходів боржника встановлено, що останній пенсій не отримує, працює на ТзОВ «Дельта», на обліку в органах ДПС не перебуває, за адресою: м. Червоноград, вул.. Шептицького, 1/171 не значиться, за ним зареєстровано нерухоме майно та не зареєстровано транспортні засоби, документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон. З огляду на наведені факти, вважає, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, тому просить подання задовольнити й обмежити його у праві виїзду за кордон до виконання цих обовязків.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд подання за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 52943316, до складу якого входить виконавче провадження № 51871767 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 757/26037/14-ц, виданого 16.09.2015 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 121 200 грн. та виконавче провадження № 51414123 з виконання постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 в користь держави 207 046,16 грн. виконавчого збору.

05.08.2016 року було відкрито виконавче провадження № 51871767 з примусового виконання виконавчого листа № 757/26037/14-ц, виданого 16.09.2015 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 121 200 грн.

31.10.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 207 046,16 грн. виконавчого збору.

В ході встановлення майнового стану боржника зясовано, що боржник документований паспортом для виїзду за кордон, здійснював перетин державного кордону, за ним транспортних засобів не зареєстровано, за адресою м. Червоноград, вул. Шептицького, 1/171 боржник не числиться, пенсійних та страхових виплат не отримує, працює на ТзОВ «Дельта», на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно з актом державного виконавця від 15.11.2016 року, при виході на вказану вище адресу, дверей квартири ніхто не відчинив.

Листи, скеровані за адресою, вказаною представником стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у заяві від 18.10.2016 року про звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, а саме: м. Київ, вул. Хрещатик 21/61, повернулися у ДВС за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Виконавчими провадженнями поновлюються майнові та особисті немайнові права осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які добровільно не виконали свої обов'язки у сфері матеріальних правовідносин.

За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладенихна нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду. В матеріалах справи відсутні докази того, що боржник викликався до виконавчої служби і ухилявся від сплати боргу. Хоча саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Більше того, у матеріалах справи немає відомостей стосовно обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, що спростовує доводи подання про ухилення останнього від виконання своїх обовязків.

Суд наголошує, що саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права особи у виконавчому провадженні.

Що стосується акту державного виконавця від 15.11.2016 року суд до уваги такий не бере, оскільки у ньому не зазначено понятих та відсутні дані про час такого виходу.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до остаточного висновку, що в задоволенні даного подання слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д. І. Рудаков