Справа № 357/7439/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, 3-ї особи: ОСОБА_2 міська державна нотаріальна контора Київської області, відділ містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області, про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 31.08.2015 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилася земельна ділянка по вулиці Таращанській 1, № 11 в селі Шкарівка та житловий будинок № 11, що розташований по вулиці Таращанська 1 в селі Шкарівка Білоцерківського району, вона прийняла спадщину після смерті матері, інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини на її користь, нею оформлені спадкові права на вказану земельну ділянку, але постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори від 13.05.2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності. А тому позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 11 по вулиці Таращанська 1 у селі Шкарівка Білоцерківського району Київської області.

В суді представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надано листа щодо розгляду справи без участі представника Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, в якому вказано на те, що відповідач позов визнає.

За ухвалою суду від 29.07.2016 року до участі в розгляді даної справи залучено в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору відділ містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури ОСОБА_2 районної державної адміністрації Київської області.

Представники 3-х осіб до суду не зявилися, надіслали письмові клопотання щодо розгляду справи без їх участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 31.08.2015 року померла ОСОБА_3 мати позивача, що стверджується копією свідоцтва про її смерть, копіями свідоцтв про народження позивача та про її шлюб з ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище із «Тупчій» на «Єфремову».

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2015 року Другою ОСОБА_2 міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 596/2015 після смерті ОСОБА_5, що стверджується копією вказаної спадкової справи.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, позивач прийняла спадщину після смерті матері як спадкоємець першої черги за законом в порядку ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті матері була зареєстрована та постійно проживала разом з нею АДРЕСА_1, що слідує з довідки Комунального підприємства ОСОБА_2 міської ради ЖЕК № 6 від 16.11.2015 року № 8457.

Інші спадкоємці першої черги за законом чоловік померлої ОСОБА_6 та син померлої ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини, подавши 22.12.2015 року заяви про відмову від спадщини до Другої ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області, що вбачається з копій цих заяв в матеріалах спадкової справи.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 12.05.2016 року видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері, в тому числі на земельну ділянку площею 0,1470 га, яку було надано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/ в селі Шкарівка Білоцерківського району Київської області по вулиці Таращанській 1, № 11, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 403016, виданого відділом Держземагенства у Білоцерківському районі 30.12.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, кадастровий номер :03:003:0138, що стверджується копією цього свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1061.

Постановою нотаріуса від 13.05.2016 року було відмовлено позивачу в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_5 на житловий будинок № 11 по вулиці Таращанська 1 в селі Шкарівка Білоцерківського району Київської області через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно та державну реєстрацію права власності, що слідує з постанови нотаріуса № 1187/02-31.

З матеріалів справи вбачається, що згідно погосподарської книги № 12 Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, по вулиці Таращанській в селі Шкарівка рахується обєкт погосподарського обліку домоволодіння № 11, голова домогосподарства ОСОБА_5.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району від 15.11.2011 року № 02-18-1504, ОСОБА_3 є власником житлового будинку в селі Шкарівка по вулиці Таращанській 1, буд 11 /колишня адреса вулиця Таращанська, буд. 11/.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням Шкарівської сільської ради від 11.02.2003 року № 17 узаконено ОСОБА_5 розпочате будівництво в с. Шкарівка по вулиці Таращанській,11 господарчим способом житлового будинку розм. 9,90 х 12,30 м, житловою площею -69,70 кв.м, загальною площею -97,10 кв.м, та гаража погріба розм. 6,60 х 6,10 м; дозволено влаштування ганку до житлового будинку та будівництво літньої кухні, хліва без порушення архітектурно-планувальних та будівельних норм, що стверджується копією цього рішення.

Представником позивача надано будівельний паспорт на зазначене домоволодіння на імя ОСОБА_5, в якому є дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий інспекцією архітектурно-будівельного контролю відділу містобудування, архітектури та ЖКГ ОСОБА_2 районної державної адміністрації, план забудови садиби, виготовлений госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро.

Згідно копії технічного паспорта МБТІ станом на 29.11.2013 року, рік побудови будинку за зазначеною вище адресою-1995, будинок має загальну площу -97,10 кв.м, житлову площу -69,70 кв.м; на земельній ділянці розміщені господарські будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі, гараж, сарай-прибудова, сарай-літня кухня.

Як встановлено судом, право власності на даний житловий будинок не було зареєстровано.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як розяснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/.

А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Мінюсту Української РСР від 19.01.1976 року № 1/5, яка була діючою на час виникнення спірних правовідносин, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником міністра комунального господарства 31.01.1966 року, яка втратила чинність з 13.12.1995 року, передбачала обовязкову реєстрацію /інвентаризацію/ будинків і домоволодінь, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Судом було встановлено і вказано вище в рішенні, що згідно записів в погосподарській книзі Шкарівської сільської ради зазначений вище житловий будинок рахувався за ОСОБА_5.

Таким чином, вказані вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, судом приймаються до уваги ті обставини, що рішенням органу місцевого самоврядування було узаконено розпочате будівництво житлового будинку за вказаною вище адресою на імя ОСОБА_5, будівництво житлового будинку та господарських споруд проведено на земельній ділянці, яка була надана у власність ОСОБА_5 саме для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом і вказано вище, позивач прийняла спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом, оформила спадкові права на земельну ділянку по вулиці Таращанській 1, 11 в селі Шкарівка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

А тому суд вважає, що до неї перейшло право на спадкування зазначеного житлового будинку, але вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на будинок у нотаріальному порядку.

Отже, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок № 11 по вулиці Таращанській 1 в селі Шкарівка з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після померлої 31.08.2015 року ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268,1270, 1273, 1296 ЦК України, Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, ст.ст.10,60,79,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 11 по вулиці Таращанській 1 у селі Шкарівка Білоцерківського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, котра померла 31 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_9