Справа № 401/4493/12
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на 3/5 частини домоволодіння №8 по вул. Васнецова у м. Дніпропетровську за набувальною давністю.

В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що на підставі договору дарування від 18.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, він є власником 2/5 частини житлового будинку №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську, що складається з: у житловому будинку літ. А-1 квартира №2 загальною площею 26,6 кв.м., сарай літ. В, вбиральні літ Г, Д, колодязь №2, огорожа №1,7.

Інші 3/5 частини домоволодіння №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську на праві власності належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 03.09.1968 року, реєстровий номер 2-3536.

Позивач зазначає, що за своє життя ОСОБА_3 змінювала прізвище: у 1981 році на «Гречанюк», у 1983 році на «Пошивайло». ОСОБА_4 померла 12.09.2001 року, після її смерті відкрилась спадщина на 3/5 частини домоволодіння №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську, яку ніхто не прийняв.

Посилаючись на те, що починаючи з 2001 року ОСОБА_1 здійснював належний догляд та підтримував у відповідному стані частину будинку №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську, обробляв земельну ділянку, сплачував відповідні платежі за комунальні послуги, тому просив суд визнати за ним право власності на 3/5 частини домоволодіння №8 по вул. Васнецова у м. Дніпропетровську за набувальною давністю.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради - ОСОБА_6 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що в даному випадку між сторонами відсутній спір, оскільки до предмету судового захисту входять саме порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси, проте, позивачем не надано доказів оспорювання або не визнання його прав міською радою. Також представник відповідача зазначила, що однією з умов набувальної давності є заволодіння чужим майном, однак позивачці достовірно відомо, що спірне нерухоме майно є власністю ОСОБА_4.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 18.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, на праві власності належать 2/5 частини житлового будинку №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську, що складається з: у житловому будинку літ. А-1 квартира №2 загальною площею 26,6 кв.м., сарай літ. В, вбиральні літ Г, Д, колодязь №2, огорожа №1,7.

Інші 3/5 частини домоволодіння №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську на праві власності належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 03.09.1968 року, реєстровий номер 2-3536, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «ОСОБА_2 міжміського бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2012 року №4242.

Згідно з даними домової книги на домоволодіння ОСОБА_3 змінювала своє прізвище: у 1981 році на «Гречанюк», у 1983 році на «Пошивайло».

ОСОБА_4 померла 12.09.2001 року, актовий запису №1612 від 17.09.2001 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 3/5 частини домоволодіння №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську, яку ніхто зі спадкоємців не прийняв та свідоцтво про право на спадщину не видавалось, що підтверджується відповіддю Четвертої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 12.03.2013 року №817/01-16.

Відповідно до ч. 1 та 4 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певної юридичної підстави, наприклад, договору найму, оренди, або права користування, виключає застосування набувальної давності. Володіння має бути добросовісним, тобто позивач не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів володіння чужим майном - 3/5 частинами домоволодіння №8 по вул. Васнецова у місті Дніпропетровську, з наданих квитанцій вбачається, що позивач сплачував комунальні послуги за належну йому квартиру №2 в домоволодінні, інших належних та допустимих доказів позивачем суду не надано, тому суд вважає ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - відмовити.

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя