Справа №2-342/2006 29.06.2016 29.06.2016 29.06.2016
Провадження №22-ц/784/1590/16
Справа 2-342/2006 Головуючий першої інстанції: Боровський І.М.
Провадження № 22-ц/784/1590/16 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

29 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.

за участю секретаря судового засідання Богуславської О.М., стягувача ОСОБА_2, представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 грудня 2015р.

за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління Іщенко В.Б. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4

Державний виконавець зазначала, що з 27 вересня 2011 року на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-342/06 виданого 10 травня 2006 року Южноукраїнським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 20 квітня 2006 року і до досягнення дітьми повноліття.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було здійснено перевірку майнового стану боржника та встановлено, що за останнім рухоме та нерухома майно не зареєстровано, рахунків у банківських установах він не має та не працевлаштований на території України.

Посилаючись на вжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду, ухилення боржника від виконання рішення та наявністю у зв'язку з цим заборгованості, яка станом на 01 грудня 2015 року складає 32291 грн., можливістю виїзду боржника за кордон, що унеможливить виконання ним рішення суду, державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 грудня 2015р. постановлено про задоволення подання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - зміні з наступних підстав.

Стаття 313 Цивільного кодексу України регламентує, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. №3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон).

Положеннями ст.6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п.2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п.5);

- якщо до нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ст.3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що з 27 вересня 2011 року на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-342/06 виданого 10 травня 2006 року Южноукраїнським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 20 квітня 2006 року і до досягнення дітьми повноліття.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вживались передбачені законом заходи щодо примусового виконання рішення суду, а саме здійснено перевірку майнового стану боржника та встановлено, що за останнім рухоме та нерухома майно не зареєстровано, рахунків у банківських установах він не має та не працевлаштований на території України.

За даними Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість боржника по аліментам станом на 01 грудня 2015р. складає 32291 грн.

Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має дозвіл Федеральної міграційної служби на роботу в Російській Федерації, який дійсний до 22 листопада 2015 року.

Згідно довідок про доходи за 2015 рік ОСОБА_4 працював в Російській Федерації на ТОВ „Россошанське монтажне управління".

28 грудня 2015р. ОСОБА_4 звернувся із заявою до державного виконавця в якій повідомив, що не сплачує аліменти у зв'язку із оспорюванням батьківства.

З банківських переказів видно, що ОСОБА_4 у лютому, березні, травні 2016р. сплатив 3056 грн. аліментів.

За таких обставин, а саме відсутності будь-яких об'єктивних обставин, які б свідчили про неможливість виконання боржником своїх обов'язків по сплаті аліментів на час розгляду подання, суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для його задоволення.

Разом з тим, обмежуючи ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за виконавчим листом, судом не було враховано, що його зобов'язання носять щомісячний характер і тривають до досягнення дітьми повноліття, а тому в разі належної сплати аліментів права боржника на вільне пересування будуть порушуватись.

З огляду на вищенаведені мотиви ухвала суду в частині періоду обмеження у праві виїзду боржника в силу п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає зміні.

Надані апелянтом квитанції про сплату аліментів не спростовують висновків суду, тому що після розгляду судом 03 вересня 2015р. першого подання, яким було відмовлено в обмеженні у праві виїзду розмір заборгованості боржника зріс з 19243,61 грн. до 32291 грн.

Оспорювання боржником в судовому порядку батьківства не звільняє його від сплати аліментів, до того ж останній відновив їх сплату після оскаржуваної ухвали і лише в розмірі щомісячної поточної заборгованості.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 грудня 2015р. в частині періоду обмеження у праві виїзду ОСОБА_4 за межі України змінити визначивши період такого обмеження - до моменту фактичної сплати 32291 грн. на виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 травня 2006 року по справі №2-342/06.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді