Справа № 708/1051/16-ц
Номер провадження № 2/708/370/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2016 року
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.,

при секретарі Пасічній Л.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чигирині цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі,-

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі по тексту ВЧ НОМЕР_1 ) звернулась з позовом до відповідача, вказавши, що ОСОБА_2 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 в період часу з 15.09.2015 року по 06.04.2016 року, займаючи посаду стрільця розвідника 2 відділення розвідувального взводу спеціального призначення 5 стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони взводних опорних пунктів).

08 березня 2016 року на взводному опорному пункті №Д 2/12, де ніс службу солдат ОСОБА_2 , сталася пожежа, в результаті якої було знищено або пошкоджено військове майно служби озброєння на суму 14 611,19 грн. та речове майно на суму 21 883,50 грн, всього на суму 36,494,69 грн.

В ході службового розслідування встановлено, що причинами пожежі на взводному опорному пункті №Д 2/12 є порушення відповідачем правил пожежної безпеки та службових обов`язків, оскільки солдат ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено в результаті медичного огляду, палив тютюнові вироби у приміщенні УФС-1, котре відноситься до взводного опорного пункту №Д 2/12, та залишив без нагляду польову піч, що і призвело до пожежі.

В зв`язку з цим, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 36,494,69 гривень, а також судовий збір в сумі 1450,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги позивача, просив їх задовольнити, зазначивши, що сума, про стягнення якої заявлено вимоги, є матеріальною шкодою, спричиненою ОСОБА_2 . ВЧ НОМЕР_1 , тож це є підставою для позову. Також представник позивача вказав, що вина відповідача є доведеною та полягає в порушенні правил поведінки військовослужбовців, встановлених ст. ст. 11, 13, 16, 127, 128, 187 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, додатку 19 "Вимоги пожежної безпеки" до вказаного Статуту, Правил пожежної безпеки, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за №252/26697, ст. 13 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" і підтверджується результатами службового розслідування. ОСОБА_2 було притягнено до матеріальної відповідальності згідно висновку службового розслідування та наказу командира ОУ НГУ "М" від 21.03.2016 року № 76, яких відповідач не оскаржував.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю, пояснивши, що дійсно порушив правила пожежної безпеки, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, в наслідок чого виникла пожежа, чим спричинив військовій частині матеріальні збитки.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2015 року № 213, відповідача зараховано в списки особового складу військової частини та всі види забезпечення та призначено на посаду стрільцем-розвідником 2 відділення розвідувального взводу спеціального призначення 5 стрілецької ротистрілецького батальйону (з охорони взводних опорних пунктів) та приступив до виконання обов`язків, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2015 року № 33 о/с, № 253.

Згідно витягу з наказу командира військової частини 11.01.2016 року № 6 ОСОБА_2 вибув у службове відрядження до м. Маріуполя для виконання бойових завдань, з 08 січня 2016 року (а.с. 23, 24).

Судом встановлено, що 08 березня 2016 року на взводному опорному пункті № Д 2/12 сталася пожежа, в результаті якої було знищено або пошкоджено військове майно служби озброєння на суму 14 611, 19 грн. та речове майно на суму 21 883,50 грн., всього на суму 36 494,69 грн.

З метою з`ясування причин та обставин пожежі, встановлення винних осіб

та їх притягнення до відповідальності, наказом командира об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М» від 08.03.2016 №61 за даним фактом було призначене службове розслідування. Розслідування проведене з 08.03.2016 по 14.03.2016 ( а.с. 31-83).

В ході службового розслідування, на підставі об`єктивних даних обліку, вивчення документів, пояснень військовослужбовців встановлено, що причинами пожежі на взводному опорному пункті №Д 2/12 є порушення солдатом ОСОБА_2 правил пожежної безпеки та службових обов`язків, встановлених ст. ст. 11, 13, 16, 127, 128, 187 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, додатку 19 «Вимоги пожежної безпеки» до вказаного Статуту, Правил пожежної безпеки, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за №252/26697, ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», вживання алкогольних напоїв, внаслідок чого виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, палив тютюнових виробів та намагався розпалити піч опалювання, при цьому залишив дану споруду, в якій згодом відбулася пожежа (а.с. 31-82).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку службового розслідування від 14.03.2016 року та наказу командира об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М» від 21.03.2016 року №76 "Про підсумки службового розслідування та притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності", солдата ОСОБА_2 на підставі ст. 13 "Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі", затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, притягнуто до матеріальної відповідальності. Даний висновок було доведено до відповідача у присутності свідків та роз`яснено йому право на оскарження (а.с. 35-42, 71-77).

Спосіб покриття шкоди можливий після проведення службового розслідування, належного встановлення факту заподіяння шкоди і видання за результатами службового розслідування наказу. У наказі винним особам може бути запропоновано добровільно покрити шкоду.

По службі відповідач характеризувався негативно, мав схильність до вживання алкогольних напоїв, поверхнево відносився до виконання службових обов`язків та не завжди їх виконував. Під час проходження служби постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.12.2015 року притягався до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 172-20 КУпАП, що вбачається з службової характеристики на військовослужбовця ОСОБА_2 (а.с. 53).

Крім того, як встановлено судом та вбачається з копії направлення № 452 на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції до центральної міської лікарні м. Курахове доставлено 08.03.2016 року ОСОБА_2 , де препарат аткотестер "Алкофор 307" виявив наявність вмісту алкоголю у відповідача та становив 1,37 ‰, що свідчить про те, що на час спричинення матеріальних збитків позивачу, відповідач був у стані алкогольного сп`яніння. Даний факт ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував (а.с. 49).

Зазначені обставини є визнаними сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно Конституції України військовослужбовці зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів для запобігання шкоді. За порушення вказаних вимог винні особи притягаються до матеріальної відповідальності, що не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Правовідносини між сторонами по справі регулюються нормами спеціальних нормативних актів, що визначають підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, тобто є спеціальними нормами у цій сфері правовідносин,

За п.2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі Положення), відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріли, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Згідно п.3 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призванного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності. Відшкодування такої шкоди провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду (п.4 Положення).

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність (п.8 Положення).

Судом враховано п.16 Положення, яким передбачено, що розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

Сума стягнень за втрачене майно може бути зменшена командиром (начальником) військової частини за письмовим дозволом вищого за підлеглістю командира (начальника), а у випадках, передбачених законодавством України, - судом, залежно від обставин, за яких заподіяно шкоду, ступеня вини та матеріального стану винної особи, за винятком випадків заподіяння шкоди злочинними діями, вчиненими в особистих корисливих цілях.

При визначенні розміру шкоди позивачем враховано ступінь участі відповідача у завданні шкоди та вартісна оцінка завданої особисто ним шкоди.

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п.23 та 25 Рішення «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року вказав, що суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона може представити в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

Наказ командира об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М» від 21.03.2016 року №76 "Про підсумки службового розслідування та притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності", яким відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності та визначено порядок дисциплінарної відповідальності, відповідає вимогам чинного законодавства. Командир об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М», як суб`єкт владних повноважень, вирішуючи вказане питання, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені законом, з дотриманням встановленої процедури, з урахуванням ступеню вини військовослужбовця і тієї конкретної обстановки, за якої шкоду було заподіяно.

Суд для вирішення спору застосував обставин, передбачені Положенням та дослідив наведені положення, перевірив розмір заподіяної державі шкоди за фактичними втратами на підставі даних обліку, виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін станом на час розгляду питання притягнення до матеріальну відповідальність; встановив точний розмір такої шкоди. При цьому враховано, що відповідачу інкриміновано недбале ставлення до військової служби, ним спричинені наслідки матеріального характеру у виді втрати військового майна військової частини № НОМЕР_1 загальною вартістю 36 494 грн. 69 коп.

Суд вважає, що наявне порушене право позивача, за захистом якого він і звернувся до суду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки рішення суду має бути справедливим, тому, задоволивши позов в такий спосіб, згідно ст.1 ЦПК України фактично виконав завдання цивільного судочинства, вирішив спір та захистив порушені права позивача. Звільнення відповідача на час вирішення спору не має значення, оскільки вирішальним є факт перебування відповідача у правовідносинах на час заподіяння шкоди і те, що шкода завдана при виконанні ним обовязків.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.

З огляду на викладене, на підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженця та жителя с. Галаганівка Чигиринського району Черкаської області), на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України матеріальної шкоди, заподіяної державі в сумі 36 494,69 грн. (тридцять шість тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 69 копійок).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України одну тисячу чотириста п`ятдесят гривень 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г. Івахненко