Cправа № 127/352/16-ц
Провадження № 2/127/1518/16
13 вересня 2016 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іщук Т.П.,
при секретарі Пєскову Є.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до відповідача ОСОБА_2, за участі Органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З осені 2011 року сторони припинили свої відносини. Відповідач проживає окремо, з дитиною не спілкується, нею не цікавиться, фінансово не допомагає, не турбується про її розвиток. За таких обставин просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2016 року до участі в справі залучено Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, виключивши зі складу осіб Орган опіки та піклування Вінницької міської ради ( а.с.42).
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Представник Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явилася, подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у їх відсутність, підтримав висновок органу опіки та піклування.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.04.2011. Дитина проживає разом з матір'ю в м. Одеса.
З осені 2011 року по теперішній час відповідач проживає окремо. Батько з дитиною не спілкується, не підтримує з нею родинних відносин, ухиляється від її виховання, утримання, не цікавився її життям та розвитком. Підтвердженням свідомого нехтування відповідачем обов'язками про піклування та виховання дитини є довідка Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №85 від 22.03.2016 року №12, яку відвідує дитина, інформація Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради від 23.05.2016 року №0-1-03/236, де спостерігається малолітня, а також письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Останні вказували на байдужість батька до дитини, до її виховання, утримання, не проживанням відповідача за місцем проживання позивачки під час її проживання в м.Вінниці, відсутністю турботи про дитину під час її проживання в м. Вінниці. Вихованням, навчанням та утриманням дитина займається мати. Одеською дирекцією Поштамп-Центр поштового зв'язку №1 Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (лист від 29.03.2016 року за №12/127-ЮК) повідомлено про відсутність переказів на ім'я гр.ОСОБА_1 за період з 01.09.2015 року по 18.03.2016 року.
Питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 розглядалось Органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Згідно його висновку від 25.08.2016 року № 1353/01-11, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню доньки, свідомо нехтування ними, а саме: особа не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовкою до самостійного життя, взагалі не спілкується з донькою та не бажає спілкуватися, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її життя, а тому приходить до висновку про можливість позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дитини, оскільки це не суперечить її інтересам. При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача, про що міститься в інформації Служби у справах дітей Вінницької міської ради, з огляду на його поведінку, адже достовірно знаючи про розгляд справи, відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не надав жодних доказів в підтвердження своїх заперечень та спростування доводів позивача, вияву свого інтересу до життя дитини, її розвитку, виховання, утримання та турботи про неї. Суд відмічає, що проживання дитини в іншому місті не може бути перешкодою для виконання батьком його обов'язків.
Суд також роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Також суд зазначає, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: