Справа № 369/3904/15-ц Головуючий у І інстанції Медвідь Н.О.
Провадження № 22-ц/780/4330/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 40 12.09.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Лівінського С.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівський квартал" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, суд першої інстанції зазначив, що виступ відповідача щодо незаконного будівництва позивачем на території с. Петрівське мало б визнаватися образою лише за умови поєднання з непристойною формою вираження такого судження, але ця обставина не доведена представниками позивача і судом це не встановлено.

Також вказано, що позивач не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог, не надав доказів в обґрунтування позовних вимог, не спростував тих обставин на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень , що є їх обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Відтак суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до п.п. 4, 5 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при

спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при

реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення

власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення

особистого немайнового права без визнання її недостовірною;

б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а

відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Відповідно до п. 18 цієї ж постанови, за положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 16 січня 2015 на засіданні наради Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області відповідач виступив з заявою-виступом та розповсюдив інформацію, що "... Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» будує незаконне будівництво на території с. Петрівське, будівництво висить в повітрі, по генеральному плану будівництво мало бути здійснене лише 14-и житлових будинків, а збудовано 33, до каналізації будинки не підключені ( лише 3-и з них ), решта зливає стічні води незаконно ...".

Розповсюдження зазначеної інформації підтверджується відеозаписом її проведення ( а.с. 189 т. 2 ), яку, по суті, не спростовує і відповідач.

Унаслідок цього, 10 квітня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» звернулося до суду із зазначеними вимогами, де, із проведеними змінами та уточненнями, просило зобов'язати ОСОБА_2 спростувати неправдиву інформацію, поширену ним, по суті, 16.01.2015 року на засіданні наради Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про те, що «…позивач будує незаконне будівництво на території с. Петрівське, будівництво висить в повітрі, по генеральному плану будівництво мало бути здійснене лише 14-и житлових будинків, а збудовано 33, до каналізації будинки не підключені (лише 3-и з них), решта зливає стічні води незаконно…», шляхом виступу з заявою на найближчому засіданні наради Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області з її спростуванням та зазначити, що ТОВ «Петрівський квартал» здійснює законне будівництво, що підтверджується деклараціями про початок виконання будівельних робіт та деклараціями про готовність об'єкту до експлуатації та у законний спосіб - на підставі договору зливає стічні води і публічно вибачитися перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» за розповсюдження недостовірної інформації ( а.с. 1-3 т. 1, 10-12, 131-132 т. 1 ).

Однак, позивач усупереч зазначених вимог чинного законодавства, зокрема, п.п. 18 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року не надав доказів того, що внаслідок розповсюдження зазначеної інформації було порушено його особисті немайнові права.

Надані позивачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації ( в кількості 26-и ), договір на водовідведення 1905/14 від 10 травня 2014 року, додаткова угода до договору на водовідведення 1905/14 від 10 травня 2014 року ( а.с. 32-113, 114-115, 116 т. 1, а.с. 19-145, 146-147, 148 т. 2 ), на переконання апеляційного суду до їх числа віднести неможливо у відповідності до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Навпаки, названі декларації, зокрема, підтверджують достовірність розповсюдженої відповідачем інформації про будівництво позивачем більшої кількості будинків, ніж було заплановано за генеральним планом.

Окрім цього, згідно наданих відповідачем доказів, зокрема, листа №74 Комунального підприємства «Вишнівськводоканал» від 10 березня 2015 року вбачається, що частина багатоповерхових будинків не підключені до каналізаційної мережі м. Вишневе, а в 2009 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» отримало технічні умови на скид стічних вод в міську каналізаційну мережу м. Вишневе, виконання яких дозволило б скидати стоки в об'ємі 230 м. куб./добу, однак технічні умови, на момент складання листа, не виконано ( а.с. 123 т. 1 ).

Також, Комунальне підприємство «Петрівське» у листі №29 від 24 березня 2015 повідомило, що договір про надання послуг з водовіддведення стічних вод від ЖК «Петрівський квартал» укладено на цілісний майновий комплекс із встановленням дозволеного ліміту в обсязі 290 м.куб. на добу із ТОВ «Управляюча компанія «Комфорт Сервіс», а фактичне підключення будинків не відслідковувалось, оскільки весь обсяг стоків проходить через лічильник, що вказаний в договорі ( а.с. 123 зв. т. 1, а.с. 18 т. 2 ).

Петрівською сільською радою у листі №440 від 18 травня 2015 року підтверджується, що територія, на якій будується позивач, не увійшла до містобудівної документації, зокрема, до генерального плану розвитку та забудови с. Петрівське, затвердженого рішенням Петрівської сільської ради у 1992 року та детального плану забудови житлових масивів в с. Петрівське, розробленого ДП «УкрНДІПроцивільсільбуд» у 1997 році.

Проект внесення змін у детальний план території з добавленням ( розширенням ) нових територій, що прилягають до вул. ОСОБА_3, бульв. Тараса Шевченка та бульв. Лесі Українки в с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, був винесений на громадські слухання , які проводились в грудні 2014 року - січні 2015 року ( а.с. 124, 147-148 т. 1 ).

Однак, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року у справі №369/4091/15-а визнано незаконним та скасовано рішення Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28 січня 2015 року №3227 «Про погодження «Ескізу генерального плану, поєднаного з детальними планами території окремих частин с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області», а також рішення Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області LVI сесії VI скликання від 28 січня 2015 року №3228 «Про погодження «Проекту внесення змін в детальний план території з добавлянням (розширенням) нових територій, що прилягають до вул. ОСОБА_3, бульв. Тараса Шевченка та бульв. Лесі Українки в с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області» ( а.с. 125 т. 1 ).

Окрім цього, згідно положень ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів ) і не можуть бути спростовані, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка висловлена, зокрема, у рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 8 липня 1986 року та «Українська прес-група» проти України» від 29 березня 2005 року.

Відтак, місцевий суд вірно та у повній мірі визначився з характером поширеної інформації, розмежував оціночні судження від фактичних даних та дійшов вірного висновку, що поширені щодо позивача висловлювання не містять фактичних даних щодо певних подій, а є реалізацією права відповідача на вільне висловлювання своїх поглядів і є оціночними критичними судженнями, які не підлягають спростуванню.

Крім того, позовні вимоги, щодо публічного вибачення перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» за розповсюдження недостовірної інформації не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

За положеннями п. 26постанови №1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не в праві зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК .

При цьому, позивач не позбавлений можливості скористатися наданим йому ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи ( ст. 37 Закону України «Про пресу», ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

За таких обставин, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, правильно встановив обставини, визначив відповідно до них правовідносини, здійснив належну оцінку доказів і вірно прийшов на підставі ст.ст. 16, 94, 277 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

А тому, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні - ст.ст. 94, 277, 297 ЦК України, ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, правового значення для правильного вирішення спору не мають та не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою для задоволення як позовних, так і апеляційних вимог.

Інші твердження апелянта, зокрема, про наявність дозвільних документів на будівництво, водовідведення, відсутність доказів на спростування розповсюдженої інформації, неналежність оцінки доказів, з точки зору суду другої інстанції та у силу викладеного, не спростовують висновок місцевого суду про необґрунтованість заявлених вимог.

Надані ним ( апелянтом ) докази на підтвердження заявлених вимог - договір бронювання від 16 березня 2015 року та заява ОСОБА_4 також не свідчить про порушення немайнового права позивача, оскількивони є копіями невідомого походження, а відтак не є належними та допустимими доказами у справі згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Копіями невідомого походження, як зазначено в правових позиціях Верховного суду України, викладених у справах №6-57743св10, №6-29420св10, що є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом.

Відповідно, позивач не надав суду доказів, усупереч положень ст. 277 ЦК України, ст.ст. 58-60 ЦПК України, на підтвердження факту порушення немайнового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал».

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» відхилити. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

С.В. Лівінський