Справа № 299/93/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Панька В.Ф.

за участю секретаря Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Виноградівського районного суду від 26 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Виноградівського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що 11.06.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованості на суму 10 858,40 грн., яку і просив стягнути з ОСОБА_2

Заочним рішення Виноградівського районного суду від 26 лютого 2016 року у задоволенні даного позову відмовлено.

На дане рішення ПАТ КБ «ПрватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що банком доведено факт укладення між сторонами кредитного договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком не підтверджено обставини щодо укладення та умов кредитного договору. Зокрема, суд послався на наступне: банк вказує на укладення договору 11.06.2007 року, а сама заява датована 31.10.2007 року; в позовній заяві вказано про отримання кредиту в сумі 21 600 грн. проте кредитний ліміт становить лише 1000 грн. і в розрахунку заборгованості сума 21 600 грн. ніде не фігурує; у заві відсутній запис відповідача про те, що заява разом з іншими документами складає між ним та банком договір.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Встановлено, що 11 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до нього ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У даній заяві зазначено, що ОСОБА_2 ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Свою згоду з Умовами та Правилами ОСОБА_2 висловив у своїй заяві, яку власноручно підписав.

Тобто, суд дійшов помилкового висновку про недоведеність факт укладення кредитного договору та його умов між сторонами.

При цьому висновок про те, що така заява разом з Умовами та Правилами становить один договір викладено в декількох Постановах ВСУ, зокрема за №6-144цс14 від 24.09.2014 року.

Щодо дати укладення кредитного договору, то такою є саме 11.06.2007 року про, що чітко зазначено в самому низу заяви в графі дата відкриття рахунку. Дата 31.10.2007 року, на яку послався суд першої інстанції, є лише датою видачі кредитної картки. При цьому дата видачі кредитної картки не обов'язково повинна співпадати з датою укладення кредитного договору та відкриття рахунку. Фактично з датою видачі кредитної картки лише пов'язується можливість нею користуватися, отримувати кредитні кошти тощо. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період 11.06.2007 року по 31.10.2007 року жодних дій з рахунком відкритим для обслуговування картки не відбувалося, фактично боржник почав користуватися карткою лише починаючи з 2008 року (і саме з цього періоду почала нараховуватися заборгованість). Таким чином, зазначена обставина також не свідчить про якусь неузгодженість між вимогами банку та матеріалами справи.

Стосовно суми кредитного ліміту колегія суддів констатує наступне.

В першому абзаці позовної заяви баком дійсно вказано про отримання ОСОБА_2 кредиту в сумі 21 600 грн., однак дана сума в подальшому ніде не фігурує, в тому числі і в наданому банком розрахунку заборгованості.

Згідно вказаного розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 10 858,40 грн. та складається з: 7517,96 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 2485,28 грн. - заборгованості по відсоткам; 100 грн. - комісія; 250 грн. - штраф (фіксована складова); 505,16 грн. - штраф (процентна складова). Зазначені суми вказані також в прохальній частині позовної заяви. На думку колегії суддів, вказана в першому абзаці позовної заяви сума 21 600 грн. є лише технічною опискою, а відтак суд першої інстанції акцентувавши на такій сумі увагу в судовому рішенні вдався до надмірного формалізму, не врахувавши при цьому вимоги викладені в прохальній частині позовної заяви, які повністю узгоджуються з розрахунком заборгованості.

При цьому щодо тієї обставини, що кредитний ліміт вказаний у заяві в розмірі 1000 грн., а заборгованість по тілу є більшою - 7517,96 грн. колегія суддів додатково констатує наступне.

Згідно п.5.3 Умов і правил надання банківських послуг Банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому Банк, за виключенням випадку зміну розміру кредитного ліміту, зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримає повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові Умови. Право зміни кредитного ліміту Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення Клієнта.

Відповідно до пункту 6.4 умов і правил надання банківських послуг уразі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

В даному випадку, під час користування кредитною карткою, незважаючи на наявність простроченої заборгованості, яка перевищувала 1000 грн., Банком надано дозвіл на подальше зняття кредитних коштів, що фактично свідчить про зміну кредитного ліміту в односторонньому порядку згідно п.5.3 Умов. Боржник жодних заперечень проти таких змін не висловлював, навпаки продовжив користуватися кредитною карткою та додатково знімати кошти з рахунку, чим дав згоду на такі зміни, а відтак наявність заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7517,96 грн. не суперечить умовам договору.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що пред'явлений позов доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Зазначене, згідно п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При пред'явленні позову банком сплачено 1378 грн. судового збору, а за подачу апеляційної карги - 1515,80 грн. Загальний розміру судових витрат понесених позивачем становить 2893,80 грн. і дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.88, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати заочне рішення Виноградівського районного суду від 26 лютого 2016 року та ухвалити по даній справ нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 10 858 (десять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок, що складається з: 7517,96 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 2485,28 грн. - заборгованості по відсоткам; 100 грн. - комісії; 250 грн. - штраф (фіксована складова); 505,16 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2893 (дві тисячі вісімсот дев'яносто три) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді