Справа № 274/690/16-ц
Провадження № 2/0274/671/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2016 року. Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л., позивача, його представника -ОСОБА_1, відповідачки -ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним

В С Т А Н О В И В :

Позивачем заявлено вказані вимоги з тих підстав, що 26.09.2006 року відповідачі уклаи між собою договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .Договір є недійсним в силу ст.ст. 203,215 ЦК України, ст.177 Сімейного Кодексу України, ст.12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей,оскільки на момент укладення договору позивач був неповнолітнім , дозвіл органу опіки і піклування не витребовувався .Позивач також посилається на вирок Бердичівського міськрайонного суду від 5.11.2013 року ,яким встановлено факт шахрайства щодо відповідачів при укладенні договорів.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю.Вказали , що позивач про порушення своїх прав дізнався лише після рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, до цього часу про те,що квартира продана йому ніхто не говорив. На момент укладення договору позивачу було 17 років, в квартирі він проживає з 2005 року , переїхав проживати з матір"ю та братом , зареєстрований в квартирі.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала. Пояснила, що Гаврілов вчинив щодо неї шахрайські дії, вмовив її укласти договір, обіцяв багато чого. Її син ОСОБА_4був за межами України, після його приїзду всі документи були оформлені,їх збирав Гаврілов, вона у нотаріуса підписувала договір. Ошукали і її , і ОСОБА_4,на даний час місце знаходження останнього їй не відоме .Квартира АДРЕСА_1 належала їй на підставі договору купівлі-продажу , вона і позивач були в ній зареєстровані .

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, неодноразово.

Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи в його відсутність.Згідно письмових заперечень вказав,що договір купівлі-продажу був укладений згідно з вимогами чинного законодавства.Позивач мав право користування квартирою ,після укладення договору продовжував в ній проживати ,жодних змін в користуванні майном для позивача не відбулось. Позивачем не доведено недійсність правочину з підстав, передбачених ЦК України.

Суд, заслухавши доводи учасників судового розгляду, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач народився 2.09.1989 року , він є сином відповідачки ОСОБА_2П.(а.с.16), зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.04.2006 року(а.с.19 зворот).

Судом встановлено, що 26.09.2006 року між відповідачами по справі був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з відстроченням платежу (а.с.10-11), за умовами якого ОСОБА_2 передала у власність вказану квартиру ОСОБА_4.За даними нотаріальнї справи при посвідченні договору була наявна довідка № 59 від 26.09.2006 року ,яку видало ПЖРЕП № 6 (а.с.91)на ім"я відповідачки ОСОБА_2 про те,що в квартирі АДРЕСА_1 малолітніх і не повнолітніх дітей не зареєстровано(а.с.87-96).Позивачу на момент укладення договору виповнилось 17 повних років.Орган опіки і піклування повідомив про відсутність рішень про надання дозволу на відчуження квартири АДРЕСА_1 (а.с.97).

Згідно довідки МК ВЖРЕП -7 від 20.01.2016 року № 65 (а.с.15) ,яка видана на ім"я відповідачки ОСОБА_2 ,в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована вона та її сини -ОСОБА_5,ОСОБА_4.

Відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.. 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини і її інтересах - обов'язок батьків або осіб, які їх заміняють.. З цією метою державою передбачені додаткові засоби контролю за належним виконанням батьками своїх обов'язків, а саме заборона для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири з тих підстав, що при його укладені договору його мати - продавець не отримала дозволу органу опіки та піклування.Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За правилами ч. 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин, вчинений батьками (усиновлювачами) і який суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх дітей може бути визнаний судом недійсним.

Суд встановив, що відчуження квартири відбулося матір"ю позивача , без дозволу органу опіки та піклування.Проте при розгляді справи позивач не довів факту порушення , зменшення або звуження його прав та інтересів,як неповнолітнього на момент укладення договору щодо жилого приміщення.Відсутність дозволу органу опіки і піклування на продаж квартири, в якій зареєстрована дитина, сам по собі не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним.Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року.Позивач проживав і продовжує проживати в квартирі , а долучені ним рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.12-14,17-18)заявлені вимоги щодо недійсності договору купівлі-продажу в момент його укладення не стверджують.

Суд знаходить безпідставними доводи позову та відповідачки ОСОБА_2 про мотиви визнання позову , а саме , що квартира в подальшому була передана в іпотеку банку , на неї звернуто стягнення , щодо відповідачів було вчинено шахрайські дії, про що постановлено вирок(а.с.70-75).

Встановлення вироком суду факту вчинення злочину щодо відповідачів надають право останнім заявити вимоги про відшкодування завданих збитків як потерпілим , проте не свідчить про недійсність договору купівлі-продажу в момент його укладання.

Судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним відмовити повністю за безпідставністю вимог .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :