Справа № 754/9126/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Ленській Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_8, заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_8, заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2, в якій просив зобов'язати державного виконавця ОСОБА_8 усунути порушення за виконавчим провадженням ВП № 49268521; зобов'язати державного виконавця ОСОБА_8 направити виконавчий лист 1-кп/754/327/14 виданий Деснянським районним судом м. Києва 25 лютого 2015 року про стягнення моральної шкоди в сумі 86 236 грн. 00 коп. за місцем його роботи. В обґрунтування зазначає, що державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 24.07.2015р. відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» були направлені два виконавчих листа про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 4000грн. та матеріальної шкоди в сумі 14 701,50 грн. Станом на 25.05.2016р. борг в частині витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. сплачений повністю, борг в частині матеріальної шкоди сплачений в сумі 7 343,41 грн., залишок становить 7 358,09 грн. 16 листопада 2015р. на адресу скаржника надійшла поштою постанова державного виконавця ВП № 49268521 від 09.11.2015р. про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 86 236 грн. Зазначена постанова складена з порушенням ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки у виконавчому документі не зазначені ідентифікаційний номер стягувача, рахунки стягувача, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. 18 листопада 2015р. він звернувся до державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 з заявою про розстрочку виконання рішення суду, але не отримав жодної відповіді. 25 грудня 2015р. Деснянським районним судом м. Києва заявнику було відмовлено у розстрочці виконання рішення, оскільки на момент судового засідання не було складено акт перевірки майнового стану державним виконавцем. 25.12.2015р. державним виконавцем ОСОБА_5 було складено акт опису майна боржника, в якому зазначена відсутність майна, що підлягає реалізації за винятком квартири за адресою: АДРЕСА_1. Також державним виконавцем були зроблені запити у відповідні державні установи та з отриманих відомостей вбачається відсутність у заявника цінних паперів, рахунків в банках, транспортних засобів, земельних ділянок, будь-якого нерухомого майна за винятком вищевказаної квартири, в якій він проживає без реєстрації. 29.01.2016р. заявник отримав лист від Служби у справах дітей Деснянського районної в м. Києві державної адміністрації №01.04-282 від 26.01.2016р. про відмову в наданні дозволу на реалізацію квартири в зв'язку з тим, що виконання рішення суду призведе до порушення житлових прав його дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 01 липня 2016р. заявник звернувся до Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва та до Головного територіального управління зі скаргою на дії державного виконавця ОСОБА_8, що своїми діями порушує Закону України «Про виконавче провадження», а саме: державним виконавцем не було направлено за місцем роботи заявника виконавчий лист на суму 86 236грн.; не виконує вимоги ч.1 ст.36, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки йому не були надіслані копії постанов, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні заявник, його представник вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили суд про їх задоволення.

Державний виконавець Деснянського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_8 проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 щодо неправомірних дій державного виконавця ОСОБА_8 та надати можливість державному виконавцю використати всі надані йому відповідно закону повноваження для захисту її прав, як потерпілої сторони виконавчого провадження, для виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали скарги суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09.11.2015р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5, було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1-кп/754/327/14 виданий 25.02.2015 виданого Деснянський районним судом м. Києва 25.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 86236 грн. (ВП №49268521). Дана постанова була направлена заявнику та стягувачу листом ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві № 1913/7.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-кп/754/327/14 від 25.02.2015, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 4000 грн. від 24.07.2015 було звернуто стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 Відповідно до виконавчого документа запропоновано утримувати, після проведення обов'язкових відрахувань, 20% усіх видів заробітку (доходу), до погашення заборгованості у сумі 4000 грн.; заборгованості у сумі 50,07 грн. (витрати на проведення виконавчих дій) та 400 грн. (виконавчий збір).

Згідно акту державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 від 25.12.2015р., при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 46818580 при примусовому виконанні виконавчого листа від 25.02.2015 № 1-кп/754/327/14 виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 86236,00 грн., встановлено: виходом державного виконавця за адресою: боржника: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану, встановлено, що майна, на яке можливо звернути стягнення в даній квартирі не виявлено.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 червня 2016р. залишена без змін, в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_1 про розстрочку виконання вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року в частині вирішеного цивільного позову, було відмовлено.

15.04.2016, 14.06.2016 року державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_8 ОСОБА_1 направлено вимоги державного виконавця, в яких зазначено що на виконанні в відділі знаходиться виконавче провадження № 1543/7 по виконанню виконавчого листа №1-кп/754/327/14 від 25.02.2015 виданий Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 86236грн. В порядку примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, вимагали допустити державного виконавця, відповідно, 29.04.2016 року об 15.00 год. та 23.06.2016 року об 10:00 год. у приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для виконання рішення суду.

29.04.2016р. державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_8 при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 46818580 при виконанні виконавчого листа від 25.02.2015 №1-кп/754/327/14, встановлено: виходом державного виконавця 29.04.2016 р. об 15.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого документа з метою перевірки майнового стану боржника встановлено, що перевірити майновий стан не виявилось можливим, оскільки державного виконавця до вищевказаного приміщення не впустили. Дружина боржника відмовилась надати доступ до АДРЕСА_1. Зі слів дружини боржника ОСОБА_1 на час проведення виконавчих дій відсутній. Про час та день проведення виконавчих дій боржник повідомлений вимогою державного виконавця від 15.04.2016 №135/7.

23.06.2016р. державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_8 при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 46818580 при виконанні виконавчого листа від 25.02.2015 №1-кп/754/327/14, встановлено: при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого листа встановлено, що 14.06.2016 року на адресу боржника направлена вимоги державного виконавця про вчинення дій а 10.00. Божник повідомлений належним чином. Під час вчинення виконавчих дій 23.06.2016 об 10.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 двері квартири ніхто не відчинив, державного виконавця до квартири не допустили. Вимоги державного виконавця не виконана.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати,

передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її

відібрання; …. 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У відповідності до вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку. Щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну

ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно вимоги ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд вважає вимогу про зобов'язання державного виконавця направити виконавчий лист №1-кп/754/324/14 виданого Деснянським районним судом м. Києва 25.02.2015 року про стягнення моральної шкоди у сумі 86236 грн. за місцем роботи боржника такою, що не підлягає задоволенню, оскільки стягнення на заробітну плату, інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача, яка ОСОБА_2 надана не була.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Протягом судового розгляду стороною заявника не було надано доказів (зазначення обставин), які б давали підстави суду дійти висновку про порушення суб'єктом оскарження вимог Закону України "Про виконавче провадження" при вчиненні виконавчих дій щодо виконання вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року в частині вирішеного цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 75, 202, 383-386 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Заяву скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві ОСОБА_8, заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя