№243/443/16-ц
№2-о/243/65/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2016 року Слов"янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Руденко Л.М.

народних засідателів: Саврасова М.В., Бикової Г.О.,

при секретарях Мірошниченко В.В., Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Державна міграційна служба Головного управління в Донецькій області про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2016р. до Слов"янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він с ОСОБА_2 проживав однією сім»єю з 2006року. У них є неповнолітня донька ОСОБА_3, 08.01.2007р.народження.

Після припинення шлюбних стосунків донька залишилась мешкати з ним.

У лютому місяці 2007р. відносини між ним та ОСОБА_2 не стали складатись і він пойняв, що їх сім»ю не можливо зберегти. Після припинення їх сімейних стосунків ОСОБА_2 почала намірятись виїхати з м. Миколаївка, Донецької області, він її не утримував, але попросив, щоб вона повідомила йому своє місце проживання, оскільки у них є неповнолітня дитина - ОСОБА_3, 08.01.2007р.народження.

На цей час у нього виникла можливість вивезти їх неповнолітню доньку на оздоровлення за межі України. Він звернувся до Сектору громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Слов»янського ГО УИВС України в Донецькій області з приводу оформлення виїзного документу на дитину, однак Сектор відмовив йому в оформленні виїзного документу, мотивуючи відсутністю згоди матері дитини.

Він звертався до усіх спільних знайомих, однак ніхто її з березня 2013 року і по цей час не бачив. В акті депутата Миколаївської міської ради від 22.01.2016р. вказано, що гр-ка ОСОБА_4 не проживає і АДРЕСА_1 з лютого 2007 року і місце її знаходження невідомо.

Оскільки з дня вибуття ОСОБА_4 з м. Миколаївка, з АДРЕСА_2 пройшло більш року, є підстави визнати її безвісно відсутньою.

Просить суд визнати ОСОБА_4, 08.05.1981року народження, уродженки ОСОБА_5, безвісно відсутньою.

23.02.2016р. ОСОБА_6 уточнив свої вимоги та просив визнати ОСОБА_4, 08.05.1981року народження, уродженки ОСОБА_5, безвісно відсутньою з 01 березня 2007р., а також вказав зацікавленою особою - Державну міграційну службу Головного управління в Донецькій області.

Заявник ОСОБА_6 у судове засідання не з»явивися, надав суду заяву у якій просив справу розглянути за його відсутністю, але у присутності його представника ОСОБА_7

Представник заявник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала заявлену вимогу ОСОБА_6, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи Державна міграційна служба Головного управління в Донецькій області у суді не був присутній, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлена вимога, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви по суті, суд вважає, що заявлена вимога є необґрунтованою, та її необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 08.05.1981року народження, перебували у фактичних шлюбних відносинах, що підтверджено поясненнями вищевказаних свідків.

25 січня 2007 року в м. Миколаївка, Донецької області, у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).

Згідно акту від 22.01.2016 року, виданого депутатом 19 виборчого округу Миколаївської міської ради 7 скликання ОСОБА_11, ОСОБА_4, 08.05.1981року народження, у АДРЕСА_3 не проживає з лютого 2007р. (а.с.6).

ОСОБА_1 в своїй заяві, а його представник у судовому засіданні, наполягали на тому, що з заявником та ОСОБА_4 Наргісою відносини не склалися і у лютому 2007р. остання виїхала з м. Миколаївка у невідомому йому напрямку. На цей період часу ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів з заявою про розшук ОСОБА_4, до інших органів за останнім місцем проживання ОСОБА_4 ОСОБА_5, звідки вона приїхали до м. Миколаївка, Донецької області.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_4 приїздила з ОСОБА_5 до м. Миколаївка до своїх родичів, познайомилась з заявником ОСОБА_1, почала з ним жити, ніде не працювала, так як не знала російської та української мов, була домогосподаркою, завагітніла і 08 січня 2007року народила доньку, але потім відмовилась їхали з хворою дитиною до м. Донецька, а після виписки з пологового будинку у лютому 2007р. виїхала у невідомому напрямку, покинувши дитину. Заявник ОСОБА_1 продовжував виховувати дитину і протягом цього року ні до яких органів не звертався, а лише через знайомих намагався з»ясувати місце проживання ОСОБА_4, але все було марним, ніхто не знав куди вона виїхала і де на даний час знаходиться.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_5, ніколи не була громадянкою України та не була зареєстрована на території м. Миколаївка, Донецької області, а тому посилання ОСОБА_1, як на доказ його вимог, на акт від 22.01.2016р. з місця проживання заявника, виданого депутатом 19 виборчого округу Миколаївської міської ради 7 скликання ОСОБА_11, про те, що ОСОБА_4, 08.05.1981року народження, у АДРЕСА_3 не проживає з лютого 2007р. є безпідставним, оскільки даний акт не є належним доказом для

встановлення даного факту, так як, в свідоцтві про народження дитини вказано «Мати ОСОБА_4», а в акті від 22.01.2016р. «Сайфутдінова Наргіса Нізомівна», а це свідчить про розбіжності у даних особи, яку ОСОБА_1 бажає визнати безвісно відсутньою.

З боку заявника та його представника не було надано жодного документу до суду, який б свідчив про його звернення до відповідного органу, про встановлення місця перебування ОСОБА_4, 08.05.1981року народження, уродженки та громадянки ОСОБА_5, яка не мала паспорту гр-нки України та ніколи не була зареєстрована на території України.

Заявник в своїй позовній заяві та представник в судовому засіданні вказали на те, що метою визнання ОСОБА_4, 08.05.1981року народження, безвісно відсутнім, є неможливість без її дозволу вивезти малолітню дитину за межі України, однак не надав ніяких доказів, які б вказували на те, що йому було відмовлено у вивозі дитини за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно з вимогами частинами 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ані ОСОБА_6, ані його представник не вказали обставин, що підтверджують безвісну відсутність ОСОБА_4, 08.05.1981року народження, а ОСОБА_1 посилаеться лише на останній час спілкування з ОСОБА_4 Наргісою, 08.05.1981року народження, суд вважає необхідним дану заяву залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.3, 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212-215, 248, 249 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Державна міграційна служба Головного управління в Донецькій області, про визнання особи безвісно відсутньою, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

Народні засідателі: