Провадження № 2/201/2646/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., при секретарі Джамаловій С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірним попередження ПАТ «Дніпрогаз» про припинення газопостачання, визнання його безпідставним, таким, що неможливо виконати, а інформацію, що в ньому міститься - недостовірною, зобовязання припинити її розповсюдження, стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та 20 грн. за кожен наступний день, починаючи з дати подання позову - 20.08.2016 до винесення рішення у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірним попередження ПАТ «Дніпрогаз» про припинення газопостачання, визнання його безпідставним, таким, що неможливо виконати, а інформацію, що в ньому міститься - недостовірною, зобовязання припинити її розповсюдження, стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та 20 грн. за кожен наступний день, починаючи з дати подання позову - 20.08.2016 до винесення рішення у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що він отримав від відповідача попередження про сплату заборгованість за газ в сумі 3 202,20 грн. та про відключення у разі несплати щодо своєї квартири АДРЕСА_1. У попередженні вказано прізвище колишньої господаря квартири ОСОБА_2 проте квартира № 26 перебуває у його власності з 1995 року, що підтверджується договором купівлі-продажу. Відключити газ лише у квартирі № 26 технічно неможливо, так як вона підєднана до спільної труби. Насправді ніякої заборгованості за газ у квартирі № 26 немає, так як в ній ніхто не зареєстрований. Придбавши у 1995 році цю квартиру, він повідомив у ПАТ «Дніпрогаз», яке погодилося, щоб він і далі платив за газ по квартирі № 14, де раніше мешкав і наразі зареєстрований, для обопільного зручності. Тому з 1995 року він фактично проживає у квартирі № 26, рахунків за газ, попереджень по ній не отримував. До сьогодні він зареєстрований у квартирі № 14 та по ній же платить за газ. Це підтверджується довідкою ЖЕКу, одним з рахунків та паспортом. Очевидно, що платити за газ двічі він не повинен. Його фактичне проживання у квартирі № 26 до цього не зобов'язує, так як він зареєстрований в інший квартирі № 14, де газом не користується, але сплачує за нього.

Спірне попередження містить недостовірну інформацію, що суперечить вимогам ст.ст. 4, 15 Закону «Про захист прав споживачів», ст. 277 ЦК України.

Крім того позивач вважає, що йому завдана моральна шкода. Зазначає, що йому 66 років, у зв'язку з чим у нього негаразди зі здоров'ям, нервовою системою. Відповідач не прийняв належних заходів реагування, спрямованих на відновлення його прав, вчинив свавілля демонстративно, повівся нахабно, злісно, цинічно, образливо. Вказана поведінка відповідача визвала у нього хвилювання і переживання, які тривають і досі. Моральну шкоду оцінює у 2000 грн. та по 20 грн. за кожний наступний день, починаючи з дня предявлення позову по день винесення рішення.

Тому, посилаючись на норми ст.ст. 19, 25 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 4, 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1167, 1172 ЦК України, просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, надавши аналогічні пояснення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, надав заперечення на позов, в яких зазначив, що на момент направлення попередження про заборгованість вказана в ньому інформація була абсолютно достовірною. Так, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім'я ОСОБА_2, що значиться за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_1 не звертався у встановленому порядку до ПАТ «Дніпрогаз» з питання переоформлення особового рахунку на його ім'я з наданням підтверджуючих документів та оригіналів для огляду, з проходженням інструктажу щодо безпечного користування газом у побуті.

Згідно пункту 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (далі - Правила), які втратили чинність 16.07.2016, на споживача покладався обов'язок у разі відсутності лічильника газу письмово повідомляти не пізніше ніж у місячний строк газопостачальне підприємство про всі зміни, що стосуються опалювальної площі, кількості зареєстрованих осіб у квартирі га видів споживання природного газу.

Частиною 6 п. 4 Правил встановлено, що у разі зміни власника об'єкта споживача укладається новий договір. З питання укладення договору позивач, також, не звертався. На момент чинності вказаних Правил, до ПАТ «Дніпрогаз» ані позивач, ані члени його родини, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не зверталися з питання щодо внесення змін за особовим рахунком № НОМЕР_2, який до 09.08.2016 було оформлено на ОСОБА_3 Іванівну- тещу позивача.

Згідно із ч. 1 п. 4 Правил, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору затвердженого у встановленому порядку. Ч. 2 п. 4 Правил, визначає що договір підписується газопостачальним та газорозподільними підприємствами і споживачем протягом 14 днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Ч. 3 п. 4 Правил встановлює, для укладення договору або внесення змін до нього споживач повинен пред'явити: документ, що посвідчує особу споживача; технічний паспорт на будівлю або домову книгу; довідку про зареєстрованих осіб у квартирі, приватному будинку; документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ними.

За період чинності Правил, споживач та члени його родини не вчинили дії визначені законодавством.

Крім того, на території України з 27.11.2015 діє Кодекс газорозподільних систем, затверджений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, яким відповідно до пункту 3 глави 4 розділу IX, також, закріплено обов'язок споживача своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти оператора газорозподільних систем про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, га/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об'єкті.

Також, відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕКП від 12.01.2015 № 9, вимог статті 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», з 01.07.2015 р. ПАТ «Дніпрогаз» не має права здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом. Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01.07.2015 постачання природного газу здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», а ПАТ «Дніпрогаз» виконує функції газорозподільного підприємства.

Отже, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» як газопостачальне підприємство, надає споживачам виключно послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу. При цьому, інші послуги, зокрема, облік газу, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв, лічильників газу, та технічні види робіт з підключення, обмеження, локалізації і ліквідації аварійних ситуацій тощо, здійснює оператор газорозподільних систем - ПАТ «Дніпрогаз».

У звязку з набранням чинності Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (далі - Правила постачання), встановлено новий порядок укладання договорів розподілу природного газу оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ, ПАТ «Дніпрогаз») з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами та укладання договорів постачання природного газу між побутовим споживачем та постачальником - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Відповідно до п. 1 розділу III Правил постачання, однією із підстав для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений обєкт споживача, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу, та, відповідно до п. 10 розділу III Правил постачання, за однією адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли обєкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднання.

Згідно п. 5 розділу III Правил постачання, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення обєкта побутового споживача, зміни його власника та щодо нових побутових споживачів, що будуть приєднані до газорозподільних систем оператора ГРМ, є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору постачання природного газу з новим власником, побутовий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника із спеціальними обов'язками з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору постачання природного газу.

Нові власники обєктів (нові споживачі) разом із заявою про укладання договору постачання природного газу предявляють постачальнику із спеціальними обов'язками оригінали таких документів: документи, якими визначено право власності чи користування на об'єкт (приміщення); документ, що посвідчує особу споживача, реєстраційний номер облікової картки платника податків, довіреність.

До відкриття провадження у вказаній справі, до ПАТ «Дніпрогаз» звернулася 09.08.2016 звернулася ОСОБА_4 - дружина позивача та ОСОБА_5 - син позивача, з питання укладення договірних відносин та переоформлення особового рахунку на ім'я основного квартиронаймача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 (де зареєстрований позивач), при цьому надавши необхідний пакет документів в оригіналах для огляду та копіях: довідку про склад сім'ї та місце реєстрації №21184 від 26.07.2016, свідоцтво про право власності на житло від 23.12.1998, заяву ОСОБА_1 щодо згоди на надання повноважень укладення договірних відносин ОСОБА_4 та аналогічного змісту заява ОСОБА_5, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_4; технічний паспорт на квартиру, паспортні дані та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 14.09.2009.

Отже, на момент підготовки заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_3, переоформлено на ОСОБА_4, проведено перерахунок наданих послуг на 3-х зареєстрованих осіб на підставі довідки №21184 з 10.09.2009 по 01.08.2016, у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 За особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 заборгованість перед ПАТ «Дніпрогаз» відсутня.

На підтвердження викладеної інформації відповідач долучив до запереченням роздруківку фінансових станів особових рахунків за вказаними квартирами.

За особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2, на момент направлення попередження про припинення газопостачання дійсно значилася заборгованість у розмірі 3202,20 гривень. Передувало направленню попередження про припинення газопостачання те, що ПАТ «Дніпрогаз» за адресою: АДРЕСА_2, направляло попередження про заборгованість. Вимога щодо направлення попередження про припинення газопостачання передбачалася п. 19 Правил,- якщо позивач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеному в договорі чи платіжному документі, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

Отже, зазначена інформація за попередженням та рахунками за газ щодо адреси, особового рахунку, відповідальної особи на ім'я якої відкрито особовий рахунок, заборгованості на момент направлення є достовірною.

Права споживача, ОСОБА_1, жодним чином не порушено, вбачається не виконання самим позивачем положень та вимог чинного законодавства.

Також вказує на те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідач також вважає безпідставними вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України, п.п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому просить відломити у позові повністю.

Вислухавши в судовому засіданні позивача, дослідивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав від відповідача ПАТ «Дніпрогаз» попередження припинення газопостачання, в якому вказано, що станом на 10.12.2015 на особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в сумі 3 202,20 грн. у оазні непогашення заборгованості за послуги газопостачання, газопостачання буде припинено. У повідомленні боржником вказана ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_4.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є колишнім власником вказаної квартири, у якої 14.07.1995 позивач придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу. З 1995 року позивач фактично проживає у квартирі № 26, а зареєстрований у квартирі № 14.

Як вказує відповідач за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2, на момент направлення попередження про припинення газопостачання дійсно значилася заборгованість у розмірі 3 202,20 грн. Попередження направлено за інформацією про адресу та особовий рахунок особи на ім'я якої він був відкритий. Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім'я ОСОБА_2, що значиться за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_1 не звертався у встановленому порядку до ПАТ «Дніпрогаз» з питання переоформлення особового рахунку на його ім'я з наданням підтверджуючих документів та оригіналів для огляду, з проходженням інструктажу щодо безпечного користування газом у побуті.

У відповідності до вимог п.п. 4, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (далі - Правила), які втратили чинність 16.07.2016, Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, позивач та члени його родини не зверталися із заявою про укладання договору постачання природного газу.

Суд зазначає, що згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів, а тому є не зрозумілим, яке саме право позивача порушено та у який спосіб він просить його захистити та поновити.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Попередження ПАТ «Дніпрогаз» про припинення газопостачання не є правочином, рішенням, а дії щодо його направлення не є такими, що порушують право, оскільки попередження само по собі не має юридичних наслідків.

Отже визнання неправомірними попередження ПАТ «Дніпрогаз» про припинення газопостачання, визнання його безпідставним, таким, що неможливо виконати, а інформацію, що в ньому міститься - недостовірною, зобовязання припинити її розповсюдження, передбачених ст. 16 ЦК України, тому не підлягають встановленню у судовому порядку (Постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12).

Крім того, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 13.07.2016) визначено права та обов'язки газопостачального підприємства та споживачів та встановлено особливий порядок вирішення спірних питань.

Пунктом 37 Правил передбачено, що у разі порушення газопостачальним (газорозподільним) підприємством цих Правил та умов договору споживач подає одній із зазначених організацій претензію, складену у довільній формі. Газопостачальне (газорозподільне) підприємство повинне протягом п'яти днів усунути порушення чи надати споживачеві обгрунтовану відмову.

Згідно із п. 4 Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємствами і споживачем протягом 14 календарних днів.

На підставі п. 32 згаданих Правил між сторонами (газопостачальником і споживачем) укладається договір у письмовій формі, на підставі якого відкривається споживачеві особовий рахунок.

Отже, за кожним абонентом-споживачем закріплено особовий рахунок та покладено на нього обов'язок щодо заключення трьохстороннього договору про надання послуг з газопостачання відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2015 року №74 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання таким, що втратив чинність, Порядку встановлення роздрібних цін на природний газ для населення».

Між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Дніпрогаз» не укладено договір на розподіл природного газу, як того вимагають Правила постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, і який є підставою для постачання природного газу споживачу.

Варто відзначити, що правовідносини з газорозподільним підприємством повинні бути врегульовані письмовим договором, підписаним сторонами, який є підставою відкриття особового рахунку і жодні усні домовленості на які посилається позивач як на такі, що влаштовують його та газопостачальника, не є належним способом врегулювання правовідносин. У звязку із відсутністю укладеного договору та особового рахунку у позивача, оформлених належним чином, виникли непорозуміння з приводу наявності заборгованості, що зумовило направлення попередження про сплату за газ по квартирі № 26 на імя ОСОБА_2

Як вказує відповідач, до ПАТ «Дніпрогаз» звернулася ОСОБА_4 - дружина позивача та ОСОБА_5 - син позивача, з питання укладення договірних відносин та переоформлення особового рахунку на ім'я основного квартиронаймача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 (де зареєстрований позивач), при цьому надавши необхідний пакет документів в оригіналах для огляду та копіях: довідку про склад сім'ї та місце реєстрації №21184 від 26.07.2016, свідоцтво про право власності на житло від 23.12.1998, заяву ОСОБА_1 щодо згоди на надання повноважень укладення договірних відносин ОСОБА_4 та аналогічного змісту заява ОСОБА_5, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_4; технічний паспорт на квартиру, паспортні дані та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 14.09.2009.

Особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_3, переоформлено на ОСОБА_4, проведено перерахунок наданих послуг на 3-х зареєстрованих осіб на підставі довідки №21184 з 10.09.2009 по 01.08.2016, у зв'язку зі смертю ОСОБА_3 За особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 заборгованість перед ПАТ «Дніпрогаз» відсутня.

Тобто, родиною позивача вживаються заходи щодо оформлення договірних відносин з ПАТ «Дніпрогаз» та переоформлення особового рахунку.

Суд також доходить висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Встановлено, що позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження порушення його споживчого права через одержання попередження про припинення газопостачання, не надано доказів спричинення шкоди та не обґрунтовано розмір цієї шкоди

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності вини ПАТ «Дніпрогаз», тому не обґрунтованими є доводи позивача про завдання моральної шкоди через відсутність наслідків заподіяння такої шкоди, передбаченої положеннями ст. 23 ЦК та відсутністю доказів якими підтверджується заявлена вимога в цій частині.

Той факт, що позивач не погоджується зі змістом самого попередження про припинення газопостачання, не означає, що його порушені права слід захистити саме у спосіб обраний ним при зверненні до суду.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11,60, 209, 213-215 , 259 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірним попередження ПАТ «Дніпрогаз» про припинення газопостачання, визнання його безпідставним, таким, що неможливо виконати, а інформацію, що в ньому міститься - недостовірною, зобовязання припинити її розповсюдження, стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та 20 грн. за кожен наступний день, починаючи з дати подання позову - 20.08.2016 до винесення рішення у справі відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 вересня 2016 року. Рішення у повному обсязі cкладено 21 вересня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова