АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

22 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Антоненко Н.О.,Стрижеуса А.М.

при секретарі: Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2016 року даний позов задоволено . Стягнуто з ОСОБА_1. на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0012/08/00- CL від 01.04.2008 року у загальному розмірі 1 723 309.01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 3654 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права ,неповне з'ясування обставин,що мають значення для справи,невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає,що суд не взяв до уваги тієї обставини,що кредит він має повертати частинами і на час звернення з даним позовом до суду строк повернення усього кредиту не настав ,а також на те,що досудову вимогу про дострокове виконання зобов'язання він від банку не отримував. Крім того, під час розгляду справи позивач збільшив розмір заборгованості,проте він про це не був повідомлений,а розгляд справи за його відсутності у зв'язку із видаленням його з зали судових засідань, призвів до порушення його прав.

До суду апеляційної інстанції сторони двічі не з'явилися. Виходячи з положень ч.5 ст.74,ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним ,а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Задовольняючи позовні вимоги і стягнувши заборгованість по кредиту , процентах за користування ним , пеню та штраф,суд виходив з того,що відповідач порушив взяті на себе за договором та додатковими угодами до нього зобов'язання, щодо вчасного повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що дає позивачеві підстави для дострокового стягнення з нього усієї заборгованості по кредиту .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 01.04.2008 року між АКБ «Форум» , правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (надалі - ПАТ «Банк Форум»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0012/08/00-CL, згідно умов якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування у сумі 200 000, 00 доларів США, строком до 31.03.2023 року зі сплатою 12 % річних за його користування.

Додатковою угодою №1 від 19.10.2010 року сторони погодили зміну валюти кредитування з долара США на гривню за курсом 7,953 грн. з сумою кредиту 1 410 631,56грн. та змінили п.1.1 кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 12,5 процентів річних, ліміт кредитування встановлено зменшувати відповідно до нового графіку у додатку 1 до додаткової угоди № 1, встановлено сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячно, не раніше 1-го та не пізніше 20-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами.

Додатковою угодою № 2 від 16.03.2012 року до кредитного договору банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 1 249 675,56грн., позичальник здійснює поповнення основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця, починаючи з березня 2013 року в сумі не менше 10 328,00грн. на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів.

Додатковою угодою № 3 від 03.04.2012року до кредитного договору встановлено забезпечення по кредиту.

Додатковою угодою №4 від 18.05.2012р. встановлено забезпечення по кредиту, визначено, що позичальник здійснює повернення основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця. Починаючи з квітня 2013 року в сумі не менше 10 414,00грн. на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів.

Додатковими угодами № 5 від 19.06.2012 року, № 6 від 18.07.2012 року, № 7 від 08.08.2012 року до кредитного договору встановлено забезпечення по кредиту.

У відповідності до додаткової угоди № 8 від 09.04.2013 року сторони дійшли згоди про повернення позичальником основної заборгованості по кредиту частинами, протягом кожного місяця, починаючи з квітня 2013 року по вересень 2013 року в сумі, не менше, ніж 2 700,00 грн. та починаючи з жовтня 2013 року щомісячно в сумі не менше 10 820,00грн. на відкритий для погашення кредиту та процентів.

Кредитний договір та додаткові угоди до нього, в установленному законом порядку недійсними не визнані, підписані представником банку та відповідачем без застережень,відповідали їх вільному волевиявленню на час їх укладання.

На виконання договору Банк надав позичальнику грошові кошти,що підтверджується меморіальними ордерами : №21843, №218725, №200299, №102211, №102041, №941435 від 02.04.2008 року, 23.04.2008 року,22.07.2008 року, 13.10.2008 року,9.11.2010 року та не заперечується останнім.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено,що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідач же у порушення умов договору своєчасно кредит не сплачував,в наслідок чого виникла заборгованість ,яка, згідно з розрахунком позивача, станом 03.06.2015 року становить 1 723 309,01 грн. та складається із: - простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 216 399,34 грн.;поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 1 017 075,41грн.;простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 243 638,03грн.;поточної заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 13 939,96грн.;пені з розрахунку 0,25 в день за простроченим кредитом та процентами -227 256,27грн.;штрафуза порушення умов п.п.3.3.7 кредитного договору - 5000,00грн.

Наявність заборгованості відповідач не заперечує.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

П.5.3 кредитного договору сторони погодили,що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань ,є умовами при настанні яких припиняється його кредитування і позичальник здійснює повернення кредитних коштів та сплачує проценти з0а користування цими коштами. Для цього банк надсилає позичальнику письмову вимогу рекомендованим листом.

За п.7.6 кредитного договору повідомлення вважається належним у разі направлення його рекомендованим листом.

Вимога банку щодо дострокового погашення заборгованості № 118/1131-1 від 04.03.2014 року вчинена у відповідності з наведеними пунктами кредитного договору,направлена відповідачу рекомендованим листом ( а.с.32-34),що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Розмір заборгованості поданий ПАТ «Банк Форум» відповідачем не оспорений, свого розрахунку ним не подано,у чому полягає неправильність розрахунку заборгованості не зазначено, тому суд підставно виходив з розрахунку наданого позивачем і стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному в рішенні суду розмірі, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Право позивача на збільшення розміру позовних вимог встановлено ст.31 ЦПК України і не може бути обмежено.

Доводи апеляційної скарги про те,що у первісній редакції позову не було заявлено вимог про стягнення пені є безпідставними та спростовуються змістом позовної заяви.

Згідно з ч.3 ст.27 ЦПК України особи,які беруть участь у справі ,зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

За клопотанням сторони відповідача розгляд даної справи неодноразово відкладався судом першої інстанції. Після відкладення розгляду справи ОСОБА_1, надіслані на його адресу повідомлення про час і місце судового розгляду перестав отримувати й вони поверталися в суд по закінченню терміну зберігання (а.с.119,131,169,175,176,181).

Посилання в апеляційній скарзі на порушення процесуальних прав відповідача щодо участі у судовому засіданні,колегія суддів не може прийняти до уваги,оскільки про наявність спору , призначення справи до розгляду у судовому засіданні він був повідомлений у відповідності до ЦПК України.

Оскільки,будучи обізнаними про спір в суді ,він про зміну місця свого проживання не повідомляв,з огляду на приписи ч.5 ст.74 ЦПК України ,суд підставно вважав його повідомлення належним.

За правилами ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача,повідомленого належним чином,суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної,кримінальної,адміністративної або господарської справи,у якій вона є стороною.

При цьому,як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини,сторона,яка задіяна в ході судового розгляду,зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки .

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того,що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури,в тому числі й процесуальні заборони та обмеження,змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/4911/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 8439 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.