Cправа № 127/2-6189/08
Провадження № 2-р/127/8/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову в розясненні судового рішення

22 червня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Сєрих В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву відповідача про розяснення ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року про відмову в зміні порядку та способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 листопада 2008 року у справі № 2-6189/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат,

в с т а н о в и в:

23 березня 2016 року до суду із вищезазначеною заявою звернувся відповідач ОСОБА_2, у якій просив суд розяснити ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року, а саме:

-яким чином, при зарплаті нижчій прожиткового мінімуму, погасити виниклу заборгованість за виконавчим листом № 2-6189/08 від 11 листопада 2008 року;

-в мотивувальній частині судового рішення, суд послався на ст. 185 СК України, де зазначає, що платник аліментів зобовязаний брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами;

-заявник просить розяснити, які саме особливі обставини суд взяв до уваги, посилаючись на дану статтю і чи є особливими обставинами навчання дитини у ВУЗі;

-в мотивувальній частині суд зазначає, що надані відповідачем документальні підтвердження про важкий матеріальний стан не є обставиною, визначеною законом для зміни способу та порядку виконання рішення суду;

-роз'яснити, які обставини, крім зазначених в законі, суд вважає істотними, та чому судом проігноровано ряд статей, а саме ст.ст. 182, 192, 197, 200, 273 СК України, в яких законодавець чітко встановив залежність матеріального стану платника як істотну обставину в сімейних правовідносинах;

-відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, за місцем їх одержання;

-розяснити, чому судом проігноровано дану норму закону та той факт, що і боржник і стягувач (є відповідна заява) і представник виконавчої служби підтримують таке рішення, тобто коли є реальне вирішення спору, суд свідомо, замість вирішення проблеми, створює додаткову;

-розяснити, чому, суд не вважав за потрібне поцікавитись думкою представника ДВС у даній справі;

-роз'яснити як суд розуміє принцип справедливості, про який суд зазначав в процесі слухання справи і який має захищати за законом, коли з людини з доходом нижче рівня бідності стягуються кошти на користь іншої, з доходом більшим в 20 разів;

Мотивував заявник вимоги своєї заяви тим, що ухвала суду від 25 лютого 2016 року є незрозумілою як у мотивувальній частині так і щодо його виконання, оскільки останнім були надані пояснення та відповідні документальні підтвердження фінансової неспроможності погасити виниклу заборгованість у спосіб та порядок, визначені рішенням суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 вимоги заяви про розяснення рішення суду підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявилась, однак, надала на адресу суду заяву, у якій просила суд розгляд справи провести за її відсутності, щодо задоволення заяви про розяснення рішення заперечувала, просила суд відмовити в її задоволенні.

Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 листопада 2008 року, яке набуло законної сили 24 листопада 2008 року, у справі № 2-6189/08 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати на оплату денної форми навчання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення ним повного курсу цього навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова однією сумою кошти в сумі 3 500 грн. до 01 лютого та 3 500 грн. до 01 серпня, щорічно, до 01 липня 2013 року. Першу оплату в розмірі 3 500 грн. ОСОБА_2 здійснити до 01 березня 2009 року, наступну оплату в розмірі 3 500 грн. здійснити до 01 серпня 2009 року (а.с. 31).

Ухвалою суду від 25 лютого 2016 року ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні заяви про зміну порядку та способу виконання вище зазначеного рішення суду (а.с. 79), яка відповідно до ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року набула законної сили (а.с. 117).

Суд, відмовляючи в заяві ОСОБА_2 виходив з того, що заявником не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 листопада 2008 року по цивільній справі № 2-6189/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання, а надана довідка про доходи відповідача не є обставиною визначеною законом для зміни порядку та способу виконання рішення суду.

Питання щодо розяснення рішення суду визначено статтею 221 ЦПК України, у відповідності до якої якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Враховуючи те, що розяснення судового рішення у формі ухвали не допускається, а також те, що за своїм змістом доводи заяви, з підстав яких заявник просить розяснити ухвалу суду, фактично порушується питання про її зміну з наданням оцінки новим обставинам, суд, дійшов висновку про відмову в розясненні судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 210, 221 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про розяснення ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2016 року про відмову в зміні порядку та способу виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 листопада 2008 року у справі № 2-6189/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з отримання копії ухвали

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_4