Провадження № 2/522/6229/16
«14» вересня 2016 року
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 145 820,84 гривень та суму судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 08 вересня 2014 року укладено договір позики грошових кошів в розмірі 9 000,0 гривень та 5 200,0 доларів США, що підтверджується розпискою від 08 вересня 2014 року. Відповідно до цієї розписки відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути отриману в борг суму грошових коштів в строк до 10 жовтня 2014 року. Позивач звертався до відповідача з вимогою повернення боргу, втім відповідач уникає зустрічі, грошові кошти ОСОБА_1 не повернуто.
Відповідач у судове засідання не зявлявся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач повідомлений за останнім зареєстрованим місцем проживання, тому він вважається сповіщеним належним чином. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Позивач надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Судом встановлено на підставі доказів, наданих позивачем, та не заперечене відповідачем, що 08 вересня 2014 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошову суму в розмірі, еквівалентному 5 200,0 доларів США, а також 9000,0 гривень строком до 10 жовтня 2014 року. На підтвердження змісту та умов укладеного договору, а також на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу останнім складено 08 вересня 2014 року письмову розписку. Вказана розписка про отримання грошових коштів відповідачем складена в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується їхніми підписами на вказаній розписці.
Таким чином, між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник зобовязався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана.
У порушення своїх договірних зобовязань, передбачених укладеним договором, відповідач ОСОБА_2 суму позики не повернув і на час вирішення спору судом. На претензії про добровільну сплату заборгованості в сумі еквівалентній 5 200,0 доларів США, та 9000,0 гривень відповідач відмовляється виконати зобовязання, що підтверджується фактом предявлення суду названої розписки без відмітки про повернення всієї суми боргу, а також непредявленням відповідачем оригіналу самої розписки, що могло б свідчити про виконання ним зобовязання.
Суд дійшов висновку, що між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана від позивача. Зазначений договір оформлений письмовою розпискою, складеною відповідачем, яку було передано позивачу, та яка є борговим документом.
За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобовязання свідчить про невиконання останнього.
Враховуючи ці обставини та звернення позивача до суду з названим позовом свідчить, що це грошове зобовязання виконано відповідачем не було, чим порушено вимоги ст. 1049 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строки й у порядку, установлений договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Згідно із ст. ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Стосовно валюти зобовязання.
Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобовязання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу за розпискою, заборгованість відповідача складає суму в гривнях України, що еквівалентна 5200,0 доларів США, та 9000,0 гривень.
При цьому, як вбачається з позовних вимог, ОСОБА_1 просить стягнути суму заборгованості за борговою розпискою в частині валютних зобовязань за офіційним курсом української валюти, встановленим НБУ на день подання позову, що складав 2496,8681 гривень за 100 доларів США.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне встановити, що за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики становить 138 837,14 гривень (5 200,0*24,968681+9 000,0).
Стосовно частини вимог про стягнення трьох відсотків річних.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що строк виконання договору позики сторонами визначено як 10 жовтня 2014 року. Таким чином, починаючи з 11 жовтня 2014 року розпочинає перебіг строку обрахування 3% річних за прострочення повернення грошових коштів, отриманих відповідачем за названим договором позики. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 14 червня 2016 року, строк прострочення повернення суми боргу становить 642 дні, а сума 3 % річних складає 7326,0 гривень (138 837,14*3:100*642:365). Таким чином, сума заборгованості за договором позики, враховуючи 3% річних за прострочення повернення заборгованості, становить 146 163,14 (138837,14+7326) гривень.
При цьому, згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому, суд вважає за можливе задовольнити позов про стягнення суми боргу за договором позики та стягнути на користь позивача суму заборгованості, враховуючи розмір 3 % річних, в розмірі 145 820,84 гривень.
Судом справу розглянуто в порядку заочного розгляду, з огляду на що суд мав виходити з того, що відповідач не скористався подати власні докази з метою заперечення позиції позивача. Втім, відповідач не позбавлений права надати власні докази на підтвердження своєї правової позиції разом із заявою про перегляд заочного рішення. З врахуванням положення статті 11 ЦПК України, постановляючи це заочне рішення, суд має виходити з наданих позивачем доказів та висновку про те, що позиція позивача заперечена належним чином не була.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, постановляючи рішення, останній, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України має стягнути суму судового збору у розмірі 1 458,2 гривень. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи, що ухвалою суду від 29 червня 2016 року клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено частково, зокрема, відстрочено позивачу на строк в один місяць оплату судового бору, проте позивачем на момент винесення судового рішення такий судовий збір не сплачено, суд вважає за необхідне стягнути належну до сплати суму судового збору з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
Керуючись ст.ст. 16, 23, 526, 527, 530, 611, 1049, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 224-226 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (НОМЕР_1, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 04 листопада 1999 року) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_2) суму боргу за договором позики з урахуванням 3 % річних, в розмірі, що складає 145 820,84 (сто сорок пять тисяч вісімсот двадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина, серія НК 293237, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 04 листопада 1999 року) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 458,20 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії

СУДДЯ: С.О. Погрібний

14.09.2016