Справа № 344/7180/15-ц
Провадження № 2/344/1197/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3Б, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5М, ОСОБА_6, ОСОБА_7, представників відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третіх осіб ОСОБА_12, ОСОБА_13,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ПП «Санліт-Захід» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_18, третя особа Івано-Франківська міська рада, ОСОБА_13, ОСОБА_12, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою для будівництва багатоквартирного житлового будинку, стягнення майнової шкоди та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ПП «Санліт-Захід» в травні 2015 року звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_19 ОСОБА_20, ОСОБА_21 про зобовязання відповідачів не чинити перешкоди в огородженні земельної ділянки площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Іллєнка (колишня Відкрита) в м.Івано-Франківськ; зобовязання повернути і звільнити частину суборендованої земельної ділянки шляхом перенесення статуї «Богородиці», а відповідачам 1,2,3,4 шляхом знесення гаражів за власний рахунок; стягнення 140 000 грн. матеріальних збитків, стягнення 60 000грн. моральної шкоди, стягнення судових витрат.

У позовній заяві зазначено, що ПП «Санліт-Захід» є суборендарем земельної ділянки площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Іллєнка (колишня Відкрита) в м.Івано-Франківськ для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківську згідно договору №62 від 08.10.2013р., а орендарем є ТзОВ «Рембудкомінвест». 19.01.2015р. Департамент містобудування та архітектури надав ПП «Санліт-Захід» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, 03.03.2015р. зареєстрована Декларація про початок виконання будівельних робіт багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою в м.Івано-Франківську по вул.М.Підгірянки-Відкрита, де замовником є позивач. Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради видано ордер №28 на встановлення тимчасової огорожі в межах орендованої ділянки. Однак, 27.01.2015р. та 09.02.2015р. відповідачі створювали перешкоди на виконання інженерно-геологічних вишукувань на даній земельній ділянці фірмі ПП «Геоленд ІФ», з якою було укладено позивачем договір від 23.04.2015р. Також не зміг і виконати певні роботи по огородженню земельної ділянки СПД ОСОБА_22 на підставі договору підряду від 27.04.2015р., укладеного з позивачем. Окрім того відповідачі 1,3,4 встановили без належних документів тимчасові гаражі на суборендованій земельній ділянці. Для охорони майна на земельній ділянці, позивачем залучено охоронну фірму «Галичина» та понесено витрати на послуги.

17.07.2015р. позивачем було змінено позовні вимоги а саме: зобовязати відповідачів 1, 2, 3, 4 усунути перешкоди у користуванні ПП «Санліт-Захід» земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки- Відкрита в м.Івано-Франківськ шляхом знесення за власний рахунок самовільно встановлених гаражів; зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ шляхом перенесення встановленої ними статуї «Богородиці» в інше місце; зобовязати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ переданою ПП «Санліт-Захід» у суборенду для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення; стягнути з відповідачів 64 536 грн. завданої матеріальної шкоди; стягнення судових витрат.

Ухвалою суду від 07.08.2015р. до участі у справі залучено третьою особою яка не заявляє самостійних вимог Івано-Франківську міську раду.

Ухвалою суду від 18.12.2015р. до участі у справі залучено третьою особою яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_13.

Ухвалою суду від 05.02.2016р. до участі у справі залучено третьою особою яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_12.

Представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили позов задовольнити. Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_11, відповідач ОСОБА_5, представник ОСОБА_14 ОСОБА_10, відповідач ОСОБА_15, представник відповідача ОСОБА_16-ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_7, ОСОБА_17 та її представник ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_21 позов не визнали, просили в задоволенні вимог відмовити.

Представник третьої особи Івано-Франківської міської ради щодо предмету спору поклався на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_13М, ОСОБА_12. вважають що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Суд заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив наступне.

08.10.2013р. між ПП «Санліт-Захід» як суборендарем, Івано-Франківською міською радою, як орендодавцем та ТзОВ «Рембудкомінвест», як орендарем, за згодою орендодавця на підставі рішення від 21.03.2014р. №137, було укладено договір №62 суборенди частини земельної ділянки площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (п.1,2), строком дії договору до 02.09.2016р. (п.6) яка є вільною від забудови (п.3 договору) (а.с.7-12 т.1, 250-257 т.2).

Попередньо, договір оренди землі був укладений з ТзОВ «Рембудкомінвест» 11.08.2008 року (а.с.180-182 т.1, 31-32 т.2 ) на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2008р. (а.с.39-43 т.2). При цьому, як слідує з матеріалів справи та на що наголошували відповідачі, 03.08.2015р. прокуратурою міста внесено відомості до ЄРДР за фактом винесення суддею Господарського суду Івано-Франківської області завідомо неправосудного рішення з приводу зобовязання укладення договору оренди, на час розгляду справи досудове розслідування триває (а.с.148 т.1).

Як встановлено судом, даний договір суборенди від 08.10.2013р. є чинним та не оспорюваним у встановленому порядку. ОСОБА_23, договір оренди земельної ділянки, який визнано укладеним за рішенням господарського суду, є предметом оскарження юридичною особою - ОСББ «ОСОБА_24, 25А» до Львівського апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою від 19.12.2015р., на час прийняття даного рішення результату розгляду судом даної апеляційної скарги ОСББ, немає.

19.01.2015р. Департамент містобудування та архітектури видав ПП «Санліт-Захід» Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (а.с.15-16 т.1) із зазначеними намірами забудови багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення (п.3) та іншими зазначеними вимогами (п.14).

03.03.2015р. була зареєстрована Декларація про початок виконання будівельних робіт багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою в м.Івано-Франківську по вул.М.Підгірянки-Відкрита, де замовником є позивач. Однак, 22.06.2015р. було складено Акт комісійної перевірки, в якому зазначено виявлення недостовірних даних в Декларації про початок будівельних робіт і прийнято рішення про скасування даної Декларації (а.с.147 т.1). В подальшому Декларація нова була видана у червні 2015року зі слів позивача.

Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було видано ордер №28 на встановлення тимчасової огорожі в межах орендованої ділянки терміном дії з 29.04.2015р. по 02.09.2016р. (а.с.17зв.,17 т.1), однак на підставі звернень мешканців буд.№25а,25 по вул.М.Підгірянки та №9 по вул.Відкрита, такий ордер 14.05.2015р. був скасований (а.с.146 т.1).

Разом з тим, як стверджував позивач, 27.01.2015р. та 09.02.2015р. відповідачі створювали перешкоди фірмі ПП «Геоленд ІФ» щодо виконання інженерно-геологічних вишукувань на даній земельній ділянці, з якою позивачем було укладено договір від 23.04.2014р., зі змінами від 24.02.2015р. (а.с.81-82 т.1).

Суд зазначає, що інженерні вишукування - це комплекс робіт, спрямований на вибір найбільш сприятливих та доцільних проектних рішень при проектуванні та будівництві обєктів будь-якої складності. Під інженерними вишукування зазвичай розуміють інженерно-геологічні (включаючи геофізичні та гідрогеологічні), геодезичні та екологічні вишукування. Інженерна геологія може визначити фізико-механічний стан ґрунтів, що дозволить встановити їх несучу здатність ділянці майбутньої забудови. Інженерні вишукування при проектуванні та створенні майбутнього обєкта житлової та нежитлової нерухомості фактично є єдиною гарантією високих експлуатаційних характеристик обєкта. Інженерно-геологічні вишукування вирішують безліч завдань, зокрема, за їх результатами відбувається остаточне технічне рішення щодо вибору типу фундаментів та організації будівництва з врахуванням таких факторів, як інженерно-геологічні та гідрогеологічні умови. За результатами виконання вищевказаних робіт складається технічний звіт про інженерно-геологічні вишукування згідно ДБН А.2.1-1-2014 «Інженерні вишукування для будівництва» з приведенням результатів лабораторних випробувань ґрунтів, зведеною інженерно-геологічною колонкою з нормативними та розрахунковими характеристиками ґрунтів, інженерно-геологічних розрізів та колонок, рекомендаціями щодо вибору типу фундаментів та організації будівництва.

Щодо цих подій про створення перешкод позивачу, судом з пояснень позивача та відповідачів, а також свідка ОСОБА_25, встановлено, що дійсно 27.01.2015р. та 09.02.2015р. на суборендованій земельній ділянці виник конфлікт між сторонами та іншими громадянами, оскільки до виконання робіт по інженерно-геологічних вишукувань представники ПП «Геоленд ІФ» не змогли приступити, в звязку з перешкодами та вчинення певних таких дій зі сторони мешканців прилеглих будинків, в т.ч. відповідачів. При цьому, звернення директора ПП «Санліт-Захід» від 06.02.2015р. щодо таких перешкод було зареєстровано Івано-Франківським МВ УМВС України в Івано-Франківській області (такі звернення також поступили і 23.03.2015р. та 06.04.2015р.) та занесено до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені правопорушення (а.с.90-91 т.1).

Отже, в січні та лютому 2015р. підтверджено суду створення перешкод в т.ч. відповідачами у користуванні позивачу суборендованою земельною ділянкою, при цьому що у позивача в зазначений період були наявні: чинний договір суборенди земельної ділянки, Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

До даних правовідносин суд застосовує норми Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі».

Так, за вимогами ст..38,39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

А ч.1,2,4,6-8 ст..93 ЗК України (в редакції станом на час надання землі в суборенду) вказує на те, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою - не більше 5 років та довгостроковою - не більше 50 років. Право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Так, Законом України «Про оренду землі» (в редакції на час надання землі в суборенду) ст.1,4,6 зазначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Як слідує з вимог ст..8 цього ж Закону, орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Права і обовязки орендаря земельної ділянки, які також поширюються на суборендаря, визначені ст..25 Закону України «Про оренду землі».

При цьому орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями (ст..27 ЗУ «Про оренду землі»).

Також за вимогами і ст..391 ЦК України власник майна (як зазначено вище такі ж права є у користувача) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Як слідує зі ст..386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.

А тому, вимоги позивача, який є суборендарем земельної ділянки за чинним договором, в частині позовної вимоги про зобовязання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ переданою ПП «Санліт-Захід» у суборенду, є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Щодо інших позовних вимог, а саме: зобовязати відповідачів 1, 2, 3, 4 усунути перешкоди у користуванні ПП «Санліт-Захід» земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ шляхом знесення за власний рахунок самовільно встановлених гаражів; зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ шляхом перенесення встановленої ними статуї «Богородиці» в інше місце; стягнути з відповідачів 64 536 грн. завданої матеріальної шкоди, то суд прийшов до переконливого висновку про відмову в задоволенні цих вимог, виходячи з наступного.

Як зазначалось вище, в договорі суборенди вказано, що земельна ділянка вільна від забудови. Однак, як встановлено судом, до моменту передачі в суборенду земельної ділянки, на даній ділянці знаходились та знаходяться на даний час існуючі тимчасові споруди гаражі та інші господарські споруди (вбиральні).

До матеріалів справи сторона відповідачів долучила повідомлення прокуратури м.Івано-Франківська про те, що внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за фактом неналежного виконання службовими особами виконкому Івано-Франківської міської ради своїх обовязків, які не встановили, що на земельній ділянці знаходяться гаражі та господарські будівлі, надавши позитивні висновки ТзОВ «Рембудкомінвест» щодо надання вільної земельної ділянки (а.с.114 т.1), досудове розслідування триває.

Так, в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Рембудкомінвест» виконаного в 2006 році були нанесені тимчасові споруди (гаражі і господарські будівлі), які не належать орендарю і підлягали знесенню, згідно проекту будівництва до початку такого будівництва (а.с.142 т.1). На наявність вбиральні загального користування для потреб квартиронаймачів по вул.М.Підгірянки №25 та №25а вказує і довідка ДП «Івано-Франківський військліспромкомбінат» та КП «ЄРЦ» (а.с.143-145,113 т.1, 50-54 т.2). Аналогічно, у Містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки (а.с.16 т.1) зазначено необхідність вирішення питання замовнику будівництва до початку будівельних робіт знесення існуючих споруд в межах орендованої земельної ділянки, забезпечення санвузлами квартири, надвірні вбиральні яких розташовані на орендованій земельній ділянці та підлягають демонтажу.

Суд критично оцінює докази надані позивачем ПП «Санліт-Захід» щодо самої відсутності надвірних споруд (а.с.2-14 т.2), так як судом встановлено протилежне.

Оскільки порядок та умови такого знесення існуючих споруд не визначено наявними дозвільними документами, то в кожному конкретному випадку суборендарю (орендарю) спільно з орендодавцем, та власниками квартир, що використовують спільну вбиральню, необхідно вирішувати та встановлювати порядок та умови такого знесення. Це ж і стосується гаражів, які, у разі якщо такий факт є наявним, у встановленому порядку надаються їх власникам для встановлення. В разі ж відсутності наявних дозволів на встановлення тимчасових гаражів на відведеній земельній ділянці та їх обслуговування, питання їх знесення вирішується саме власником землі Івано-Франківською міською радою в судовому порядку чи іншому порядку визначеному з власниками гаражів. За даними ОБТІ право власності на гаражі по вул.М.Підгірянки 25, 25а та по вул.Відкритій за фізичними чи юридичними особами не зареєстровано (а.с.166 т.2).

Суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_26, ОСОБА_23, яких допитано за клопотанням представника відповідача 4, які усно підтвердили правомірність користування гаражем гр..ОСОБА_16, так як право набувається у встановленому законом порядку і законне набуття права не може підтверджуватись свідченнями свідків без наявності правовстановлюючих документів чи рішення суду про набуття такого права.

Однак, існування сараїв понад 50 років тому, свідчать і наявні в матеріалах справи інші письмові докази (а.с.224-236 т.2, 20-23 т.3)

Тому, вимоги позивача як суборендаря земельної ділянки (тобто користувача землі, а не її власника) про зобовязання відповідачів 1, 2, 3, 4 усунути перешкоди у користуванні ПП «Санліт-Захід» земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки- Відкрита в м.Івано-Франківськ шляхом знесення за власний рахунок самовільно встановлених гаражів, не є обґрунтованими та є безпідставні.

Щодо вимоги позивача зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ шляхом перенесення встановленої ними статуї «Богородиці» в інше місце, то така вимога є безпідставною та недоведеною суду, оскільки позивач не довів належним доказом, що саме на суборендованій земельній ділянці знаходиться статуя «Богородиці», і що саме відповідачі встановили дану споруду і саме в період - після передачі ділянки в суборенду. Доказ поданий позивачем про освячення статуї «Богородиці», не є на думку суду, належним доказом саме встановлення її відповідачами (а.с.15 т.2).

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів 64 536 грн. завданої матеріальної шкоди, через те, що відповідачі створили 09.02.2015р. а також в подальшому і 30.04.2015р. перешкод у встановленні огорожі суборендованої земельної ділянки, та як наслідок факту необхідністі надання позивачу правової допомоги ОСОБА_27, та забезпечення громадського порядку охоронною фірмою «Галичина», то судом встановлено таке.

В обґрунтування такої шкоди позивачем надано розрахунок до первісних позовних вимог на суму 140 000грн. а.с.20 т.1, а до остаточних вимог розрахунок на суму 64 536 грн. детальне розшифрування даної суми суду надано не було позивачем, однак усно надано пояснення, що дана сума складається з 28000грн., 35000грн. та 1536грн., про що буде зазначено нижче.

Позивачем в обґрунтування вимог долучено до матеріалів справи договір купівлі-продажу від 06.04.2015р., та договір виконання робіт по огородженню від 27.04.2015р. укладеного між ПП «Санліт-Захід» та ПП ОСОБА_22, за умовами першого договору продано позивачу лист оцинкований для огорожі на суму 50000грн., з поставкою на будівельний майданчик (а.с.74-75,79 т.1) та за умовами другого договору передбачалось виконання комплексу робіт цим же ПП по огородженню території за адресою по вул.М.Підгірянки-Відкрита (а.с.76-78 т.1). За неможливість поставки товару за договором купівлі-продажу від 06.04.2015р., ПП ОСОБА_22 надіслав претензію ПП «Санліт-Захід» від 25.06.2015р. на суму 28000грн. за зберігання товару продавцем (а.с.80). При цьому, посилання в претензії на п.3.5 договору що регулює відповідальність за зберіганням товару, не є завданням збитків орендарю (суборендарю) земельної ділянки в розумінні ст..28 Закону України «Про оренду землі» чи завдання шкоди за вимогами ст..1166 ЦК України. В матеріалах справи відсутні докази оплати таких коштів за отриманою претензією, чи стягнення їх з позивача в судовому порядку, як і не надано докази вини відповідачів у справі щодо необхідності зберігання товару продавцем.

Так, за вимогами ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Також, в підтвердження вимог про понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 35000грн. ОСОБА_27, позивач долучив договір №7 від 03.04.2015 року про надання правової допомоги та акт виконаних робіт (а.с.83-84 т.1), а також договір №5 від 19.11.2014р. (а.с.188 т.1). Так, в даному договорі обумовлювались послуги юриста для представлення інтересів ПП «Санліт-Захід» перед мешканцями будинку №25 по вул.Відкрита в м.Івано-Франківську, формування добросусідських відносин, що забезпечить будівництво обєкта, укладення письмових договорів з мешканцями. Наміри замовника будівництва в отриманні юридичних послуг для роботи з мешканцями прилеглих до будівництва будівель, не є завданням шкоди позивачу відповідачами, виходячи з умов саме цього договору. Акт виконаних робіт від 29.06.2015р. до даного договору містить в т.ч. витрати які є судовими витратами в розумінні ст..88 ЦПК України, без будь-яких доказів оплати стороною позивача саме юристу Підлуському В.Д. таких послуг, а квитанції, ордери про оплату в матеріалах справи відсутні.

29.04.2015р. позивачем також був укладений договір №22/15 на охорону обєкта постами фізичної охорони (а.с.85-87 т.1), за умовами якого виконавець в інтересах замовника забезпечує громадський порядок на будівельному майданчику за ціною визначеною в додатку №1 (який не було надано суду), оплатою згідно акту приймання-передачі робіт, який також не надано до матеріалів справи. Натомість позивачем надано квитанцію на суму 1536грн. Однак, суд вказує на те, що договір був дійсний з 29.04 по 29.05.2015р., а події щодо перешкод відповідачами на певні роботи позивачу, як вже встановлено судом створювались до укладення договору - а саме 27.01.2015р. та 09.02.2015р., а 30.04.2015р. були перешкоди у встановленні огорожі земельної ділянки, при цьому що ордер на встановлення такої огорожі і в межах суборендованої ділянки, був виданий з 29.04.2015р. та скасований органом що його видав - 14.05.2015р.

Позивачем не доведено суду і те, що укладення договору з охоронною фірмою було необхідним за діями саме відповідачів, при цьому, що сторони не заперечували факт виклику в дні, які зазначені позивачем в позові щодо створення перешкод відповідачами (27.01.2015р., 09.02.2015р. та 30.04.2015р.), органів МВ УМВС для громадського порядку як зі сторони позивачів, так і зі сторони відповідачів. Тому, дані вимоги є також недоведеними суду.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та підтверджено сторонами, органом місцевого самоврядування Івано-Франківською міською радою була створена комісія з врегулювання спірних питань щодо будівництва ПП «Санліт-Захід» багатоквартирного житлового будинку (а.с.56-59, 237-249 т.2), однак робота такої комісії не врегулювала в добровільному та позасудовому порядку спірні правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За ст..88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі наведеного, відповідно до ст..38,39,93 ЗК України ст.1,4,6,8,25,27 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 386,391,1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ПП «Санліт-Захід» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_28 ОСОБА_20, ОСОБА_21, треті особи які не заявляють самостійних вимог - Івано-Франківська міська рада, ОСОБА_13, ОСОБА_12 - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_28 ОСОБА_20, ОСОБА_21 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0.1383 га по вул.М.Підгірянки-Відкрита в м.Івано-Франківськ переданою ПП «Санліт-Захід» у суборенду для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення.

У задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, жительки АДРЕСА_1, ОСОБА_14, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_15, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, ОСОБА_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 А, кв.7, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, ОСОБА_29, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки АДРЕСА_3, НОМЕР_3, на користь ПП «Санліт-Захід», м.Івано-Франківськ, вул.. Мазепи, 35, офіс 103, , судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 27,07 грн. з кожного (всього 243,60 грн судового збору).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.