Справа № 761/9097/16-ц
Провадження № 4-с/761/157/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Федоришин Наталії Степанівни, заінтересована особа: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області Федоришин Н.С., заінтересована особа: ОСОБА_3, щодо визнання незаконними та скасування розрахунків заборгованості по аліментах від 19.02.2016 року і 29.02.2016 року, зобов'язання державного виконавця врахувати сплачені ним суми аліментів за період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах, а також винести постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3

Заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що за Шевченківським районним судом м.Києва за рішеннями суду по справам № 2610/27695/2012 та № 761/16121/13-ц було видано виконавчі листи про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також на утримання ОСОБА_3 у розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 01.11.2012 року до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані виконавчі листи були подані стягувачем до ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області та відкрито відповідні виконавчі провадження № 40797678 та № 43812053. Разом з тим, заявник зазначає, що аліменти стягувачці сплачував добровільно на рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» по вересень 2014 року до часу закриття стягувачкою рахунку, а з жовтня 2014 року аліменти сплачував грошовими переказами через систему PrivatMoney через ПАТ КБ «ПриватБанк», при цьому, кожного разу про надходження переказу повідомляв стягувачку. Квитанції про сплату аліментів надавав державному виконавцю Федоришин Н.С. Крім того, у січні 2016 року державний виконавець Федоришин Н.С. надіслала заявнику розрахунок, де вказано, що заборгованість станом на 25.12.2015 року відсутня, однак відповідно до розрахунку від 19.02.2016 року заборгованість по аліментам складає 9031,97 грн. Стягувач звертався до державного виконавця із заявою про виправлення арифметичної помилок, допущених у попередніх розрахунках, які виправлені державним виконавцем не були. 03.03.2016 року стягувачем був отриманий розрахунок, у якому вже вказані передані ним кошти на депозитний рахунок, але до підрахунку державний виконавець їх не включає та стягувачці не пересилає. Посилаючись на те, що розрахунки зроблені державним виконавцем Федоришин Н.С. з порушенням чинного законодавства, з урахуванням уточнень, які були прийняті судом до розгляду, просить суд визнання незаконними та скасування розрахунків заборгованості по аліментах від 19.02.2016 року і 29.02.2016 року, зобов'язання державного виконавця врахувати сплачені ним суми аліментів за період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах, а також винести постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3, оскільки аліменти сплачені у повному розмірі.

Заявник та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги повністю підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Державник виконавець ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області Федоришин Н.С. у судовому засідання проти заявлених вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні. Разом з тим, зазначила, що розрахунок був здійснений нею у відповідності до вимог закону.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні, при цьому зазначив, що стягувачка повертала державному виконавцю грошові кошти, які надходили їй поштовим переказом у зв'язку з тим, що державним виконавцем не було зазначено реквізитів виконавчого провадження та призначення вказаних коштів. Крім того, через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому вказав, що заявник сплачував аліменти через PrivatMoney, тобто у спосіб не передбачений законом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області перебуває виконавче провадження від 19.11.2013 року № 40797678 за виконавчим листом № 2610/27695/2012, виданим Шевченківським районним судом м.Києва 14.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2012 року о досягнення повноліття ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також на виконанні у ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області перебуває виконавче провадження від 26.06.2014 року № 43812053 за виконавчим листом № 761/16121/13-ц, виданим Шевченківським районним судом м.Києва 06.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання у розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 01.11.2012 року та до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Разом з тим, відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зі змісту скарги вбачається, що як зазначає заявник, відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця від 25.12.2015 року по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2610/27695/2012, заборгованість по аліментах відсутня, а переплата становить 7094,90 грн. Разом з тим, вважає, що вказаний розрахунок суперечить розрахункам заборгованості державного виконавця від 19.02.2016 року та 29.02.2016 року по сплаті аліментів за виконавчими листами № 2610/27695/2012 та № 761/1621/13-ц, оскільки державним виконавцем не було враховано проплачені ним суми за період з жовтня 2014 року по грудень 2015 року, а також сплачені кошти на депозитний рахунок ВДВС.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Крім того, державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця від 25.12.2015 року по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2610/27695/2012, заборгованість по аліментах відсутня, а переплата становить 7094,90 грн. Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 перерахував вказані грошові кошти на один рахунок, тому дану переплату зараховано на погашення боргу за виконавчим листом № 761/1621/13-ц.

Згідно з розрахунками від 19.02.2016 року та 29.02.2016 року за виконавчим листом № 761/1621/13-ц у ОСОБА_1 наявна заборгованість по аліментах у розмірі 9031,73 грн., із зазначенням, що на ім'я ОСОБА_3 на рахунку знаходяться кошти в сумі 8121,00 грн.

Разом з тим, розрахунки заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 від 25.12.2016 року, 19.02.2016 року та 29.02.2016 року за виконавчим листом № 761/1621/13-ц були проведені державним виконавцем відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», однак сплачені ОСОБА_1 кошти у розмірі 360,00 грн., 350,10 грн. та 8121,00 грн. не були враховані державним виконавцем під час проведення розрахунків заборгованості у зв'язку з тим, що стягувачка, як зазначив її представник у судовому засіданні, була вимушена повернути їх на адресу ВДВС з причин відсутності реквізитів виконавчого провадження та призначення коштів.

Вказані грошові кошти були перераховані стягувачці державним виконавцем ВДВС поштовим переказом, відповідно до заяви стягувачки від 08.02.2016 року на підставі п.13.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Зі змісту скарги вбачається, що заявник також просить суд зобов'язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3, оскільки аліменти сплачені у повному розмірі.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, судом встановлено, що, як вбачається з розрахунків від 19.02.2016 року та 29.02.2016 року, з врахуванням грошових коштів, які знаходяться на рахунку ВДВС на ім'я ОСОБА_3 у розмірі 8121,00 грн., які не були включені державним виконавцем до вказаних розрахунків заборгованості з об'єктивних причин, у ОСОБА_1 за виконавчим листом № 761/1621/13-ц наявна заборгованість у розмірі 910,73 грн., а тому підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що розрахунки заборгованості від 19.02.2016 року та 29.02.2016 року за виконавчим листом № 761/1621/13-ц проведені державним виконавцем ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області Федоришин Н.С. у відповідності до вимог закону, в межах своїх повноважень, при цьому, у заявника наявна заборгованість за вказаним виконавчим листом, яка є несплаченою, а сплачені заявником кошти не були враховані державним виконавцем при розрахунках по сплаті аліментів з причин повернення їх до ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області, а тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаними актами не були порушені, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Федоришин Наталії Степанівни, заінтересована особа: ОСОБА_3.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: