Провадження номер 2/741/437/16
Єдиний унікальний номер 741/1036/16
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_3. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 березня 2011 року він та відповідач уклали шлюб. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на життя, ведення спільного господарства, облаштування побуту. Часті конфлікти стали причиною того, що з жовтня 2015 року сторони проживають окремо. Позивач не має наміру продовжувати подружнє життя. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому ОСОБА_2 просив суд винести рішення про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, пояснив, що в 2015 році між ним та відповідачем почалися часті конфлікти. Спільне сімейне життя стало неможливим, тому в жовтні 2015 року вони припинили проживати разом.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вони з відповідачем дійсно з жовтня 2015 року проживають окремо й не ведуть спільне господарство. Свою незгоду на розірвання шлюбу відповідач пояснила тим, що вона спочатку хоче поділити спільно нажите майно, а саме: автомобіль.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що позивач не бажає зберегти сімю, шлюбні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинені в жовтні 2015 року, подружжя проживає окремо один від одного, не веде спільне господарство. Спільних дітей сторони не мають. Отже, суд уважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд уважає, що невизнання відповідачем позовних вимог про розірвання шлюбу на підставі того, що на момент розгляду справи існує майновий спір щодо поділу спільно нажитого майна подружжя, не є підставою для відмови в задоволенні позову, адже не має жодного відношення до вирішення позову про розірвання шлюбу.

Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню та розриває шлюб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Кривенко) ОСОБА_4, зареєстрований 18 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 15.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишити прізвище, набуте в шлюбі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий