Категорія 19 Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді ІванюкаМ.В, суддів ПанасюкаО.С. та КопаничукС.Г, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду від 09 лютого 2016р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Першої Української Міжрегіональної Товарної біржі про повернення гарантійного внеску за участь в аукціоні з продажу майна підприємства-банскрута, --

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015р. ОСОБА_3. звернувся в суд з даним позовом.

Зазначив, що 11.08.2015р. він зареєструвався на участь в аукціоні по продажу майна банкрута - Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод», а саме маневрового односекційного тепловозу ТГМ-23, який було виставлено в якості лоту №1. Позивач сплатив гарантійний внесок в сумі 15962грн.40коп. Аукціон мав відбутися 17.08.2015р, однак ОСОБА_3. не зміг взяти у ньому участь, про що 14.08.2015р. письмово повідомив організатора. Рішенням Біржового комітету ПУМТБ від 17.08.2015р. аукціон визнано таким, що не відбувся у зв'язку з неявкою двох його учасників і наявністю лише одного учасника.

У поверненні суми гарантійного внеску відповідач позивачу відмовив з посиланням на п.3 ст.70 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вважаючи, що у даному випадку неповернення йому Першою Українською Міжрегіональною Товарною біржею вказаних коштів суперечить чинному законодавству, ОСОБА_3. просив суд стягнути з відповідача на його користь 19154грн. 88коп (сума гарантійного внеску з врахуваням 120 % пені, визначеної п.4 ст.70 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Рішенням Вінницького міського суду від 09 лютого 2016р. у задоволенні позову було відмовлено.

ОСОБА_3. у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким стягнути на його користь з Першої Української Міжрегіональної Товарної біржі неповернуту суму гарантійного внеску - 15962грн.40коп. Вважає, що відмовляючи йому в задоволенні вказаної вимоги, суд першої інстанції не встановив належним чином обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

На вказану скаргу Перша Українська Міжрегіональна Товарна біржа подала свої письмові заперечення. У запереченнях зазначено, що суд обгрутовано відмовив у задоволенні вимог позивача, оскільки відповідно до чинних на біржі Правил гарантійний внесок не підлягає поверненню, а зараховується в рахунок штрафних санкцій у повному розмірі у разі, якщо учасник не з'явився на аукціон, не відкликавши свою заяву до кінцевого терміну прийняття заявок на участь в аукціоні. Дані правила перебувають у відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті біржі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. Наполягає на тому, що з Правилами, які згадуються відповідачем, він ознайомлений не був. А на офіційному веб-сайті Першої Української Міжрегіональної Товарної біржі він бачив лише оголошення про проведення аукціону, у якому не міститься ніяких посилань на вказані Правила.

Представник Першої Української Міжрегіональної Товарної біржі ЛипкоІ.В. та президент біржі СмірновЮ.М. просять відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд першої інстанції в порушення вимог п.п.1, 4 ч.1 ст.214 ЦПК України не у повній мірі вирішив питання щодо наявності обставин, якими обгрунтовувались вимоги і заперечення та щодо того, яка норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому згідно ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч положенням п.7 ст.60 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заява ОСОБА_3. про його небажання брати участь в аукціоні, призначеному на 17.08.2015р, надішла на біржу по електронній пошті лише 14.08.2015р, тобто після закінчення строку, встановленого для подання заяв на участь в аукціоні, оскільки останньою датою для цього в оголошенні про його проведення було визначено 11.08.2015р (а.с.5).

Суд взяв до уваги, що згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа вправі встановлювати власні правила біржової торгівлі і відповідачем розроблено такі власні Правила, затверджені рішенням загальних зборів Першої Української міжрегіональної товарної біржі від 31.07.2014р. У пункті 3 розділу 6 вказаних Правил зазначено, що з моменту подання заяви на участь в аукціоні особа-заявник вважається ознайомленою з цими Правилами, повністю і безумовно приймає визначені ними умови, вимоги і процедури, включаючи й додатки до Правил, у редакції, чинній на момент подання заяви на участь в аукціоні, а також приймає зміни (доповнення), що вносяться до Правил, і зобов'язується самостійно ознайомлюватися зі змінами (доповненнями) до Правил. У пункті 2 частини 3 розділу 6 вказаних Правил визначено, що гарантійний внесок не підлягає поверненню, а зараховується в рахунок штрафних санкцій у повному розмірі у разі, якщо учасник не з'явився на аукціон, не відкликавши свою заяву до кінцевого терміну прийняття заявок на участь в аукціоні.

При цьому суд у рішенні зазначив, що вказані положення Правил узгоджуються зі змістом ч.1 ст.571 ЦК України, оскільки за своєю правовою природою гарантійний внесок є формою забезпечення виконання зобов'язання, а тому має ознаки завдатку. З огляду на наведене і враховуючи, що про своє небажання брати участь в аукціоні позивач заявив після спливу визначеного для цього терміну, не вказавши у заяві обгрунтування такого небажання, суд дійшов до висновку, що за таких обставин гарантійний внесок має залишитись у відповідача.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна. Адже посилаючись на аналогію правової природи гарантійного внеску з правовою природою завдатку, суд першої інстанції не взяв до уваги, що у даному випадку має місце правочин, укладений між юридичною особою - Першою Українською Міжрегіональною Товарною біржою і фізичною особою - ОСОБА_3. щодо його участі в аукціоні. Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочини між фізичною і юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. У договорі завдатку обумовлюється, що згідно ч.1 ст.571 ЦК України, в разі, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора, під чим підписуються сторони договору. За аналогією, при сплаті ОСОБА_3. гарантійного внеску сторони відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України мали б у письмовому договорі погодити, за наявності яких додаткових підстав, що не визначені у ч.3 ст.70 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сплачений гарантійний внесок не підлягає поверненню. Це запроваджено у діяльності деяких інших бірж, які укладають з кожним учасником типовий договір на його участь в аукціоні, де врегульовано і такі спірні питання.

За таких обставин не може братися до уваги посилання відповідача на наявність розроблених на підставі ч.1 ст.3 Закону України «Про товарну біржу» Правил (Положення) про порядок організації та проведення аукціонів (публічних торгів) з продажу майна підприємств банкрутів, у пункті 2 частини 3 розділу 6 яких визначено, що гарантійний внесок не підлягає поверненню, а зараховується в рахунок штрафних санкцій у повному розмірі у разі, якщо учасник не з'явився на аукціон, не відкликавши свою заяву до кінцевого терміну прийняття заявок на участь в аукціоні. Адже представниками Першої Української Міжрегіональної Товарної біржі не спростовано посилання позивача на те, що з вказаними Правилами він ознайомлений не був. При цьому, як зазначалося вище, згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України вказане питання сторони мали б погодити письмово, так як оголошення про проведення аукціону не містить посилань на згадані Правила (а.с.5-8). За відсутності письмового погодження з учасником аукціону такі Правила не можуть бути для нього обов'язковими. У зв'язку з цим не може братися до уваги припущення відповідача про те, що з вказаними Правилами позивач міг ознайомитись на офіційному веб-сайті біржі.

Більше того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що посилання суду першої інстанції на ч.1 ст.3 Закону України «Про товарну біржу», на підставі якої розроблено вказані Правила, а відтак і на самі Правила, не є обгрунтованим. Адже у даному випадку мова йде не про якусь біржову операцію, яку згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» дозволяється здійснювати лише членам біржі або брокерам. І не можуть бути предметом біржової торгівлі речі, визначені індивідуальними ознаками, якщо вони не продаються як партія, а також будь-які вживані товари, включаючи транспортні засоби, та капітальні активи. Тобто, у даному випадку мова йде не про біржову торгівлю, а про аукціон з продажу індивідуально визначеного транспортного засобу - тепловоза. Тому дані правовідносини регулюються не ч.1 ст.3 Закону України «Про товарну біржу», на підставі якого відповідачем розроблені зазначені Правила, і як наслідок - не вказаними Правилами, а виключно Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» гарантійний внесок не підлягає поверненню у разі, якщо аукціон закінчився без визначення переможця (крім випадків виявлення недоліків майна, не зазначених в оголошенні про проведення аукціону, що розміщується на веб-сайті), а також переможцю аукціону, якщо він не виконав обов'язку щодо сплати ціни відповідно до вимог цього Закону.

У даному випадку немає жодної з цих двох визначених Законом підстав для неповернення суми гарантійного внеску, оскільки відповідно до рішення Біржового комітету ПУМТБ від 17.08.2015р. призначений на вказану дату аукціон визнано таким, що не відбувся у зв'язку з неявкою двох його учасників і наявністю лише одного учасника, що визначено ст.55 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Тобто, у даному випадку не йде мова про закінчення аукціону без визначення переможця (згідно ч.3 ст.64 Закону це відбувається у разі, якщо протягом триразового оголошення початкової вартості учасники аукціону не виявляють бажання укласти договір). Більше того, ОСОБА_3. не брав участі в аукціоні, не є його переможцем (це було б можливим лише за наявності обставин, визначених ч.6 ст.64 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), а тому не може бути й мови про обов'язок позивача щодо сплати певної ціни. Тобто, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у даному випадку не передбачає підстав для неповернення суми гарантійного внеску.

Таким чином, відмову біржі повернути позивачу гарантійний внесок у зв'язку з накладенням на ОСОБА_3. штрафних санкцій з посиланням на п.3 ст.70 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» неможливо вважати обгрунтованою (див. письмове повідомлення керівника біржі, направлене позивачу за №125 від 20.08.2015р. на а.с. 9).

Гарантійний внесок має бути повернутий, оскільки перебуває у відповідача безпідставно, чим порушуються майнові права позивача. Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 ЦК України цим буде відновлено становище, яке існувало до порушення.

Разом з тим вимоги ОСОБА_3. про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають, оскільки за змістом ч.4 ст.70 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сплата такої пені можлива після закінчення аукціону. У даному випадку аукціон фактично не розпочався, а відтак і не був закінчений, оскільки не відбувся внаслідок дій самого позивача.

Згідно ст.309 ЦПК України наведене вище є підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення заявлених вимог.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду від 09 лютого 2016р. у даній справі скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Першої Української Міжрегіональної Товарної біржі на користь ОСОБА_3 неповернуту йому суму гарантійного внеску - 15962грн.40коп.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на його користь пені.

Стягнути з Першої Україниської Міжрегіональної Товарної біржі судовий збір на користь держави в сумі 275грн.60коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :