Справа № 466/2376/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/4366/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю Буковинського Т.Й. - представника ПАТ „Перший український міжнародний банк";

ОСОБА_4 - представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Перший український міжнародний банк" (в подальшому - „Банк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в кінцевій редакції позовних вимог якого просило суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 667186 від 31 липня 2008 року в розмірі 80 378 доларів США 54 центи та 751 572 грн. 25 коп.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 31.07.2008 року ЗАТ "Перший український міжнародний банк" (правонаступником якого є ПАТ "Перший український міжнародний банк") та ОСОБА_5 уклали Кредитний договір № 667186 (надалі - „Кредитний договір"). Відповідно до Кредитного договору Банк зобов'язувався надати відповідачу кредит у сумі 94 500 доларів США, а відповідач зобов'язався погашати кредит і відсотки за користування ним в розмірі 13,99 % річних та повернути кредит частинами в розмірах, порядку і в терміни, встановлені умовами Кредитного договору, але не пізніше 28 липня 2028 року. Однак, відповідач своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту, а саме - по сплаті поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, не виконує, на неодноразові претензії Банку про повернення боргу не реагує, а тому Банк змушений звернутися до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості (а.с. 1-6, 44-47).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто достроково з ОСОБА_5 в користь ПАТ "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № 667186 від 31.07.2008 року в розмірі 80 378, 54 доларів США та 751 572 грн. 25 коп., а також 3 654 грн. судового збору (а.с. 91-92).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2016 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 97-98, 156) і згаданий відповідач оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити Банку у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що з метою забезпечення виконання усіх зобов'язань ОСОБА_5 за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 31.07.2008 року було укладено Договір іпотеки № 6676492, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (для придбання якої відповідачем і було взято кредит у Банку), однак 22.04.2015 року між Банком та іпотекодавцем ОСОБА_6 було укладено договір про розірвання Договору іпотеки № 6676492 від 31.07.2008 року, чим (на думку апелянта) „Банк, всупереч істотним умовам договору іпотеки та всупереч положень чинного законодавства, під час дії основного зобов'язання (кредитного договору) унеможливив забезпечення виконання зобов'язань гр. ОСОБА_5 за чинним Кредитним договором" (а.с. 159-161).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника Банку, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи стверджується та визнається сторонами спору, що 31.07.2008 року між Банком та ОСОБА_6 (як Іпотекодавцем) було укладено Договір іпотеки № 6676492, згідно якого Іпотекодавець взяла на себе зобов'язання забезпечувати виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед Банком за Кредитним договором та з метою забезпечення взятих на себе зобов'язань передала Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Пунктом 5.12 згаданого Договору іпотеки встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та припиняє чинність у разі (зокрема) розірвання цього Договору за угодою Сторін, що посвідчена нотаріально. Відповідач (апелянт) ОСОБА_5 не був стороною цього Договору іпотеки (а.с. 147-148).

За змістом частини 1 ст. 651 ЦК України за згодою сторін договору допускається його розірвання, а частиною 2 ст. 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Як також стверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору, 22.04.2015 року між Банком та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений Договір про розірвання Договору іпотеки № 6676492 (а.с. 118-119), який в силу статті 204 ЦК України є чинним.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на те, яким саме конкретним „істотним умовам договору іпотеки" та „положенням чинного законодавства" суперечить вище згаданий Договір про розірвання Договору іпотеки № 6676492, а відтак ці доводи апеляційної скарги до уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, відхилити та залишити заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: