УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Мукачево Справа №303/1314/16-ц

6/303/65/16

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Прокоп Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево подання державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, а саме квартири АДРЕСА_1 (надалі - Квартира), для опису та арешту майна належного боржнику ОСОБА_2, з метою виконання виконавчого листа №2/707/6443/11 виданий 25.11.2014 року Мукачівським міськрайонним судом.

Необхідність задоволення подання обґрунтовується тим, що в МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області на виконанні перебуває провадження ВП №45709109 щодо виконання виконавчого листа Мукачівського міськрайонного суду від 25.11.2014 року по справі №2/707/6443/11. У звязку з безпідставним невиконанням боржником судового рішення, виникла необхідність в отриманні дозволу суду на примусове проникнення в приміщення вищевказаної Квартири для опису та арешту майна належного боржнику ОСОБА_2.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився, оскільки заявив клопотання про розгляд подання без його участі (а.с. 13).

Дослідивши матеріали подання, суд констатує наступне.

З метою виконання рішення суду у справі за позовом ВАТ «Мукачівський пивоварний завод» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 25.11.2014 було видано виконавчий лист №2-3618/11 (2/707/6443/11) (а.с. 5).

05.12.2014 державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої ОСОБА_2 надано строк для добровільного виконання рішення суду до 12.12.2014 року (а.с. 4), яка направлена на адресу боржника 05.12.2014 (а.с. 4, розворот).

У зв»язку з невиконанням боржником ОСОБА_2 у наданий строк вищевказаний виконавчий лист, державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського МРУЮ ОСОБА_1 15.12.2014 винесено постанову про стягнення з останнього виконавчого збору в розмірі 5458,51 грн. (а.с. 6).

Даний виконавчий лист залишився невиконаним, що підтверджується постановою державного виконавця від 15.12.2014 року про накладання відносно боржника виконавчого збору в розмірі 5458,51 грн. (а.с. 6).

Також, матеріали справи містять акт державного виконавця від 30.03.2015 року, згідно з даними якого встановлено, що божник отримав виклик до ДВС на 03.04.2015 року на 10.00 годину (а.с. 7), однак до ДВС не з»явився, про що свідчать постанови про привід боржника від 09 квітна та 16 листопада 2015 року (а.с. 8, 10).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 14.04.2015 року, останній визнав наявність заборгованості, яку не сплатив в результаті відсутності місця роботи, а також зобов»язався її сплатити по мірі можливості.

Отже, з наявних у справі матеріалів вбачається, що дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання виконавчого документа (рішення суду), що тягне за собою порушення строків виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов'язковості судових рішень.

Згідно з частиною пятою ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» (ст.ст. 2 та 17) обовязок по виконанню судових рішень покладено на органи державної виконавчої служби.

У відповідності з приписами частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Пунктом десятим частини другої ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення подання, оскільки останнє містить належні та достатні доказові матеріали, які достовірно та безпосередньо підтверджують вказані в ньому обставини щодо перешкоджання державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій про примусовому виконанню судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 209-210, 376 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Подання державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла - задоволити повністю.

2. Надати дозвіл державному виконавцю МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_1 на примусове проникнення до квартири №10, яка знаходиться на вул.Пушкіна, 32 в м. Мукачево Закарпатської області для можливості проведення виконавчих дій у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження» по примусовому виконанню судового рішення по справі позовом ВАТ «Мукачівський пивоварний завод» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

3. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость