Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України Державного підприємства «Шахта №1 «Нововолинська», Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська», третя особа - Незалежна профспілка гірників України, про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за період затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що він працював майстром - вибухівником на Шахті № 1 «Нововолинська» до травня 1999 року; з 01 червня 1999 року був обраний головою первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України ВП «Шахтоуправління Нововолинське» ДП «Волиньвугілля».

Також позивач вказував, що 02 лютого 2015 року у зв'язку з переобранням, його було звільнено з посади голови профспілкової організації у зв'язку з виходом на пенсію. Однак на день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку належних йому сум при звільненні, а саме вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив суд стягнути з

ДП «Шахта №1 «Нововолинська» на його користь 18 626 грн 49 коп. заборгованості з виплати вихідної допомоги та 12 417 грн 67 коп. середнього заробітку за період затримки розрахунку. Також просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України

ВП «Шахтоуправління Нововолинське» ДП «Волиньвугілля».

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області

від 05 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» на користь ОСОБА_4 18 626 грн 49 коп. заборгованість з виплати вихідної допомоги та

12 417 грн 67 коп. середнього заробітку за період затримки розрахунку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 12 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частинами 5, 8 ст. 252 КЗпП України передбачено, що за працівниками, обраними до складу виборних органів профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації, зберігаються соціальні пільги та заохочення, встановлені для інших працівників за місцем роботи відповідно до законодавства. За рахунок коштів підприємства цим працівникам можуть бути надані додаткові пільги, якщо це передбачено колективним договором.

Відповідно до п. 12.11 Колективного договору, працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з ВП Підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше при стажі роботи в галузі для чоловіків понад 2 років - трьох середньомісячних заробітних плат.

Частиною 8 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зазначено, що за рахунок коштів підприємства соціальні пільги та заохочення, встановлені для інших працівників за місцем роботи та передбачені в колективному договорі зберігаються за правниками обраними до складу виборних органів профспілкової організації, що і діє на підприємстві, в установі, організації.

Судами встановлено, що наказом директора «Шахта № 1 «Нововолинська» Виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Волиньвугілля» від 18 червня 1999 року № 43/вк, ОСОБА_4 звільнено з посади майстра-підривника ДВТБ з 11 травня 1999 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України, на підставі довідки МСЕК та виписки з протоколу засідання профкомітету (в зв'язку з інвалідністю 3 групи від професійного захворювання) з одночасною виплатою місячної вихідної допомоги.

Також встановлено, що ОСОБА_4 працював на підприємстві за трудовим договором та був звільнений згідно з наказом директора «Шахта № 1 «Нововолинська» від 02 квітня 2002 року № 28/вк (в матеріалах справи) на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, як тимчасово прийнятий, на підставі поданої ним заяви.

Пунктом 3 підпункту 6.7.4 статуту незалежної і профспілки гірників України, затвердженого протоколом від 19 червня 1991 року № 1 Установчої конференції незалежної профспілки гірників, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2003 року (в матеріалах справи), первинна профспілкова організація самостійно визначає умови оплати праці виборних і найманих працівників апарату профкому, використовує власні фінансові і матеріальні кошти відповідно до цього статуту НПГУ та чинного законодавства.

Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що станом на 02 лютого 2015 року ОСОБА_4 в трудових відносинах з підприємством не перебував, був звільнений з підприємства 11 травня 1999 року. Отже вимоги позивача щодо виплати йому одноразової допомоги при звільненні з посади голови первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України 02 лютого 2015 року згідно з п. п. 12.11, 14.4 колективного договору є необґрунтованими, оскільки при звільненні за ним не збереглося робоче місце та на нього не поширювалася дія зазначених норм закону та колективного договору.

Із матеріалів справи та змісту ухвалених судами рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що головою профспілкової організації позивач був обраний в 1996 році, коли працював майстром-підривником а не в 1999 році після звільнення, спростовуються матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки позивача, а тому висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення апеляційного суду у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.М. Коротун
Т.О. Писана