АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2819/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2646/16Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 14340,19 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно договору б/н від 02 листопада 2010 року ОСОБА_4 отримала від ПАТ КБ «Приват Банк» кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму заборгованості за кредитом.

В зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань, станом на 31.03.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 14340,19 грн., яка складається з наступного: 7759,57 грн. - заборгованість за кредитом; 4914,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 506,68 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 659,06 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2010 року без номера - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд допустив однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що відповідачем не доведено, що вона не проводила переказу коштів 04.03.2015р. в сумі 8085 грн. та ця операція була здійснена поза її волею. Також зазначає, що наявність порушеної кримінальної справи не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань по кредитному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки відповідач ОСОБА_4 не отримувала кошти від банку в сумі 8085,00 гривень та в той же день повідомила банк про несанкціоноване зняття з її картки грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого боржник отримала від банку кредит у сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму заборгованості за кредитом. Банк оформив відповідачці кредитну картку і здійснював обслуговування платіжних операцій відповідача із використанням платіжної картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався повертати кредитні кошти відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг».

Підставою звернення Банку до суду з позовом до відповідача є наявність боргу, який станом на 31.03.2016 року складає 14340,19 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитній картці ОСОБА_4 вбачається, що 04 березня 2015 року з її карткового рахунку здійснено переказ коштів в сумі 8085,00 грн. із вказівкою призначення платежу - «переказ з картки» (а.с.4,75).

В цей же день ОСОБА_4 зателефонувала до банку та повідомила про те, що з її картки були зняті кошти та просила відмінити трансакцію.

19 травня 2015 року та 14 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надано відповіді ОСОБА_4 про те, що за її зверненнями проводиться перевірка (а.с.62,63).

Під час розгляду справи, позивачем будь-якої інформації щодо особи, яка здійснила переказ коштів не надано, оскільки він був здійснений за допомогою стороннього єквайринга, тобто без використання картки.

Відповідно до «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

До даного часу ОСОБА_4 не отримала від Банку відповіді про результати розгляду її заяви та Банк її не повідомив про прийняте рішення.

04.02.2016 року за заявою ОСОБА_4 внесено відомості до ЄРДР про те, що невідома особа шляхом обману представившись співробітником «Приватбанку» заволоділа належними їй грошовими коштами. Слідчим підрозділом Київського відділення поліції Октябрського відділу ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000291 з правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 190 КК України. В зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набула статусу потерпілої (а.с.60,61).

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705 (в редакції чинній на дату здійснення переказу 04.03.2015р.) еквайр зобов'язаний забезпечувати проведення платіжних операцій найбільш безпечним способом для відповідного електронного платіжного засобу. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Торговець зобов'язаний здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу лише в присутності користувача, якщо інше не узгоджено з користувачем або не передбачено правилами платіжної системи для окремих видів операцій.

Еквайр не має права зобов'язувати торговця, а торговець не має права вимагати від користувача введення ПІНу як засобу його ідентифікації, якщо це не передбачено правилами платіжної системи та/або умовами використання електронного платіжного засобу, установленими емітентом.

Торговець не має права вимагати від користувача підписання квитанції платіжного термінала або інших первинних документів, що підтверджують здійснення платіжної операції, якщо користувач увів ПІН у процесі здійснення операції та інше не встановлено правилами платіжної системи.

Торговець зобов'язаний:

1) дотримуватися правил здійснення платіжної операції з використанням електронного платіжного засобу та процедур безпеки, установлених договором з еквайром;

2) не надавати даних про користувача особам, які не мають на це законного права або повноважень, і не дозволяти їм використовувати за призначенням електронний платіжний засіб;

3) не копіювати електронного платіжного засобу чи його реквізитів та не вносити повного номера електронного платіжного засобу до облікових книг та/або до електронних баз даних комп'ютерних програм торговця тощо.

Еквайр зобов'язаний розглядати скарги щодо платіжних операцій, які опротестовуються користувачем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, у спосіб і строки, передбачені законодавством України та правилами платіжної системи. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції керувався нормами матеріального права зазначеними вище.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 негайно повідомила Банк про операцію, яку вона не виконувала та просила трансакцію відмінити. А тому, саме з цього часу ризик збитків від здійснення цієї операції несе Банк.

Також, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не суперечать правовій позиції, сформульованій в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

У зазначеній правовій позиції, Верховний Суд України прийшов до висновку, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності позичальника.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Провівши аналіз норм матеріального права в системному зв'язку із встановленими по справі фактичними обставинами, колегія суддів прийшла до висновку, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження позову, спростування доводів відповідача та обставин, що саме відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту та мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Доводи апеляційної скарги не доведені належними і допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не підлягають задоволенню.

Висновки суду першої інстанції в повній мірі ґрунтуються на законі з врахуванням встановлених у справі фактичних обставин та норми матеріального права застосовані вірно. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності. Оцінка доказів здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а тому не дає підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) О.Ю.Кузнєцова (підпис) Л.М.Хіль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін