Справа № 141/552/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Слісарчука О.М.

при секретарі Ставничому С.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування проекту землеустрою -, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_33, ОСОБА_34, відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування проекту землеустрою. Позовні вимоги мотивовані тим, що в позивачів порушенно право власності на земельні ділянки ОСОБА_10 районною адміністрацією, а також створенні перешкоди у володінні користуванні та розпорядженні земельними ділянками. Вже тривалий час позивачі змушені скасовувати незаконні розпорядження органів державної влади, вже 7 років триває судова тяганина про те дії державних органів, як не відповідали так і не відповідають вимогам закону. З 1992 року позивачі користувались земельними ділянками для підсобного домашнього господарства та для огороду згідно рішення 12 сесії 1 скликання Якимівської сільської ради народних депутатів.

Розпорядженням №206 ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 09.04.2009 року надано дозвіл позивачам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власності та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистих селянських господарств.

При цьому вказаним розпорядженням враховані земельні ділянки у тих розмірах, які перебували у користуванні громадян, в тому числі у постійному.

Однак, ОСОБА_10 РДА з незрозумілих причин винесла розпорядження №483 від 08.09.2008 року, яким змінила конфігурацію та розміри земельних ділянок. З чим позивачі не погодились та подали позов до Вінницького окружного адміністративного суду. Постановою Вінницького адміністративного суду від 18.09.2009 року по справі №2-а-1860/09/0270 було задоволено адміністративний позов визнано протиправним та скасовано розпорядження №483 від 08.09.2008 року. В подальшому дане рішення суду стало підставою для скасування актів права власності на земельні ділянки , а потім рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26.09.2011 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Частиною 3 статті 61 ЦПК чітко визначено, що обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В подальшому ОСОБА_10 РДА винесла розпорядження №398 від 03.10.2011 року, №309 від 03.10.2011 року та №509 якими внесла зміни до розпорядження голови ОСОБА_10 райдержадміністрації від 08.09.2008 року№483, яке в свою чергу визнано рішенням суду протиправним.

В подальшому, в звязку винесенням розпорядження від 03.10.2011 року №399 ОСОБА_10 РДА надала дозвіл на повторне виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року по справі №2а/0270/880/12 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року №398, від 03.10.2011 року №399 від 12.12.2011 року 2011 року №509.

Державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачів підлягають скасуванню, оскільки підставою їх видачі стали визнані протиправними розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради» та розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року №398, від 03.10.2011 року №399 від 12.12.2011 року 2011 року №509. Таким чином скасування актів права власності на земельні ділянки, які були виданні з порушенням чинного законодавства, а саме ст.ст. 118, 119 Земельного Кодексу України та п.7 прикінцевих положень Земельного Кодексу України та ч. 2 ст.19 Конституції України дасть можливість усунути порушення чинного законодавства. Тому просять скасувати державні акти видані на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_34, зобовязати відділ Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі надати документи для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки за межами визначеними розпорядженням №206 від 09.04.2009 року; скасувати проект землеустрою на полі ІУ-У(ферма 1), ІУ-У(ферма 3).

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та представник позивачів ОСОБА_35 уточнили позовні вимоги просять скасувати державні акти серії ЯК №022238 від 13.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_5 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399, серії ЯК №022241 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_7 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399, серії ЯК №022244 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399, серії ЯЖ №764801 від 17.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_2 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483, серії ЯЖ №764805 від 16.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі розпорядження розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483, серії ЯЖ №764804 від 20.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_9 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483, а серії ЯЖ №764803 від 16.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_4 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483, серії ЯЖ №764804 від 20.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_9 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483 та скасувати проект землеустрою на полі ІУ-У(ферма 1), ІУ-У(ферма 3). Від позовної вимоги про зобовязання відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі надати документи для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки за межами визначеними розпорядженням №206 від 09.04.2009 року позивачі відмовились. В частині скасування державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК №022240 від 02.03.2012 року виданого ім'я ОСОБА_34 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399 та серії ЯЖ №764793 від 23.10.2008 року виданого на ім'я ОСОБА_33 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483 відмовились, оскільки вказані відповідачі померли. Крім цього пояснили, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 земля надана на праві постійного користування, як добавка до присадибної ділянки для ведення особистого селянського господарства, передана у власність з правом виготовлення державних актів. Згідно ЗК України без згоди землекористувача ніхто не має права відібрати. Видано документи: рішення 6 сесії Якимівської сільської Ради 4 скликання; розпорядження РДА №206 від 09.04.2008 року видано на виготовлення проекту землеустрою і надання у власність та виготовлення державних актів на право власності; 02.04.2008 року за №125 присвоєно земельним ділянкам кадастровий номер; 10.06.2008 року за №2 видано викопіровку схеми поділу земельних ділянок.

Жителі с. Якимівка стали колективно виготовлятися державні акти на право власності на свої земельні ділянки, які уже були у використані з 1992 року. Організаторами були ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_6 Зібрали гроші по 350 грн. Стали оформляти документи. Погодили в установленому законом порядку: з ОСОБА_10 СЕС; згідно розпорядження РДА №206 від 09.04.2008 р.; висновоком архітектури і туризму від 17.06.2008р. №3; згідно розпорядження РДА №206 від 09.04.2008р. Експертизу проведено згідно розпорядження РДА №206 від 09.04.2008 року, погодження від 17.06.2008 року, РайСЕС 17.06.2008 р., органом містобудування і архітектури 17.06.2008р., природоохоронними органами 01.07.2008 р. Дата виготовлення землепорядної документації 10.07.2008 р. №590.

Отже, вся документація з приводу виготовлення державних актів відбувалася на підставі розпорядження РДА №206 від 09.04.2008р.

Відповідачі переробили заново проект, підробили підписи за землекористувачів, узяли нове розпорядження РДА №483 від 08.09.2008 р. і згідно цих документів уже з 15.10.2008 р. видавали людям державні акти на право власності згідно розпорядження №483 від 08.09.2008 р., а не за розпорядженням №206 від 09.04.2008р.

Люди, розібравшись, що ці акти не правильні і документи виготовлені не на їхні земельні ділянки, відразу звернулися до судів - на які уже пішло майже вісім років. Судами було скасовано і визнано протиправним розпорядження РДА №483 від 08.09.2008 р. та скасовано державні акти сімом землекористувачам. Але позивачі, не маючи юридичної освіти та адвоката, не усвідомлювали того, що треба було скасувати щей проект, тому що він був виготовлений на основі нових протиправних документів. Після чого, РДА видала нові розпорядження №398 та №399 від 08.10.2008 р. та №509 від 12.12.2008 р. і знову ции особам виготовили нові протиправні акти.

За позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_36 розпорядження РДА за №398, №399 та №509 були скасовані.

Землекористувачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_36, забрали гроші, які здавали на виготовлення державних актів на право власності і не підписували погодження меж ще тому, що їм виділили запущенні, неудобренні землі і з тою метою, щоб самим окремо виготовляти державні акти на право власності.

Було надано клопотання про надання дозволу ДП «Поділля геодезкадастру» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Згідно земельного кодексу України поданій справі, яка є на розгляді у суді, даним проектом і актами порушено багато законів: ст. 154 п.12; ст. 155 п.1; ст. 151, ст. 92; ст. 16 п.5; ст. 140а; ст. 141а.б; ст. 142 пЗ,4; ст. 118, 119; пункт 7 перехідних положень.

Згідно збірника законодавчих та урядових актів ст. 31, 34 де вказується вилучення та погодження питань з вилученням- порушено. Також було порушено ст. 43, 44, де вказано, що особи мають право відновити свої порушені права, а також дані земельні ділянки повинні бути за їх бажанням надані у довічне успадковане володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ. Всі дозволи і експертизи проведено згідно розпорядження РДА №206 від 09.04.2008 р. Позовні вимоги обґрунтовують обставинами, викладеними в позовній заяві. Просять уточненні позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_37, представник відповідача ОСОБА_38 позовні вимоги не визнали в повному обсязі та заперечують проти їх задоволення, оскільки вважають, що державний акт видані на їх імя є правомірними та видані згідно закону. Просять в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_39 позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Крім цього зазначив, що позивачі не мають права на звернення з даним позовом, оскільки не надали суду доказів про те, що мають будь-яке право на земельні ділянки. Просить в позові відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_40 позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку та виготовлення Державного акту було здійснено субєктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт на договірних засадах, у відповідності до Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-ІУ. Скасування державного акту на право власності на земельну ділянку передбачає скасування відповідного запису у Книгах реєстрації державних актів. Відповідно до п.27 Порядку ведення Поземельної книги та п.22 Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, запис у Поземельній книзі та запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів, скасовується (поновлюється) посадовою особою територіального органу Держземагентства підставі рішення суду.

Постанова Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року№1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру».

Жодним нормативно-правовим актом, на даний час, не передбачено повноважень територіальних органів Держгеокадастру України щодо вчинення дій із скасування записів у Книгах реєстрації державних актів.

З 01 січня 2013 року, повноваження територіальних органів Держземагентства стосовно проведення державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, та скасування державної реєстрації в цій частині, припинено.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України юридичні набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.116 Порядку ведення Державного земельного кадастру внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.

Підпункт 16 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачає, що до Державного земельного кадастру вносяться інформація про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав (ст.2 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі-1952-1V).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Міністерство юстиції України, яке згідно з частиною 2 цієї ж статті є держателем Державного реєстру прав, та його територіальні органи.

Згідно зі ст.З Закону України № 1952-ГУ інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Частина 5 ст.2 Закону України № 1952-ІУ передбачає, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Тобто, скасування запису в Поземельній книзі про набуття права власності на земельну ділянку не можливо до скасування відповідно права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Частина 2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5.

Згідно з п.2.6 вказаного Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках (п.1.3 Порядку).

Пункт 57 Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлює, що скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється шляхом закриття Поземельної книги, відповідно не можливо вчинити дії щодо скасування в Поземельній книзі запису про державну реєстрацію земельної ділянки. Крім того, в Поземельну книгу не вноситься запис про державну реєстрацію земельної ділянки.

Порядком ведення Державного земельного кадастру передбачено виключні випадки, коли може бути скасована державна реєстрація земельної ділянки, а саме у разі:поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання; коли протягом-одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну. Просить відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_12 та представник третіх осіб ОСОБА_41 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та суду пояснили, що відповідно до розяснень , зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 (в редакції із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року №2) "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", в п. 7 якої вказано, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Якщо у судовому порядку скасовано рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на землю, то це буде підставою для визнання недійсним у судовому порядку даного акта. Однак на сьогоднішній день існує рішення Верховного Суду України від 12.09.2012 р. який зробив правовий висновок, відповідно до якого в разі, якщо на підставі розпорядження органу державної влади в особи виникло право власності на земельну ділянку, позбавити її цього права цей орган може лише з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 Земельного Кодексу України.

Так, суд зазначає, що перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним.

Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено.

Подібну позицію висловив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Як вбачається із позовної заяви позивачі не навели підстав для скасування державних актів, визначених у ст. 140 ЗК України.

Щодо вимог про скасування власних державних актів, то вказане питання регулюється ст. 142 ЗК України, яка передбачає порядок добровільної відмови від права власності на земельну ділянку.

Відповідно до розяснень зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 (в редакції із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року №2) "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", в п. 7 якої вказано, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого-органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Таким чином суд не може скасувати проекти землеустрою.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч.1 ст 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Позивачі не надали суду докази порушення їхніх прав, оскільки в позивача ОСОБА_1 відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які вказують про його право власності на земельну ділянку, в позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 відсутні докази про існування прав на земельні ділянки користуватись якими їм перешкоджають. Просять відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. А також просить застосувати до даного позову строк позовної давності, та відмовити позивачам в позові з пропущенням вказаного строку.

Представник відповідача відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області ОСОБА_42, будучи належним чином повідомлена про день та час судового розгляду в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, позовні вимогизалишає на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду у № 2-а-1860/09/0270 від 18 червня 2009 р. встановлено, що рішенням 12 сесії 1 скликання Якимівської сільської ради народних депутатів позивачам наданні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами села Якимівка у постійне користування.

Згодом, жителі с. Якимівка, серед яких і позивачі, звернулися до голови ОСОБА_10 районної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земель щодо відведення земельної ділянки із земель запасу Якимівської сільської ради, що була у їх постійному користуванні та виготовлення державного акту на право власності.

09.04.2008р. розпорядженням № 206 ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області надано дозвіл позивачам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистих селянських господарств і земель запасу на території Якимівської сільської ради.

Розпорядженням ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008р. №483 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, позивачам передано у власність земельні ділянки певної площі кожному та надано дозвіл Подільському державному підприємству геодезії, картографії та кадастру м. Вінниці на виготовлення державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, розпорядженням ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008р. №483 надано у власність земельні ділянки, які перед цим знаходились у постійному користуванні.

Даною постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2009 року у справі №2-а-1860/09/0270, яка набрала чинності 08.07.2010 р., визнано протиправним розпорядження голови ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради».

Як слідує з тексту вказаної постанови, суд адміністративної юрисдикції установив, що земельні ділянки знаходились у постійному користуванні, однак ніяких дій щодо вилучення не провадилось та рішення з цього питання не приймалось, відтак оспорюваним розпорядженням ОСОБА_10 районною державною адміністрацією не додержаний порядок щодо передачі у власність земель, що знаходяться у користуванні.

Крім цього, постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 2а/0270/880/12 від 01 жовтня 2014 року визнано протиправними та скасовано розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03 жовтня 2011 року № 398, від 03 жовтня 2011 року № 399, від 12 грудня 2011 року № 509.

Відповідно приписів ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 3 статті 61 ЦПК чітко визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з відповіді відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області №228 від 10.12.2015 року на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області №399 від 03.10.2011 року видавалися державні акти на право власності на земельні ділянки на гр..ОСОБА_5 серії ЯК №022238 від 13.02.2012, ОСОБА_7 серії ЯК №022241 від 06.02.2012 року, ОСОБА_6 серії ЯК №022244 від 06.02.2012 року.

Державні акти на право власності на земельні ділянки вказаних відповідачів підлягають скасуванню, оскільки підставою їх видачі відповідачам стало визнане постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 2-а-1860/09/0270 від 18 червня 2009 року протиправне розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради» та визнане постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 2а/0270/880/12 від 01 жовтня 2014 року протиправне розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03 жовтня 2011 року № 399 «Про надання дозволу на повторне виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки».

Крім цього, державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯЖ №764801 від 17.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_2, серії ЯЖ №764805 від 16.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_3, серії ЯЖ №764804 від 20.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_9, серії ЯЖ №764803 від 16.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_4, також підлягають скасуванню, оскільки підставою їх видачі стало визнане постановою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 2-а-1860/09/0270 від 18 червня 2009 року протиправне розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 р.

Що стосується клопотання представника третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_41 про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про позову давність суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Загальний строк позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України становить 3 роки.

Згідно вимог ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції» N475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Терміни позовної давності, що є звичайним явищем в національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконують кілька завдань, у тому числі забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (судове рішення від 20 вересня 2011р. у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Російської Федерації, п.570, та судове рішення від 22 жовтня 1996 р. у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, п.51).

Таким чином, вищезазначене дає підстави для висновку про те, що здійснення і захист цивільних прав тісно пов'язані з фактором часу. Цивільні правовідносини не існують абстрактно, а виникають, змінюються та припиняються у часі. Обмеження строку для розгляду спору стимулює учасників процесу до надання доказів, підвищує їх достовірність і тим сприяє встановленню судами істини, а відтак - ефективному поновленню порушеного права. Крім того, встановлення строку позовної давності сприяє стабілізації цивільних правовідносин, усуненню невизначеності у відносинах між їх учасниками.

Про незаконність передачі земель громадянам розпорядженням ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради» позивачам стало відомо з постанови Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 2-а-1860/09/0270 від 18 червня 2009 року , яким визнано протиправним та скасовано розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 р.

Однак, ОСОБА_10 районна державна адміністрація Вінницької області незважаючи на відповідне судове рішення, розпорядженням ОСОБА_10 РДА від 03.10.2011р. № 398 внесла зміни до розпорядження голови районної державної адміністрації від 08 вересня 2008 року № 483 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради" а саме, п. 1 цього розпорядження викласти в такі редакції: "Вилучити земельні ділянки, що перебували у постійному користуванні у громадян с. Якимівка згідно додатку 1", що додається.

На підставі вжитих заходів правового регулювання відносин громадян із землекористування на території Якимівської сільської ради, пункт 2 розпорядження від 08 вересня 2008 року № 483 викласти в такій редакції: "Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадян с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств, розроблений Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру м. Вінниця у 2008 році".

Пункт 3 розпорядження № 398 вирішено викласти в такій редакції: "Передати у власність земельні ділянки із земель запасу Якимівської сільської ради загальною площею 30,2026 га для ведення особистих селянських господарств та видати державні акти на право власності на землю жителям с. Якимівка згідно додатку 2", що додається.

Пункт 4 розпорядження № 398 вирішено викласти в такій редакції: "Дозволити Подільському державному підприємству геодезії, картографії та кадастру м. Вінниця, виготовити державні акти на право власності на землю громадянам, вказаним у додатку 2 до цього розпорядження".

В зв`язку з внесенням розпорядженням від 03.10.2011р. № 398 змін до розпорядження від 08.09.2008р. № 483, ОСОБА_10 РДА прийнято розпорядження від 03.10.2011р. № 399, яким вирішено:

1. Надати дозвіл на повторне виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки згідно виготовленого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств, розроблений Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру м. Вінниця у 2008 році громадянам, згідно з додатком.

2. Дозволити Подільському державному підприємству геодезії, картографії та кадастру м. Вінниця, виготовити державні акти на право власності на землю громадянам, вказаним у додатку розпорядження.

В подальшому, ОСОБА_10 РДА прийнято розпорядження від 12.12.2011р. № 509 про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 03.10.2011р. № 398 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.09.2008р. № 483", а саме, до п. 1 цього розпорядження в частині, що стосується вилучення земельних ділянок додати текст такого змісту: "Припинити право постійного користування".

Так, з тексту розпорядження ОСОБА_10 РДА від 03.10.2011р. № 398 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.09.2008р. № 483" слідує, що воно прийняте на виконання окремої ухвали та постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2009р. по справі № 2-а-1860/09/0270.

З дослідженої під час судового розгляду справи постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2009р. по справі № 2-а-1860/09/0270 слідує, що останньою визнано протиправним розпорядження голови ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області № 483 від 08.09.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2010р. постанову Вінницького окружного адміністративного суду України від 18.06.2009р. по справі № 2-а-1860/09/0270 - залишено без змін.

В даному випадку, видаючи розпорядження від 03.10.2011р. № 398 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.09.2008р. № 483" головою ОСОБА_10 РДА не було враховано того факту, що даним розпорядженням ним вносяться зміни до розпорядження, яке визнано судовим рішенням, яке набрало законної сили, таким, що не відповідає положенням законодавства України.

Таким розпорядження від 03.10.2011р. № 398 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 08.09.2008р. № 483" видано головою ОСОБА_10 РДА не обґрунтовано, тобто без врахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Що стосується позовних вимог, в частині визнання протиправним та скасування розпоряджень ОСОБА_10 РДА від 03 жовтня 2011 року № 399, від 12 грудня 2011 року № 509 то вони є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_10 РДА від 03.10.2011р. № 398 .

Так, розпорядження від 03.10.2011р. № 399 прийнято в зв`язку з внесенням розпорядженням від 03.10.2011р. № 398 змін до розпорядження від 08.09.2008р. № 483.

В той же час, розпорядження від 12.12.2011р. № 509 взагалі внесено змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 03.10.2011р. № 398.

Таким чином розпорядження ОСОБА_10 РДА від 03.10.2011р. № 398 є протиправним та підлягає скасуванню, прийняті на його підставі розпорядження ОСОБА_10 РДАвід 03 жовтня 2011 року № 399, від 12 грудня 2011 року № 509 як похідні, також підлягають скасуванню.

Дані обставини, встановлені постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року у справі №2а/0270/800/012 якою визнано протиправними та скасовано розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03 жовтня 2011 року № 398, від 03 жовтня 2011 року № 399, від 12 грудня 2011 року № 509.

Водночас позовні вимоги про визнання недійсними державних актів про право власності на землю є похідними від вимог про визнання недійсними розпоряджень ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області.

З огляду на викладене вимоги про визнання недійсними державних актів про право власності на землю не могли бути розглянуті до розгляду вимог про визнання недійсними зазначених розпоряджень райдержадміністрації.

Крім, цього в рішенні апеляційного суду Вінницької області від 26.09.2011 року у справі 22ц-2423/2011 зазначено, що виникненю спору у справі сприяло невиконання ОСОБА_10 районного державною адміністрацією судового рішення стосовно визнання протиправним розпорядження голови ОСОБА_10 районногої державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 року та невжиття необхідних заходів правового врегулювання відносин громадян із землекористування.

Наведені вище обставини свідчать про поважність причин пропуску строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України та ст. 73 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для його відновлення.

Доводи представника третьої особи щодо застосування наслідків спливу позовної давності суд вважає непереконливими, достатніх підстав вважати пропуск строків позовної давності таким, що виник без поважних причин, суд не вбачає.

Що стосується позовної вимоги, щодо скасування проекту землеустрою на полі ІУ-У(ферма 1), ІУ-У(ферма 3) суд зазначає слідуюче.

Позивачами шляхом подання позову про скасування проекту землеустрою на полі ІУ-У(ферма 1), ІУ-У(ферма 3), на підставі якої виготовлено державні акти про право власності на земельні ділянки відповідачам, реалізовано своє право на захист права суміжного землевласника від захоплення частини його земельної ділянки, перешкод в користуванні земельною ділянкою, а тому, суд вважає, що встановлені обставини регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно із ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року N 7 виходячи з положень статей 8, 124 Конституції ( 254к/96-ВР ), статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України(2768-14) (далі - ЗК), глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК), статті 15 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ) (далі - ЦПК), статті 12 Господарського процесуального кодексу України ( 1798-12 ) (далі - ГПК) судам (підсудні) справи за заявами, зокрема:

- з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками;

- про право громадян на земельну частку (пай) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, використання при цьому земельних ділянок із меліоративними системами;

- про розподіл несільськогосподарських угідь при ліквідації сільськогосподарських підприємств, установ, організацій;

- про визнання недійсною відмови у розгляді заяв громадян про безоплатну передачу у власність (приватизацію) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського й особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, дачного будинку та індивідуального гаража;

- про визнання недійсною відмови в наданні у постійне користування земельних ділянок юридичним особам;

- про визнання незаконною відмови у продажу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності громадянам і юридичним особам, які мають право на набуття цих ділянок у власність, а також іноземним державам;

- про вирішення спорів, пов'язаних з орендою землі;

- про встановлення та припинення дії земельних сервітутів;

- про примусове припинення права на земельну ділянку з передбачених ЗК ( 2768-14 ) підстав;

- про недійсність відмови у розгляді заяви про погодження місця розташування об'єкта, щодо якого порушується питання про вилучення (викуп) земельної ділянки;

- про вирішення спорів щодо проведення розвідувальних робіт на землях, що перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб;

- про вирішення майнових спорів, пов'язаних із земельними відносинами, в тому числі про відшкодування власникам і землекористувачам збитків, заподіяних вилученням (викупом) визначених угідь, обмеженням їхніх прав або порушенням земельного законодавства;

- про відшкодування витрат сільсько- та лісогосподарського виробництва;

- про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку;

- про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки чи про звільнення земельної ділянки особою, що займає її без належних на те підстав;

- про вирішення спорів щодо користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови, сервітутів;

- про вирішення земельного спору, що відповідно до визначеної ЗК ( 2768-14 ) компетенції розглядався органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, з рішенням якого одна зі сторін у земельному спорі не погоджується.

Відповідно до ст. 78 ЗК України в чинній редакції право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.ст. 80, 81 ЗК України суб'єктами права власності на землю є зокрема громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином на час розгляду справи встановлено, що власниками земельних ділянок є відповідачі та право власності на вказані земельні ділянки зареєстровано відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В редакції, чинній на час виготовлення оспорюваної технічної документації відповідно до норм ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належало зокрема передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст.ст. 80, 81 ЗК України у редакції, чинній на час виготовлення оспорюваної технічної документації, суб'єктами права власності на землю є зокрема громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ст. 116 ЗК України у редакції, чинній на час виготовлення оспорюваної технічної документації, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125,126 ЗК України у редакції, чинній на час виготовлення оспорюваної технічної документації, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду України від 18.06.2009р. по справі № 2-а-1860/09/0270 встановлено, що рішенням 12 сесії 1 скликання Якимівської сільської ради народних депутатів позивачам наданні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами села Якимівка у постійне користування.

Згодом, жителі с. Якимівка, серед яких і позивачі, звернулися до голови ОСОБА_10 районної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земель щодо відведення земельної ділянки із земель запасу Якимівської сільської ради, що була у їх постійному користуванні та виготовлення державного акту на право власності.

09.04.2008р. розпорядженням № 206 ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області надано дозвіл позивачам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистих селянських господарств і земель запасу на території Якимівської сільської ради.

Розпорядженням ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008р. №483 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, позивачам передано у власність земельні ділянки певної площі кожному та надано дозвіл Подільському державному підприємству геодезії, картографії та кадастру м. Вінниці на виготовлення державних актів на право власності на землю.

З дослідженої під час судового розгляду справи постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2009р. по справі № 2-а-1860/09/0270 слідує, що останньою визнано протиправним розпорядження голови ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області № 483 від 08.09.2008р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2010р. постанову Вінницького окружного адміністративного суду України від 18.06.2009р. по справі № 2-а-1860/09/0270 - залишено без змін.

Відповідно до п. 1.16. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею", затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999р. №43" у редакції, чинній на час виготовлення оспорюваної технічної документації, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає:

1.16. Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає:

- виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду;

- заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта;

- технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта;

- висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності);

- висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватноївласності);

- журнал польових вимірювань (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності);

- кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки;

- збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів;

- відомість обчислення площі земельної ділянки;

- відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки

- експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем.

Розділ 2 вказаної інструкції передбачає детальний порядок складання державного акта.

Відповідно до ст.ст. 29, 30 Закону ВР України, від 22.05.2003, № 858-IV "Про землеустрій"у редакції, чинній на час виготовлення оспорюваної технічної документації документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов'язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою. Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України. Тобто виготовлення технічної документації це комплекс обстежувальних, вишукувальних, топографо-геодезичних, картографічних, проектних та проектно-вишукувальних робіт, що виконуються з метою складання документації із землеустрою. Документація із землеустрою - це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо. Проект землеустрою - сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5 - 10 і більше років. Робочий проект землеустрою - сукупність нормативно-правових, економічних і технічних документів з використання та охорони земель, які вміщують розрахунки, опис, креслення технічних рішень, кошторис, реалізацію яких передбачається здійснити протягом 2 - 3 років.

Таким чином з аналізу вказаних норм вбачається, що такого способу захисту, як скасування проекту землеустрою ні Земельним (ст.152) ні Цивільним (ст.ст.15,16) кодексом України не передбачено. Витоговлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку - це відносини, що виникають між замовником та розробником такої документації, вона фіксує проведені роботи та встановлення порушень при її виготовленні може оцінюватись судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України лише при оспорюванні правовстановлюючого документу, який був виданий на підставі такої документації. Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивачами не доведено належними засобами доказування та яким чином виготовлення оспорюваної технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки порушує право позивачів.

Обраний позивачами спосіб захисту цивільних прав (скасування проекту землеустрою) не відповідає зазначеним у позові та висловленим ним у судовому засіданні обставинам справи. Таким чином, дана позовна вимога є необґрунтованою та безпідставною, в зв'язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позов задововолено частково, з відповідачів слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 78, 81-82, 90, 116, 118, 119, 152 Земельного Кодексу України, Законом України "Про землеустрій", ст. 3, 15, 16, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 14, 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32 про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування проекту землеустрою - задовольнити частково.

1. Визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯК №022238 від 13.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_5 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399.

2. Визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯК №022241 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_7 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399.

3. Визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯК №022244 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_6 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399.

4. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №764801 від 17.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_2 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483.

5. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №764805 від 16.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі розпорядження розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483.

6. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №764804 від 20.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_9 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483.

7. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №764803 від 16.10.2008 року виданий на ім'я ОСОБА_4 на підставі розпорядження ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області від 08.09.2008 року за №483.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо скасування проекту землеустрою - у задоволенні відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_1 81 грн. 20 коп. (вісімдесят одну гривню двадцять копійок) сплаченого судового збору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_2 81 грн. 20 коп. (вісімдесят одну гривню двадцять копійок) сплаченого судового збору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_3 81 грн. 20 коп. (вісімдесят одну гривню двадцять копійок) сплаченого судового збору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, відділу Держгеокадастру в ОСОБА_10 районі Вінницької області, ОСОБА_10 районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_4 81 грн. 20 коп. (вісімдесят одну гривню двадцять копійок) сплаченого судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд.

СУДДЯ О.М. Слісарчук

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2016 року