НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2682/16
№ 2/183/1805/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

05 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 04 березня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_2.

Після смерті чоловіка вона, у встановлений законодавством строк, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але, постановою нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_2, померлого 04 березня 2015 року, на земельну ділянку, в звязку з тим, що нею не був наданий правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцю.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що її чоловік ОСОБА_2, у відповідності до договору купівлі-продажу від 21 серпня 1997 року, був власником земельної ділянки площею 0,4088 га., розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Андріївка, вул. Козаченка, № 22, яка складається з земельної ділянки площею 0,250 га., кадастровий номер № :04:001:0223, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянка площею 0,1588 га., кадастровий номер № :04:001:0224, яка надана для ведення особистого селянського господарства.

За життя, ОСОБА_2 не встиг отримати зареєструвати право власності на зазначену земельну ділянку,в звязку з чим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В звязку з наведеним. в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,4088 га., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Андріївка, вул. Козаченка, № 22 та складається з земельної ділянки площею 0,250 га., кадастровий номер № :04:001:0223, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянка площею 0,1588 га., кадастровий номер № :04:001:0224, яка надана для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_2, померлого 04 березня 2015 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Василівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області в своїй заяві просила суд розглядати справу без участі її представника, не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 жовтня 1987 року Відділом ЗАГС м. Світловодськ Кіровоградської області був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 456, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Встановлено, що 21 серпня 1997 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку площею 0,4088 га., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Андріївка, вул. Козаченка, № 22, яка складається з земельної ділянки площею 0,250 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянка площею 0,1588 га., для ведення особистого селянського господарства, договір купівлі-продажу був посвідчений нотаріально.

ОСОБА_3 була власником зазначеної вище земельної ділянки у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН Нв 004995 від 14 серпня 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 4995 від 14.08.1997 року.

Судом встановлено, що 04 березня 2015 року помер чоловік позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно спадкової справи Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2, померлого 04 березня 2015 року, звернулася дружина ОСОБА_1. ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини за заповітом на гараж № 237 в АГК «Автолюбитель-11», що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Тополина № 25 та на грошові внески у Державному ощадному банку України, судом не встановлено наявності інших спадкоємців.

Встановлено, що постановою нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_2, померлого 04 березня 2015 року, на земельну ділянку площею 0,4088 га., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Андріївка, вул. Козаченка, № 22, в звязку з тим, що нею не був наданий правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцю.

Судом встановлено, що за життя, ОСОБА_5 не отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку та не зареєстрував своє право власності на неї.

В той же час, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації на майно, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується доказами, дослідженими судом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,4088 га., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Андріївка, вул. Козаченка, № 22 та складається з земельної ділянки площею 0,250 га., кадастровий номер № :04:001:0223, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянка площею 0,1588 га., кадастровий номер № :04:001:0224, яка надана для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після чоловіка ОСОБА_2, померлого 04 березня 2015 року. (Державний акт на право приватної власності на землю серія ДН Нв 004995 від 14 серпня 1997 року на імя ОСОБА_3, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 4995 від 14.08.1997 року.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький.