Справа № 2/489/348/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 березня 2016 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток у праві власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток у праві власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що її матері ОСОБА_4 та відповідачці ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок № 7 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами по пров. 2 Бульварному у м. Миколаєві. А саме, 52/100 частки належали її матері, 48/100 відповідачці ОСОБА_2. На підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 27 грудня 2011 року на праві спільної сумісної власності її матері та відповідачці ОСОБА_2 належить земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок № 7 по пров. 2 Бульварному у м. Миколаєві.

14 грудня 2014 року її мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина.

Після смерті матері вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, її сестра - відповідачка ОСОБА_3 зі заявою про відмову від спадщини на її користь.

11 серпня 2015 року на її імя видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 52/100 часток житлового будинку № 7 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами по пров. 2 Бульварному у м. Миколаєві, а також свідоцтво про право власності на земельну ділянку, розташовану у Казанківському районі.

У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на частку земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок № 7 по пров. 2 Бульварному у м. Миколаєві, їй було відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі на земельну ділянку не зазначені частки співвласників.

Посилаючись на те, що частки у праві власності на земельну ділянку повинні бути визначені пропорційно до часток, визначених у праві власності на житловий будинок, просила суд визначити частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0604 га, розташовану по пров. 2 Бульварному,7 у м. Миколаєві, за ОСОБА_4 52/100 часток, за ОСОБА_2 48/100 часток, та визнати за нею, позивачкою право власності на 52/100 часток земельної ділянки по пров. 2 Бульварному,7 у м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 14 грудня 2014 року.

В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

В судовому засіданні 4 лютого 2016 року представник позивачки вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі позов визнали в повному обсязі.

Враховуючи пояснення осіб, які брали участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

27 грудня 2011 року на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 6/28 від 9 червня 2011 року на імя ОСОБА_4 видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 267369 земельну ділянку площею 0,0604 га, розташовану по пров. 2 Бульварному,7 у м. Миколаєві з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно додатку до Державного акту від 27 грудня 2011 року серії ЯК № 267369 співвласником земельної ділянки є ОСОБА_2.

14 грудня 2014 року мати позивачки ОСОБА_4 померла.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 22/2015, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до майна померлої ОСОБА_4, відповідачка ОСОБА_3 донька померлої, подала заяву про відмову від спадщини.

ОСОБА_1 позивачка у справі і донька померлої ОСОБА_4, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2011 року на імя ОСОБА_1 видно свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 52/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель і споруд, який знаходиться в м. Миколаєві по пров. 2 Бульварному,7.

Крім того, позивачка отримала відповідне свідоцтво про право власності на земельну ділянку, розташовану на території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області.

Згідно спадкової справи № 22/2015 постановою від 11 серпня 2015 року у видачі свідоцтва про право власності на частку земельної ділянки по пров. 2 Бульварному,7 у м. Миколаєві ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки спірна земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність, частки співвласників не визначені.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статей 1268 - 1270, 1272 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. г ч.1 ст.. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення в натурі.

В роз'ясненнях, що містяться в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка успадкувала 52/100 часток житлового будинку № 7 з відповідною часткою господарських будівель і споруд по пров. 2 Бульварному у м. Миколаєві, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0604 га, що перебуває у спільній сумісній власності померлої ОСОБА_4 та відповідачки ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню на підставі п. г ч.1 ст.. 81, ст. 131 ЗК України (в редакції 2001 року), ст.ст. 377, 1216, 1218, 1225, 1258, 1268-1270 ЦК України.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення часток у праві власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0604 га по провулку Другому Бульварному, 7 у місті Миколаєві, складають: за ОСОБА_4 - 52/100 часток, за ОСОБА_2 48/100 часток.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 52/100 часток земельної ділянки, розташованої по провулку Другому Бульварному, 7 у місті Миколаєві після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська