Номер провадження: 22-ц/785/1791/16
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, ОСОБА_2,

при секретарі: Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні прав власника шляхом виселення,-

Встановила:

Позивачка ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_4 з позовом, в якому просила суд виселити відповідачку ОСОБА_4 з будинку № 24, по вул. Л.Семиренка, в м.Одесі.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона, ОСОБА_5 є власницею будинку № 24, по вул. Л.Семиренка, в м.Одесі на підставі рішення Суворовського районного суду м .ОСОБА_2 від 22.06.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно.

Суд встановив факт прийняття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини після смерті батька ОСОБА_7, визнав за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння №24, по вулиці Льва Симиренка, у м. Одесі, яке в цілому складається з двох житлових будинків загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., а саме: із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м., та житлового будинку під літерою «Б», загальною площею 18,6 кв.м., житловою площею 8,8 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_7 , який помер 01 листопада 1987 року.

Рішення суду набуло законної сили 03 липня 2015 року.

Також позивачка вказує про те, що вищевказане домоволодіння належало її батькові ОСОБА_7 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 22 травня 1961 року.

З 2006 року в будинку з її дозволу проживає громадянка ОСОБА_4 - відповідач по даній справі.

Відповідачка не мала де жити, тому що в неї в селі Нерубайському згорів будинок, в якому вона проживала та позивачка дозволила відповідачці пожити у спірному будинку, поки онук не відремонтує будинок, який належить відповідачці ОСОБА_4

Але, на теперішній час будинок вже давно відремонтований і в ньому проживає онук відповідачки , яка відмовляться виселятися з спірного будинку, який належить позивачці, і розташований за адресою вулиця Льва Симиренка, №24.

Позивачка в позовній заяві вказує, що відповідачка зробила в спірному будинку притон, де збираються пияки та наркомани, веде аморальний спосіб життя на її зауваження та вимоги звільнити будинок не реагує.

Комунальні послуги відповідачка ОСОБА_4 не сплачує, у зв'язку з цим виник великий борг, який позивачка оплачує за власні кошти. Разом з тим, відповідачці належить житловий будинок в селі Нерубайському, Біляївського району, Одеської області по вулиці Прикордонній, № 15, де вона зареєстрована, але за вищевказаною адресою не хоче проживати.

У 2015 році позивачка тричі зверталася з письмовою заявою про захист своїх прав до Суворовського РВОМУ ГУМВС України в Одеській області про виселення відповідачки ОСОБА_4 з спірного будинку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду представник ОСОБА_4 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, яких належним чином сповіщено про день та час розгляду справи, у судове засідання не з*явились. Судова колегія на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України розглядає справу за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_5 є власницею будинку № 24, по вул. Л.Семиренка, в м.Одесі на підставі рішення Суворівського районного суду м.Одеси від 22.06.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно.

Суд встановив факт прийняття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщини після смерті батька ОСОБА_7 та визнав за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння №24, по вулиці Льва Симиренка, у м. Одесі, яке в цілому складається з двох житлових будинків загальною площею 54,0 кв./м., житловою площею 27,7 кв.м., а саме із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 41,4 кв./м., житловою площею 18,2 кв.м., та житлового будинку під літерою «Б», загальною площею 18,6 кв/м., житловою площею 8,8 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_7 , який помер 01 листопада 1987 року.

Рішення суду набуло законної сили 03 липня 2015 року (а.с.10-11).

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №445017747 від 25.09.2015 року, за позивачкою ОСОБА_5 зареєстровано право власності на будинок № 24, по вул. Л.Семиренка, в м.Одесі на підставі рішення Суворівського районного суду м.Одеси від 22.06.2015 року (а.с.16).

Стаття 41 Конституції Українипередбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право приватної власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до письмової довідки КП ЖКС «Пересипський» про склад сім*ї та прописку №1715 від 29.09.2015 року, вбачається про те, що в будинку № 24, по вул.Л.Семиренка, в м.Одесі зареєстрована та проживає позивачка ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений 14.09.2015 року ПП «Діжен» домоволодіння № 24, по вул. Л.Семиренка, в м.Одесі складається з житлового будинку літ. «А»- загальна площа 41,4 кв.м., житлова площа 18,2 кв.м.; з житлового будинку літ. «Б»- загальна площа 12,6 кв.м., житлова площа 8,8 кв.м., огорожа №1-5 ( а.с.12-15).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном по власному розсуду.

Судом встановлено, про те, що у 2015 році позивачка тричі зверталася з письмовою заявою про захист своїх прав до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про виселення відповідачки ОСОБА_4 з будинку № 24, по вул.Л.Семиренка, в м. Одесі, власником якого є позивачка ОСОБА_5 (а.с.18,19,20).

На підставі ст. 391 ЦК Українивласник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей16,386,391 ЦК України.

Відповідно до ч.2, ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Права власника жилого будинку, квартири визначеніст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Із матеріалів справи вбачається, про те, що відповідно до письмової довідки яка надійшла до Суворовського районного суду м. Одеси( вхід.№.2851/1),з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 03 листопада 2015 року вбачається про те, що відповідачка ОСОБА_4 з 30 вересня 2003 року є зареєстрованою, за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, вулиця Прикордонна ( Пограничная), будинок № 15 (а.с.23).

Згідно ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до ч.3ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, про те, що правових підстав для проживання відповідачки ОСОБА_4 у жиловому будинку № 24, по вул.Льва Семиренка, в м.Одесі не має. Так, відповідачка за вказаною адресою не зареєстрована, не є власником, а також не є членом сім'ї власника вищевказаного житлового будинку.

Крім того, відповідачка ОСОБА_4 має інше місце проживання за місцем своєї реєстрації, за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, вулиця ( Пограничная), будинок № 15.

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні прав власника шляхом виселення підлягали задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

ОСОБА_8 Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

ОСОБА_2