РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2016 року

Вінницький міській суд Вінницької області

в складі: головуючого Баряка А.С.,

за участі секретаря Шмирової О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, зазначивши, що 28.08.1999 року вони уклали між собою шлюб, за час проживання в якому за спільні кошти придбали квартиру № 112, що знаходиться у м. Вінниці по просп. Юності буд. 13, право власності на дану квартиру оформлено та зареєстровано на відповідача, який не бажає добровільно здійснити поділ згаданої квартири, в силу чого, позивач змушений звернутись до суду та просить суд поділити спільне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та його представник ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги викладені у позовній заяві, обґрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позові, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, додатково зазначивши, що також згоден на відшкодування 1/2 вартості квартири, пояснивши, що жодних переговорів з позивачем щодо поділу майна та сплати коштів не було. Проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:

Згідно свідоцтва про одруження серія І-АМ № 039386, виданого 28.08.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 28.08.1999 року уклали шлюб, актовий запис № 1688, з присвоєнням після одруження прізвища ОСОБА_3 та ОСОБА_3 відповідно (а.с. 6).

Договір купівлі продажу квартири від 25.08.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 1218, вказує, що ОСОБА_7, як «Продавець» передав у власність (продав), а ОСОБА_3 як «Покупець», набув у власність (купив) на праві приватної власності чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка складається з: коридору 112-1; туалету 112-2; ванної 112-3, кухні 112-4; житлових кімнат 112-5, 112-6, 112-7, 112-8, житловою площею 45,5 кв. м., ст. шафи 112-9, частини підвалу під сарай площею 2,6 кв. м. Загальна площа квартири № 112 62,3 кв. м. Даний договір містить відмітку про реєстрацію 25.08.2004 року відповідної квартири в КП «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» на праві власності за ОСОБА_3 ( а. с. 7-8).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 28.08.1999 року одружились, про що було зроблено актовий запис № 1688 Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, під час зазначеного шлюбу на одного із подружжя було зареєстровано право власності на майно, а саме: чотирикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Враховуючи встановлені судом вище зазначені обставини та з огляду на вище наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що спірне майно, а саме: чотирикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, була придбана та зареєстрована на імя одного із подружжя в період шлюбу, тобто належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 2 ст. 372 ЦК України зазначає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зміст п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60.69 СК , ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За даних обставин, дослідивши докази, враховуючи, що спірна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а тому, в разі поділу, за відсутності шлюбного договору та відсутності домовленості між сторонами про визначення часток у даному майні їхні частки у праві спільної сумісної власності є рівними, з огляду на визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права і інтереси інших осіб, в результаті чого, суд вважає, що позовні вимоги найшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню з поділом спірного майна між сторонами в рівних частках, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину чотирикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, з розподілом судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України, при розподілу яких суд не враховує на відхиляє як доказ ринкової вартості відповідного майна наданий стороною відповідача звіт про визначення вартості квартири (а.с. 41-88), оскільки він визначає рекомендовану ліквідаційну вартість такого майна (а.с. 65), а бере до уваги та керується висновком експерта про ринкову вартість квартири (а.с. 9), згідно якого ринкова вартість згаданої квартири станом на 13.05.2016 року становить 402000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 68, 70 СК України, ст.ст. 346, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку чотирикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка була зареєстрована на імя ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2010 грн. 00 коп. понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя