Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом`яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :
09.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів.

Вказувала, що з 21.11.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити, а також пояснила, що відповідач надає певні кошти на утримання сина, однак вона змушена постійного його просити про це, що принижує її гідність. Звернувшись до суду з цим позовом вона хоче щоб відповідач офіційно сплачував мінімальну суму аліментів на утримання дитини без постійних прохань з її боку.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити з тих підстав, що відповідач систематично надає матеріальну допомогу на утримання сина, а позивач не довела в судовому засіданні, що потребує цих коштів. Крім того, після повернення відповідача з АТО вони будуть звертатись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, покази свідка та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З 21.11.2008 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та від спільного життя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження.

Відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , що підтверджується листом військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2016 року №116/9/5/9824.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала покази про те, що із сторонами по справі вона перебуває в нормальних стосунках, а відповідач ОСОБА_3 є її сином. Зазначила, що вона та її син надають матеріальну допомогу дитині та купують необхідні речі, вважає, що в разі задоволення позову аліменти будуть використовуватись позивачем не за цільовим призначенням.

В судовому засіданні представник відповідача та свідок не заперечували, що ОСОБА_5 проживає з позивачем по справі.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як закріплено в ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Постановою пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 17 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки судом не встановлено, а представником відповідача не доведено в судовому засіданні про наявність між сторонами домовленості про сплату аліментів з конкретно визначеними умовами, а також добровільне виконання відповідачем умов цієї домовленості, тому, на думку суду, позивач правомірно скористалась своїм правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Разом з цим, суд звертає увагу, що згідно ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто станом на час звернення до суду - 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов