У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення депозитного вкладу, моральної шкоди, втраченої вигоди, відсотків,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ПАТ «Міський комерційний банк».

Свої вимоги мотивував тим, що 28 травня 2014 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір банківського строкового вкладу №2630/21/186074, на суму 10 040 євро, строком на 92 дні (до 28 серпня 2014 року) з виплатою 11,35% річних на суму вкладу.

18 серпня 2014 року він звернувся із письмовою заявою-вимогою до банку про припинення дії договору та повернення йому всієї суми вкладу разом із нарахованими процентами, проте вимоги відповідачем виконані не були, чим йому було завдано моральної шкоди, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму строкового банківського вкладу в сумі 10 040 євро та нараховані проценти в розмірі 300 євро, моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, втрачену вигоду у розмірі 1 000 євро, індекс інфляції за невиплату коштів за період з 28 серпня 2014 року по 20 травня 2015 року у розмірі 823,28 євро та три відсотки річних в сумі 100,40 євро.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів нижчих інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Одночасно ОСОБА_2 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

Разом з тим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із безпідставності позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою правління Національного банку України №732 від 20 листопада 2014 року ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 листопада 2014 року №124 з 21 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року №64 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк».

23 липня 2015 року фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 було перераховано 194 076,45 грн (еквівалент 10 040 євро - вкладу та 180,27 євро - відсотків).

Оскільки відкликання банківської ліцензії і запровадження тимчасової адміністрації (яке мало місце до звернення позивача із даним позовом), унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, крім того, що передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд обґрунтованого відмовив позивачу у задоволені його вимог.

Зі змісту рішень суду і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення депозитного вкладу, моральної шкоди, втраченої вигоди, відсотків, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк