Справа № 754/9313/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про зняття арешту з квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просить зняти арешт з 1/2 частини квартири, яка як вказує позивач, належить на праві власності ОСОБА_2.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2016 року, зазначений позов залишено без руху з наданням строку для усунення його недоліків з тих підстав, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Зокрема, з позову вбачається, що арешт на квартиру накладено постановою відповідача від 27.05.2011 року при примусовому виконанні виконавчого листа.

При цьому, в порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, якими конкретно неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача, порушені права, свободи та інтереси позивача і чим конкретно це підтверджується, оскільки ні з позову, ні з додатків до нього не вбачається, що позивач взагалі звертався до відповідача саме з вимогою про зняття арешту з частини квартири і йому було відмовлено в знятті арешту та чим конкретно це підтверджується.

Крім того, у порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, що відповідач позбавлений можливості скасувати арешт із спірної частини квартири, саме в межах виконавчого провадження, по якому накладався цей арешт та чим конкретно це підтверджується.

Також у порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позові не викладено обставин і не зазначено доказів про наявність у позивача взагалі права вимоги щодо зняття арешту з майна, яке йому не належить.

Пред'являючи в п. 2 прохальної частини позову позовні вимоги до третьої особи про зобов'язання вчинити дії, позивач у порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не виклав в позові обставин і не зазначив конкретних правових, якими конкретно неправомірними діями чи бездіяльністю саме третьої особи, порушені права, свободи та інтереси позивача і чим конкретно це підтверджується та чому позовні вимоги до третьої особи, позивач пред'являє, як до відповідача.

Крім того, позов подано в порядку цивільного судочинства.

Третя особа, є суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із вказаної норми права вбачається, що вимоги про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії, мають розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, в позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, чому позовні вимоги до суб'єкта владних повноважень, пред'явлені в порядку саме цивільного судочинства.

Від правильності вирішення останнього питання, залежить правильність вирішення питання, щодо підвідомчості та підсудності позовних вимог, пред'явлених до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

При подачі позову позивач сплатив: 551 грн. 20 коп. - судового збору, що підтверджується доданою до позову квитанцією від 20.07.2016 року.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.

На момент подання позову, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, передбачена мінімальна ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру в сумі: 551 грн. 20 коп..

У позові заявляється дві позовні вимоги немайнового характеру, що в свою чергу свідчить про те, що в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позову не додано оригінал документа, що підтверджує повну сплату судового збору.

У наданий строк від позивача до суду надійшла, разом з додатками, заява на усунення недоліків, зазначених у ухвалі від 22.07.2016 року.

При цьому, зазначена заява на усунення недоліків з додатками, в порушення ч. 1 ст. 120 ЦПК України, подані в одному примірнику, без їхніх копій, хоча в цій заяві позивач змінює свої позовні вимоги і що в свою чергу позбавить суд можливості виконати вимоги ст. 127 ЦПК України, після відкриття провадження у справі.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2016 року, зазначений позов повторно залишено без руху з наданням строку для усунення його недоліків з тих підстав, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

У наданий строк до суду надійшла нова редакція позову, в якій позивачами зазначено ОСОБА_1 і ОСОБА_3, хоча в первісній редакції позову був лише один позивач: ОСОБА_1, якому надавались строки для усунення недоліків позову і лише по відношенню до одного позивача ОСОБА_1, судом заводилось дане провадження у справі.

За таких обставин, вважаю, що у наданий строк, недоліки позову належним чином не усунуто, тому, позовну заяву слід вважати неподаною.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про зняття арешту з квартири, вважати неподаною і після набрання даною ухвалою чинності, позовну заяву з додатками до неї повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: