Справа № 196/1326/15-ц
№ провадження 2/196/25/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 районної державної адміністрації ОСОБА_6, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_7, як піклувальник неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання недійсними правочинів, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та стягнення грошового боргу в зв"язку з протиправним використанням земельної ділянки, та за позовом ОСОБА_7, як законного представника та піклувальника неповнолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про визнання недійсними правочинів, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та стягнення грошового боргу в зв"язку з протиправним використанням земельної ділянки. Врахувавши складність справи, у звязку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого складають такі вимоги:

- визнати недійсним договір міни, укладений 20.02.2003 року між покійною ОСОБА_11 та ОСОБА_3, за змістом якого предметом міни зі сторони ОСОБА_11 зазначено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580, виданий на її ім"я 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 РДА від 11.11.1996 року №726-р на площу 4,28 умовних кадастрових гектарів, вартістю 46680 грн., без визначення меж в натурі на місцевості на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, а зі сторони ОСОБА_3 - 800 кг цукру вартістю 2400 грн. та 2000 кг зерна пшениці вартістю 4000 грн., загалом вартістю 6400 грн., як такий, що укладений всупереч вимогам п.15 Перехідних положень ЗК України;

- визнати за ОСОБА_1 та неповнолітньою сестрою ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11 по 1/2 частині земельної частки (паю) площею 4,28 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580 на ім"я ОСОБА_12, виданим 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 райдержадміністрації №726-р від 11.11.1996 року; - визнати протиправним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №699-р від 11.12.2008 року про відведення в натурі на місцевості земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 7,91 га за сертифікатом на право на земельну частку (пай) на ім"я ОСОБА_3; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 7,9098 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯЗ №313977, кадастровий номер :01:001:0196, виданий на підставі розпорядження голови РДА №699-р від 11.12.2008 року на ім"я ОСОБА_3 27.03.2009 року за підписом в.о. голови РДА ОСОБА_9 та начальника відділу Держкомзему у ОСОБА_5 районі ОСОБА_10 та скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку на ім"я ОСОБА_3; - визнати за ОСОБА_1 та її неповнолітньою сестрою ОСОБА_8 по 1/2 земельної ділянки площею 7,9098 га, вартістю 132710 грн., кадастровий номер :01:001:0196, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та протиправно зареєстрованої на ім"я ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11;

- витребувати з протиправного володіння та користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 7,9098 га, кадастровий номер :01:001:0196, розташовану на території Бабайківської сільської ради Царичанського району та зобов"язати його повернути земельну ділянку її власникам - спадкоємцям по закону після смерті власника земельної ділянки - ОСОБА_12 - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в особі її піклувальника;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь та на користь ОСОБА_8 по 1/2 суми заборгованості за користування земельною ділянкою, належною покійній матері упродовж 13 років, тобто 43131 грн.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 118, 119, 120 ЦПК України.

Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: паспорт громадянина України та картка фізичної особи - платника податків на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 7), свідоцтво про народження ОСОБА_13 серії 1-КИ № 012797 від 09.06.2005 року (повторне) (а.с.8), свідоцтво про шлюб серії 1-ИД № 087146 від 18.07.2012 року (а.с.9), договір міни від 20.02.2003 року (а.с.10), витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 689 від 21.09.2015 року (а.с.12), сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 023580 (а.с.14), витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі 3 39462541 від 27.01.2015 року (а.с.15), постанова про відмові у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса ОСОБА_14 (а.с.16), розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації № 699-р від 11.12.2008 року (а.с.17-18), повідомлення відділу Держземагентства у ОСОБА_5 районі від 13.07.2015 року № 29-422-0.4-4255/2-15 (а.с.19), Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №313977 (а.с.20), свідоцтво про смерть ОСОБА_11 серії 1-КИ № 602244 (а.с.21), довідка Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 09.10.2015 року №973 (а.с.22).

На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 01 січня 2015 року померла її мати - ОСОБА_11, яка на час смерті мешкала в с. Новостроївка Царичанського району Дніпропетровської області. Крім неї в числі спадкоємців першої черги є її сестра, рідна лише по матері, - неповнолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько сестри та її батько померли, як померли і батьки матері.

Пояснила, що їхня мати - ОСОБА_11, за життя страждала алкоголізмом і в 2004 році вона була позбавлена батьківських прав, в зв"язку з чим її забрала до себе бабуся по батькові, що мешкала в смт. Монастириське Тернопільської області, а її сестру ОСОБА_8 взяла під опіку держава і на даний час вона проживає в прийомній сім"ї в с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області.

Зазначила, що у спадок після смерті матері залишився непридатний для житла будинок в с. Новостроївка Царичанського району та земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яку мати отримала після розпаювання земель КСП "Україна", як член цього підприємства. Але, як виявилось при пошуку правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, мати за життя продала за три тисячі гривень місцевому фермеру ОСОБА_3, оформивши за посвідченням нотаріуса 20.02.2003 року договір міни з ОСОБА_3, за текстом якого ОСОБА_11 "зобов"язується передати в порядку обміну 2 учаснику (ОСОБА_3О.) сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 023580, виданий 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 райдержадміністрації від 11.11.1996 року № 726-р площею 4,28 умовних кадастрових гектарів без визначення меж частки в натурі на місцевості", а ОСОБА_3 "зобов"язується передати в порядку обміну ОСОБА_11 2000 кг пшениці та 800 кг цукру". При цьому, як зазначено в договорі, вартість товару, належного ОСОБА_11 становить 46680 грн., а вартість товару, належного ОСОБА_3 становить 6400 грн., з яких вартість цукру становить 2400 грн., а вартість 2000 кг пшениці - 4000 грн.

Переконана, що зазначений вище договір міни є фіктивним по суті, адже жодним документом не посвідчено отримання ОСОБА_11 зерна і цукру, бо насправді вона отримала від ОСОБА_3 за підпис на цьому договорі три тисячі гривень, і кратна різниця між цією сумою і вартістю земельної ділянки (навіть, якщо це 46680 грн.), як зазначено в договорі міни пояснюється тим, що ОСОБА_11 страждала тяжкою формою алкоголізму і несповна давала звіт своїм діям.

Стверджує, що з правової точки зору вказаний договір міни є незаконним, суперечить п. 15 Перехідних положень Земельного Кодексу України, що набрав чинності з 1 січня 2002 року, яким встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. При цьому, законодавець вживаючи термін "крім міни", мав на увазі міну земельними ділянками, про що розтлумачено в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року №7 із змінами, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року №2.

Посилається на інформацію заступника начальника відділу Держземагентства у ОСОБА_5 районі 27.03.2009 року про те, що було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №313977 за реєстраційним номером 96, кадастровий номер :01:001:0196 на ім"я ОСОБА_3 на підставі договору міни від 20.02.2003 року серії ВАЕ №274468 та розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №699-р від 11.12.2008 року на площу 7,9098 га.

У відповідності з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Зробила висновок про те, що з погляду на вимоги чинного законодавства, за обставин, коли укладення договору купівлі-продажу чи міни земельних ділянок або земельних часток (паїв) їх власниками заборонено п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, договір міни земельної частки (паю) на зерно та цукор між покійною ОСОБА_11 та ОСОБА_3 від 20.02.2003 року слід вважати недійсним, поскільки у відповідності з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З іншого боку, у відповідності до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов"язки передбачались лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Про те, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою, належною її померлій матері, вона дізналася в липні 2015 року, коли після перебігу 6 місяців після смерті матері та подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, стала займатися оформленням спадщини належного спадкового майна. А також, коли на запит адвоката отримала письмове повідомлення заступника начальника відділу Держземагенстства у ОСОБА_5 районі від 13.07.2015 року про те, що сертифікат серії ДП №023580, який належав ОСОБА_12 (дошлюбне прізвище матері) на підставі рішення ОСОБА_5 райдержадміністрації від 11 листопада 1995 року №726-р в розмірі 4,28 в умовних кадастрових гектарах, передано ОСОБА_3 на підставі договору міни від 20.02.2003 року, серія договору ВАЕ №274468, посвідченого нотаріусом ОСОБА_15 та виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №313977 за реєстраційним №96 від 27.03.2003 року на ім"я ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації № 699-р від 11.12.2008 року на площу 7,9098 га. При цьому, до письмової інформації додані копії сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім"я ОСОБА_12 з внесенням змін, які вносяться до сертифікату у зв"язку з передачею права на земельну частку (пай) на ім"я ОСОБА_3. Зміни внесені в день укладення договору міни 20.02.2003 року за підписом голови РДА ОСОБА_16.

За іншим запитом адвоката вже 01.10.2015 року вона отримала копію розпорядження голови ОСОБА_5 РДА №699-р від 11.12.2008 року щодо видачі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 7,91 га за сертифікатом ДП №023580 на ім"я ОСОБА_3. Розпорядження підписано в.о. голови райдержадміністрації ОСОБА_9 та, як зазначається в розпорядженні, погоджене з начальником відділу Держкомзему в ОСОБА_5 районі ОСОБА_10

Наполягає на тому, що відповідно до ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На підставі викладеного вважає, що на час укладення зазначеного вище договору міни мав застосовуватись Цивільний кодекс УРСР 1963 року, зокрема ст. 48 цього Кодексу, у відповідності з якою недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону, а відповідно до ст. 59 ЦК 1963 року угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Таким чином, позивач вважає, що зазначені вище посадові особи діяли вочевидь всупереч вимогам п. 15 Перехідних положень ЗК України щодо заборони відчуження земельних ділянок, призначених для сільськогосподарського виробництва, яка діяла як до 2005 року, так і в наступному на підставі відповідних Законів України.

Переконана в тому, що ОСОБА_3 незаконно користується належною її померлій матері земельною ділянкою площею 7,9098 га з 2003 року включно і по цей час, тобто протягом 13 років.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а відповідно до ст. 156 ЗК України, що визначає підстави відшкодування збитків власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За вказаних обставин переконана, що договір міни між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 є недійсним з моменту його укладення, а значить з того часу ОСОБА_3 без передбачених чинним законодавством підстав протиправно володів та користувався земельною ділянкою, що належала її матері. Ці дії ОСОБА_3 є продовжуваним порушенням прав її матері за її життя на здійснення в повному обсязі права власності на земельну ділянку, а тепер їхніх з неповнолітньою сестрою прав, як її спадкоємців по закону у відповідності зі ст. 1218 ЦК України.

Указом Президента України від 19.08.2008 року "Про невідкладні заходи щодо захисту прав власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" встановлено мінімальний розмір плати за користування земельною ділянкою - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Фактично ОСОБА_3, належне йому ФГ "Дніпро" сплачує щорічну орендну плату в розмірі 5% вартості землі за нормативною грошовою оцінкою.

Таким чином, на переконання позивача ОСОБА_3 мав би сплатити її матері за її життя, а тепер їй з сестрою ОСОБА_8, як її спадкоємцям, з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 132710 грн. по 5% щорічно, мінімально 132710/100 * 5 * 13 = 86262 грн., а їй особисто 1/2 цієї суми, тобто 43131 грн.

Зазначила, що на її звернення з заявою з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 зазначеної вище земельної ділянки, вона отримала постанову приватного нотаріуса ОСОБА_5 районного нотаріального округу ОСОБА_14 про відмову у видачі свідоцтва за мотивами відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Наполягала на задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 13.01.2016 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом позовну заяву ОСОБА_7, як законного представника та піклувальника неповнолітньої ОСОБА_8, який звернувся в Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до тих самих відповідачів, предмет якого складають такі вимоги: - визнати недійсним договір міни, укладений 20.02.2003 року між покійною ОСОБА_11 та ОСОБА_3, за змістом якого предметом міни зі сторони ОСОБА_11 зазначено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580, виданий на її ім"я 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 РДА від 11.11.1996 року №726-р на площу 4,28 умовних кадастрових гектарів, вартістю 46680 грн., без визначення меж в натурі на місцевості на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, а зі сторони ОСОБА_3 - 800 кг цукру вартістю 2400 грн. та 2000 кг зерна пшениці вартістю 4000 грн., загалом вартістю 6400 грн., як такий, що укладений всупереч вимогам п.15 Перехідних положень ЗК України; - визнати за неповнолітньою ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11 1/2 частину земельної частки (паю) площею 4,28 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580 на ім"я ОСОБА_12, виданим 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 райдержадміністрації №726-р від 11.11.1996 року; - визнати протиправним та скасувати розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №699-р від 11.12.2008 року про відведення в натурі на місцевості земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 7,91 га за сертифікатом на право на земельну частку (пай) на ім"я ОСОБА_3; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 7,9098 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯЗ №313977, кадастровий номер :01:001:0196, виданий на підставі розпорядження голови РДА №699-р від 11.12.2008 року на ім"я ОСОБА_3 27.03.2009 року за підписом в.о. голови РДА ОСОБА_9 та начальника відділу Держкомзему у ОСОБА_5 районі ОСОБА_10 та скасувати державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку на ім"я ОСОБА_3; - визнати за неповнолітньою ОСОБА_8 право власності на 1/2 земельної ділянки площею 7,9098 га, вартістю 132710 грн., кадастровий номер :01:001:0196, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та протиправно зареєстрованої на ім"я ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11; - витребувати з протиправного володіння та користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 7,9098 га, кадастровий номер :01:001:0196, розташовану на території Бабайківської сільської ради Царичанського району та зобов"язати його повернути земельну ділянку її власникам - спадкоємцям по закону після смерті власника земельної ділянки - ОСОБА_12 - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в особі її піклувальника; - стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 та на користь її сестри ОСОБА_1 по 1/2 суми заборгованості за користування земельною ділянкою, належною покійній матері упродовж 13 років, тобто 43131 грн.; - покласти судові витрати на відповідача.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 15, 16, 39, 44 ЦК України та ст.ст. 118, 119, 120 ЦПК України.

Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 334-р-11 від 12.05.2011 року (а.с. 67-68), картка фізичної особи - платника податків на ім"я ОСОБА_8 (а.с. 69), свідоцтво про народження ОСОБА_8 серії 1-КИ №044152 від 03.11.2005 року (повторне) (а.с. 70), паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім"я ОСОБА_7 (а.с. 71-72).

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_7 послався на ті ж підстави й докази, що і позивач ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2, свої заявлені вимоги підтримали повністю та не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_7, як законного представника та піклувальника неповнолітньої ОСОБА_8

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4, в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_7, як законного представника та піклувальника неповнолітньої ОСОБА_8.

Просив відмовити в їх задоволенні повністю, оскільки є безпідставними з огляду на таке.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Викладене свідчить, що право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Тобто, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. В порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Предметом позовів вважає право на земельну частку (пай) площею 4,28 умовних кадастрових гектарів без визначення меж частки в натурі на місцевості, місце розташування земельної частки (паю) - на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області. Право на вказану земельну частку (пай) отримала мати позивачки - ОСОБА_11 на підставі Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям".

Посилаєтьтся на те, що на момент укладення спірного договору міни правовідносини стосовно сертифікату на право на земельну частку (пай) регулювалися: Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" від 03.12.1999 року № 1529/99 (Указ є чинним і на даний час); а також Указом Президента України "Про захист прав власників земельних часток (паїв)" від 21 квітня 1998 року № 3332/98 (Указ втратив чинність у 2007 році).

Так, згідно п. 3 Указу № 1529/99 встановлено, що "у ході реалізації положень цього Указу, інших актів Президента України щодо реформування колективних сільськогосподарських підприємств та створення приватних (приватно-орендних) сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб"єктів господарювання, які засновуються на приватній власності, а також під час укладення договорів оренди земельних часток (паїв), виходячи з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою." Також, Указом №332/98, який був чинним на момент укладення спірного договору міни, була безпосередньо встановлена можливість відчуження права на земельну частку (пай). З викладеного слідує, що земельна частка (пай) може бути об"єктом лише таких дій її власника, як купівля-продаж, дарування, міна, спадкування та застава.

Цим обґрунтовує висновок, що на момент укладення спірного договору міни діяло законодавство, яким дозволялося здійснити відчуження земельної частки (паю), у тому числі шляхом міни.

Переконаний, що ОСОБА_11, як власник земельної частки (паю) площею 4,28 умовних кадастрових гектарів без визначення меж частки в натурі на місцевості, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, скористалася своїм правом розпорядження земельною часткою (паєм) і ніяким чином не порушила право позивачки та н/л ОСОБА_8, оскільки на час укладення спірного договору міни вони не мали права на земельну частку (пай). Статтею 77 Кодексу про шлюб та сім"ю України в редакції станом на 26.12.2002 року, яка діяла на час коли було укладено спірний договір міни, встановлено, що за життя батьків діти не мають права на їх майно, так само як і батьки не мають права на майно дітей.

Зазначив, що з моменту укладення вказаного договору міни минуло більше 12 років і позивачка з її сестрою за життя своєї матері, якою було здійснено відчуження земельної частки (паю), не ставила питання про визнання недійсним вказаного договору міни. Тобто, строки позовної давності щодо оскарження вказаного договору міни спливли, про застосування наслідків спливу позовної давності відповідачем окремо заявлено письмову заяву.

Зробив висновок про те, що ОСОБА_11 за життя законно уклала договір міни, після її смерті земельна частка (пай) не входить до спадкової маси.

Вважає, що посилання в позовних заявах на п. 15 Перехідних положень ЗК України є безпідставним.

Так, пунктом 15 Перехідних положень ЗК України (станом на 20.12.2001 року у редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору міни) передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб.

Переконаний в тому, що станом на 20.02.2003 року Земельним кодексом України дозволялося відчуження земельних часток (паїв) шляхом укладення договорів міни. Заборона на відчуження земельних часток шляхом міни була введена у ЗК України тільки з 06.10.2004 року, бо відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності та не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом"якшують або скасовують відповідальність особи.

Вважає, що договір міни сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 023580, виданий 20.12.1996 року, на товар, а саме: 2000 кг пшениці та 800 кг цукру, який укладено 20 лютого 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11, відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент укладення вказаного договору.

На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовів повністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні повністю.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в судове засідання не з"явився. Від в.о. заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_17 до суду надійшла заява з проханням про розгляд даної справи у їхню відсутність, проти позовів не заперечують.

ОСОБА_9 особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_7, як законний представник та піклувальник неповнолітньої ОСОБА_8, в судове засідання не з"явився. До суду надіслав клопотання про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 та його позовні вимоги в інтересах малолітньої ОСОБА_8 підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_9 особи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з"явилися.

Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши правову позицію відповідачів, третіх осіб, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_7, як піклувальника неповнолітньої ОСОБА_8, до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області не підлягають задоволенню повністю з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає, що мають місце та підтверджуються належними і допустимими доказами такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №602244 від 05.01.2015 року 01 січня 2015 року померла у віці 38 років ОСОБА_11 (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №012797 ОСОБА_13 народилася 09 липня 1994 року в селі Новостроївка Царичанського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації народжень 1994 року серпня місяця 10 числа зроблено відповідний актовий запис №17. Батьками є ОСОБА_18 та ОСОБА_11 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №087146 ОСОБА_19 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб 18 липня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2012 року липня місяця 18 числа зроблено відповідний актовий запис за №17. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка і жінки - Глива (а.с.9).

Особа позивача ОСОБА_1 встановлена за паспортом громадянина України серії НЮ №292921, виданий Монастириським РС УДМС України в Тернопільській області 15 вересня 2012 року (а.с.7).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2015 року приватний нотаріус ОСОБА_5 районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_14 відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області після померлої 01 січня 2015 року матері гр. ОСОБА_11 через неможливість його видачі без надання правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №044152 ОСОБА_20 народилася 22 травня 2002 року в селі Новостроївка Царичанського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації народжень 2002 року червня місяця 25 числа зроблено відповідний актовий запис №16. Батьками є ОСОБА_21 та ОСОБА_11 (а.с.70).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 023580 розміром 4,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП "Україна" (с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області) на ім'я ОСОБА_12. Сертифікат видано 20 грудня 1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 райдержадмінстрації від 11 листопада 1996 року №726-р (а.с.14).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №313977

розміром 7,9098 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :01:001:0196, розташовану на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, видано на ім'я ОСОБА_3 (а.с.20).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відмовляючи в задоволенні позовів суд виходить з того, що цивільно-правовий спір, який був розглянутий судом, є безпредметним.

Суд критично оцінює доводи позивачів та їх посилання на представлені суду документи, як на докази своєї правоти, оскільки жоден з них не підтверджує існування прав і обов'язків (спадщини), що належали ОСОБА_11 на момент відкриття спадщини і підлягають спадкуванню.

Так, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 023580 на ім'я ОСОБА_12 не міг належати ОСОБА_11 і бути їй виданий 20 грудня 1996 року.

Суд дійшов такого висновку в зв'язку з тим, що паювання земель, переданих у колективну власність КСП "Україна" Царичанського району Дніпропетровської області, не могло розпочатися раніше набрання чинності Указу Президента України №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", а сам сертифікат не міг бути виготовлений раніше часу набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай)", в той час, як 10.08.1994 року в Книзі реєстрації народжень виконкомом Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області було зроблено актовий запис, згідно якого матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, записана громадянка України ОСОБА_11, а не ОСОБА_12.

Те, що ОСОБА_11 мала дошлюбне прізвище "Закапко", а ім'я "Наталія" дуже схоже на ім'я "Наталка", для суду не дає підстав віднести право на земельну частку (пай), належну ОСОБА_12, до спадщини після ОСОБА_11, яка померла 01 січня 2015 року.

Також, суд дійшов висновку, що визнання представниками відповідачів тієї обставини, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580, належав ОСОБА_11, бо саме вона підписала 20.02.2003 року договір міни і розпорядилася майновим правом на свій розсуд (а.с.10), не тягне за собою безумовне застосування судом приписів частини першої статті 61 ЦПК України щодо звільнення від доказування такої обставини в силу очевидної невідповідності даних з досліджених в судовому засіданні документів, які стосуються осіб позивачів та спадкодавця (а.с. 7, 8, 9, 14, 15, 16, 21, 70) з обставиною, яка була визнана сторонами.

В судовому засіданні з'ясовано, що за життя ОСОБА_11 питання про належність їй Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП № 023580, де прізвище та ім'я, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем та ім'ям, зазначеними у паспорті, не порушувала й до суду за його вирішенням не зверталася.

Доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0196 та площею 7,9098 га, яка розташована на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, належала ОСОБА_11 позивачами суду не представлено.

За викладених обставин суд дійшов висновку про відсутність предмету спору, з приводу якого пред'явлено позови, а тому вважає недоведеними ті обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх позовних вимог.

Також, суд дійшов переконання, що порушені позивачами вимоги про визнання протиправним розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації № 699-р від 11.12.2008 року не можуть бути вирішені засобами цивільного судочинства в межах позовного провадження, у зв'язку з чим питання про скасування цього розпорядження не підлягає задоволенню.

Питання про визнання права власності на згадуваний в позовній заяві непридатний для житла будинок в с. Новостроївка Царичанського району Дніпропетровьскої області чи інше майно в порядку спадкування позивачами не порушувалося.

У зв'язку з відмовою у позовах повністю відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачами судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи, що ухвалою суду від 14.12.2015 року позивачеві ОСОБА_1 було відстрочено оплату судового збору до ухвалення судового рішення в даній цивільній справі, з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові повністю до ОСОБА_3, ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи: орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_7, як піклувальник неповнолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про: - визнання недійсним договору міни, укладеного 20.02.2003 року між покійною ОСОБА_11 та ОСОБА_3, за змістом якого предметом міни зі сторони ОСОБА_11 зазначено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580, виданий на її ім"я 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 РДА від 11.11.1996 року №726-р на площу 4,28 умовних кадастрових гектарів, вартістю 46680 грн., без визначення меж в натурі на місцевості на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, а зі сторони ОСОБА_3 - 800 кг цукру вартістю 2400 грн. та 2000 кг зерна пшениці вартістю 4000 грн., загалом вартістю 6400 грн., як такого, що укладений всупереч вимогам п.15 Перехідних положень ЗК України; - визнання за ОСОБА_1 та неповнолітньою сестрою ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11 по 1/2 частині земельної частки (паю) площею 4,28 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580 на ім"я ОСОБА_12, виданим 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 райдержадміністрації №726-р від 11.11.1996 року; - визнання протиправним та скасування розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №699-р від 11.12.2008 року про відведення в натурі на місцевості земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 7,91 га за сертифікатом на право на земельну частку (пай) на ім"я ОСОБА_3; - визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку площею 7,9098 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯЗ №313977, кадастровий номер :01:001:0196, виданий на підставі розпорядження голови РДА №699-р від 11.12.2008 року на ім"я ОСОБА_3 27.03.2009 року за підписом в.о. голови РДА ОСОБА_9 та начальника відділу Держкомзему у ОСОБА_5 районі ОСОБА_10 та скасування державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку на ім"я ОСОБА_3; - визнання за ОСОБА_1 та її неповнолітньою сестрою ОСОБА_8 по 1/2 земельної ділянки площею 7,9098 га, вартістю 132710 грн., кадастровий номер :01:001:0196, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та протиправно зареєстрованої на ім"я ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11; - витребування з протиправного володіння та користування ОСОБА_3 земельної ділянки площею 7,9098 га, кадастровий номер :01:001:0196, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району та зобов"язання його повернути земельну ділянку її власникам - спадкоємцям по закону після смерті власника земельної ділянки - ОСОБА_12 - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в особі її піклувальника; - стягнення з ОСОБА_3 на її користь та на користь ОСОБА_8 по 1/2 суми заборгованості за користування земельною ділянкою, належною покійній матері упродовж 13 років, тобто 43131 грн.

ОСОБА_7, як законному представнику та піклувальнику неповнолітньої ОСОБА_8, відмовити в позові повністю до ОСОБА_3, ОСОБА_5 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - орган опіки та піклування Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про: - визнання недійсним договору міни, укладеного 20.02.2003 року між покійною ОСОБА_11 та ОСОБА_3, за змістом якого предметом міни зі сторони ОСОБА_11 зазначено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580, виданий на її ім"я 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 РДА від 11.11.1996 року №726-р на площу 4,28 умовних кадастрових гектарів, вартістю 46680 грн., без визначення меж в натурі на місцевості на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, а зі сторони ОСОБА_3 - 800 кг цукру вартістю 2400 грн. та 2000 кг зерна пшениці вартістю 4000 грн., загалом вартістю 6400 грн., як такого, що укладений всупереч вимогам п.15 Перехідних положень ЗК України; - визнання за неповнолітньою ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11 1/2 частину земельної частки (паю) площею 4,28 в умовних кадастрових гектарах за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №023580 на ім"я ОСОБА_12, виданим 20.12.1996 року на підставі рішення ОСОБА_5 райдержадміністрації №726-р від 11.11.1996 року; - визнання протиправним та скасування розпорядження голови ОСОБА_5 районної державної адміністрації №699-р від 11.12.2008 року про відведення в натурі на місцевості земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) та видачу державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 7,91 га за сертифікатом на право на земельну частку (пай) на ім"я ОСОБА_3; - визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку площею 7,9098 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯЗ №313977, кадастровий номер :01:001:0196, виданий на підставі розпорядження голови РДА №699-р від 11.12.2008 року на ім"я ОСОБА_3 27.03.2009 року за підписом в.о. голови РДА ОСОБА_9 та начальника відділу Держкомзему у ОСОБА_5 районі ОСОБА_10 та скасування державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку на ім"я ОСОБА_3; - визнання за неповнолітньою ОСОБА_8 права власності на 1/2 земельної ділянки площею 7,9098 га, вартістю 132710 грн., кадастровий номер :01:001:0196, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області та протиправно зареєстрованої на ім"я ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_11; - витребування з протиправного володіння та користування ОСОБА_3 земельної ділянки площею 7,9098 га, кадастровий номер :01:001:0196, розташованої на території Бабайківської сільської ради Царичанського району та зобов"язання його повернути земельну ділянку її власникам - спадкоємцям по закону після смерті власника земельної ділянки - ОСОБА_12 - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в особі її піклувальника; - стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 та на користь її сестри ОСОБА_1 по 1/2 суми заборгованості за користування земельною ділянкою, належною покійній матері упродовж 13 років, тобто 43131 грн.; - покладення судових витрат на відповідача.

Стягнути з ОСОБА_1 (нкпп-) в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

З повним рішенням можливо ознайомитися 07 березня 2016 року.

Суддя Ю.О. Бойко