Справа № 529/252/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті батька ОСОБА_1 він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що складається з довомолодіння, яке розташоване по вул. Братів Марченків, 38а в с. Чернечий Яр Диканського району Полтавської області та відносилося до типу робочого двору, однак через відсутність правовстановлюючих документів на нього на ім'я померлого позбавлений можливості нотаріально оформити право власності на вказане майно, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Від відповідача - Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - Великобудищанська сільська рада/ - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа Диканська державна нотаріальна контора Полтавської області /далі - Диканська держнотконтора/ - заперечень проти позову не подала, подала заяву про розгляд справи у відсутність її представника.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представників відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

17 травня 2001 року в смт. Диканці Диканського району Полтавської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 166969, виданим 18 травня 2001 року виконавчим комітетом Великобудищанської сільської ради.

За життя нині померлому ОСОБА_2 як голові робочого двору належало домоволодіння, розташоване по вул. Братів Марченків, 38а в с. Чернечий Яр Диканського району Полтавської області, яке, відповідно до технічного пасторта, виданого 10.02.2016 року Приватним підприємством Полтавським Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" на садибний будинок, який відноситься до типу робочого двору, в цілому складається з житлового будинку літ. "А1", літніх кухонь - літ. Б, Д, сараїв - літ. б, В, Г, д, погреба вхідного - літ. Е, колодязя питного № 1, воріт огорожі № 2, огорожі № 3, № 4. Однак за життя нині померлий ОСОБА_2 не встиг зареєструвати за собою право власності на вказане майно в органах БТІ, хоча і володів ним та проживав в ньому до своєї смерті, як власник, що підтверджується довідкою, наданою відповідачем.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення у померлого ОСОБА_2 права власності на вказаний вище будинок, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Оскільки за життя ОСОБА_2 правомірно набув право власності на спірне домоволодіння, хоча і не встиг зареєструвати за собою право власності на нього у встановленому на той час порядку, суд приходить до висновку, що це майно належало йому на законних підставах, а тому є спадковим.

Відповідно до ст. 527, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а також якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Як вбачається з заповіту, посвідченого 18 грудня 1995 року Великобудищанською сільською радою народних депутатів, нині померлий ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів все своє майно позивачу ОСОБА_1

З довідки Диканської держнотконтори вбачається, що 26.01.2016 року після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа, в якій знаходиться заява про прийняття спадщини від позивача. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно через відсутність реєстрації права власності на нього за померим ОСОБА_1

Враховуючи, що вказане вище домоволодіння є спадковим майном, яке належало померлому ОСОБА_1 на законних підставах, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 100, 527, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкуваня за заповітом, право власності на житловий будинок, розташований по вул. Братів Марченків, 38а в с. Чернечий Яр Диканського району Полтавської області, який в цілому складається з житлового будинку літ. "А1", літніх кухонь - літ. Б, Д, сараїв - літ. б, В, Г, д, погреба вхідного - літ. Е, колодязя питного № 1, воріт огорожі № 2, огорожі № 3, № 4, який належав померлому 17 травня 2001 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: