Справа № 372/5117/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору нікчемним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просили визнати нікчемним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 15.06.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В обґрунтування позову позивачі посилались на те, що вони є власниками земельних ділянок по АДРЕСА_1, судовими рішеннями були скасовані правовстановлюючі документи відповідачів на ці ж земельні ділянки, які отримали право власності незаконно.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що судом скасовані видані відповідачам державні акти, продавець не мав права відчудження ділянки, оспорюваним договорами порушено право позивачів.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість, наявність у ОСОБА_3 повноважень власника на час укладення договору, недоведеність накладень земельних ділянок.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв, клопотань суду не подали, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 на підставі рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського р-ну Київської області б/н від 30.04.1994 року «Про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки» отримала 23.12.1996 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,135 га, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Позивач ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Старобезрадичівської сільської ради від 23.05.2002 року, отримав 04.09.2002 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2065 га, розташовану по АДРЕСА_1.

14.11.2008 року відповідач ОСОБА_3 отримав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради, Обухівського району, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, від 15.06.2010 року відповідач ОСОБА_3 продав, а відповідач ОСОБА_4 купив за 115115 грн., земельну ділянку площею 1200 кв.м. розташована на території Старобезрадичівської сільської ради, Обухівського району, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, що належить продавцю на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області №1746 від 13.11.2008 року та посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.11.2008 року.

Відповідно до копії довідки управління Держкомзему в Обухівському районі від 15.07.2010 року, земельній ділянці, що належить ОСОБА_4, площею 0,1200 га присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3.

Відповідно до копії державного акту серії НОМЕР_4, який не підписаний та не зареєстрований відповідно до чинного законодавства, ОСОБА_4, підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки №2535 від 15.06.2010 року, є власником земельної ділянки площею 0,1200 га, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_3.

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним, скасування розпоряджень та державних актів на право власності на землю, було встановлено, що в листопаді 2008 року ТОВ «Глобус-2008» ОСОБА_1, та ОСОБА_2 була розроблена технічна документація, на підставі якої вони звернулись до Управління Держкомзему в Обухівському районі, для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, якими вони володіють на законних підставах на праві приватної власності. Листами Управління земельних ресурсів у Обухівському р-ні Київської області № 315/1666 та № 315/1667 від 09.06.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повідомлені, що присвоїти кадастрові номери земельним ділянкам, якими вони володіють, неможливо, оскільки у зазначеними ними місцях знаходяться земельні ділянки, що належать ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7, та які по координатах точок поворотів меж накладаються на земельні ділянки відповідачів. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому порядку набули права приватної власності на земельні ділянки, площею 0,135 га та 0,2065 га, розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради та в с. Нові Безрадичі Обухівського району Київської області. Тобто на момент прийняття Обухівською РДА розпоряджень № 677 від 12.05.2008 та № 1746 від 13.11.2008 року позивачі були законними власниками цих земельних ділянок. Отже, приймаючи розпорядження № 677 від 12.05.2008 та № 1746 від 13.11.2008 Обухівська РДА Київської області незаконно позбавила позивачів права власності на належні їм земельні ділянки та перевищила надані їй повноваження. Вказаним судовим рішенням позов було задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області №1746 від 13.11.2008 року, скасовано державний акт серії НОМЕР_1 від 14.11.2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована на території Старобезрадичівської сільської ради, Обухівського району, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 11.06.2015 року, рішення Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним, скасування розпоряджень та державних актів на право власності на землю - залишено без змін, апеляційну скаргу - відхилено.

15 червня 2015 року рішенням Обухівського районного суду Київської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28.09.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки відмовлено в повному обсязі.

Вказані вище фактичні обставини справи встановлені судом на підставі судових рішень, договору, державного акту, акту, що також узгоджується із поясненнями представників сторін.

При наданні правової оцінки позовним вимогам суд враховує наступне.

В обґрунтування свої вимог позивач посилався на ст.ст. 182, 203, 210, 215, 216 ЦК України, тому суд вирішує спір на засадах диспозитивності цивільного судочинства.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наявність чинних судових рішень суд вважає встановленим те, що відповідач ОСОБА_3 продав земельну ділянку ОСОБА_4, однак у подальшому виданий ОСОБА_3 державний акт та розпорядження про передачу ділянки йому у власність скасовані в судовому порядку.

Позивач просить визнати нікчемним договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вчинений 15.06.2010 року, тобто до скасування державного акту на право власності на ім'я ОСОБА_3, державна реєстрація якого не була проведена, хоч такий договір підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Під час судового розгляду представником покупця за договором ОСОБА_4 визнано те, що державна реєстрація договору не була проведена, на підставі договору правовстановлюючий документ на землю ОСОБА_4 не видавався.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В позовній заяві та під час судового розгляду позивачі та їх представник не конкретизували в чому саме полягає порушення їх особистих прав чи охоронюваних законом інтересів правочином, відносно якого пред'явлено позов, не довели відповідних обставин, тому підстав для судового захисту прав чи законних з інтересів позивачів в межах цього спору суд не вбачає.

Крім того, обраний позивачами спосіб захисту своїх інтересів не ґрунтується на законі, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості визнання судом правочинів нікчемними.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В межах цього спору не вирішуються позовні вимоги щодо оспорювання договору, визнання договору недійсним, застосування наслідків нікчемності правочину тощо. Формулювання позовних вимог вказує також на те, що позивачі не просять суд встановити нікчемність правочину, на роз'яснення суду представник позивачів наполягав на необхідності вирішення судом саме позовних вимог про визнання договору нікчемним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2010 року був укладений сторонами правочину у письмовій формі, посвідчений нотаріально, укладений в період чинності державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я продавця ОСОБА_3, оскільки він був пізніше скасований з часу вступу рішення суду в законну силу, а не визнаний недійсним з часу його видання. Відтак, достатніх підстав вважати цей договір таким, недійсність якого встановлена законом немає.

Достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог у пред'явленій до суду редакції позову суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачами предмету спору та підстав для задоволення позову, на підставі поданих сторонами доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, позовні вимоги залишились не доведеними, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 212-214, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 16, 203, 204, 215, 216 Цивільного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору нікчемним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В.Кравченко