ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про розяснення рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Фастівської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастівське хлібоприймальне підприємство» про визнання недійсним договору про розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2009 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області визнано недійсним Договір про розірвання договору оренди, що укладений 15 березня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фастівське хлібоприймальне підприємство» та Фастівською районною державною адміністрацією, посічений нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 710.

06 вересня 2016 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про роз'яснення резолютивної частини цього рішення суду, а саме розяснення в частині виконання рішення та поновлення права користування земельною ділянкою.

В судове засідання представники сторін не зявились, повідомлялись належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Наведені обставини в силу вимог ч. 3 ст. 221 ЦПК України не перешкоджають розгляду питання про розяснення рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Так, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2009 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано недійсним договір про розірвання договору оренди, що укладений 15 березня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фастівське хлібоприймальне підприємство» та Фастівською районною державною адміністрацією, посічений нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 710.

У відповідності з ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи його змісту.

Дана норма передбачає підстави для роз'яснення судового рішення у судовому засіданні та визначає, що таке роз'яснення, за своєю суттю, є одним із способів усунення недоліків судового рішення, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Суд звертає увагу, що роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Згідно абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Заявником ставиться питання про поновлення права користування земельною ділянкою, тобто фактично просить застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину.

В силу ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Таким чином, суд може застосовувати наслідки недійсності правочину в разі відсутності вимог про це у позові, однак це питання не може бути вирішено шляхом розяснення рішення суду, оскільки фактично буде постановлено додаткове рішення.

Крім того, заява про роз'яснення судового рішення не містить посилань на те, що певні частини рішення суду викликають труднощі в їх розумінні. Відповідач фактично просить вказати, як виконувати судове рішення, що не є роз'ясненням його змісту. Таким чином, відповідач звернувся до суду із заявою про розяснення саме порядку виконання судового рішення.

Вимогами ст. 221 ЦПК України не уповноважено суд розяснювати своє рішення в частині його виконання. Положеннями розділу VІ ЦПК України Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в цивільних справах також не містить норми, згідно якої суд зобовязаний надавати розяснення судового рішення з приводу його виконання.

Оскільки рішення суду є обґрунтованим і зрозумілим за змістом і не викликає неоднозначного тлумачення, тому підстави для задоволення заяви про розяснення рішення суду в порядку ст.221 ЦПК України відсутні.

Керуючись ч.1 ст. 221 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви про розяснення рішення суду відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова