Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом релігійної громади «Храм на честь святої рівноапостольної Ніни парафія Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви у м. Дніпропетровську» до ОСОБА_1, треті особи комунальне підприємство «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради, Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет будинку № 10 по бул. ОСОБА_2 у м. Дніпропетровську» про усунення перешкод та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 15 травня 2015 року між позивачем та КП «Міськавтопарк» було укладено договір № 346 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування». Згідно п. 1.1. договору балансоутримувач надає ОСОБА_3 у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної власності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. ОСОБА_2 в районі буд. 18, площа 1 380 кв.м, кількість машино місць 120, кількість пільгових місць 12; дні роботи - цілодобово; час роботи - цілодобово. З червня 2015 року невідомі особи які повідомили, що даний майданчик належить ОСОБА_1 перешкоджають позивачам здійснювати свої права передбачені договором від 15 травня 2015 року «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування». 01 липня 2015 року позивачі звернулися до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська з заявою стосовно внесення в єдиний державний реєстр досудових розслідувань за фактом заняття земельної ділянки розташованої в районі буд. 18 на бул. ОСОБА_2 в м. Дніпропетровську за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України, яке було внесено. Тому позивачі просять суд усунути перешкоди щодо виконання договору № 346 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування».

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що даною земельною ділянкою, користуються мешканці житлових будинків які розташовані поблизу,а саме орган самоорганізації населення «Будинковий комітет будинку № 10 по бул. ОСОБА_2 у м. Дніпропетровську». Окрім того пояснили, що на дану земельну ділянку для паркування транспортних засобів проведено електропостачання від храму та укладено договір на обслуговування. Обслуговування даного майданчику здійснюється мешканцями будинків.

Представник комунального підприємства «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради, в судовому засіданні пояснила, що дійсно між ними та позивачем було укладено договір про організацію та експлуатацію майданчика для паркування за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. ОСОБА_2 в районі буд. 18. 19 вересня 2015 року в результаті проведеної перевірки було встановлено, що на зазначеному майданчику для паркування невідомими особами здійснюється паркування транспортних засобів, що перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності та виконання договірних зобовязань позивачем, тому просила позовні вимоги задовольнити.

Керівник органу самоорганізації населення «Будинковий комітет будинку № 10 по бул. ОСОБА_2 у м. Дніпропетровську» пояснив, що даною земельною ділянкою користується громада, а саме мешканці бул. ОСОБА_2 ставлять там свої транспортні засоби, висаджують зелені насадження, здійснюють охорони транспортних засобів. Окрім того підтвердив, що дійсно електропостачання на місце для паркування відведене з храму та грошові кошти по сплаті за електроенергію вони віддають ОСОБА_1

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 15 травня 2015 року між позивачем та КП «Міськавтопарк» було укладено договір № 346 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» /а.с.15-17/.

Згідно п. 1.1. договору балансоутримувач надає ОСОБА_3 у користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної власності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. ОСОБА_2 в районі буд. 18, площа 1 380 кв.м, кількість машино місць 120, кількість пільгових місць 12; дні роботи - цілодобово; час роботи - цілодобово.

18 травня 2015 року між сторонами підписано акт приймання передачі відповідно до якого оператор здійснює справляння та перерахування до бюджету міста збір за місця для паркування, що передбачено ст.. 268 1 Податкового кодексу України та рішення міської ради від 27 грудня 2010 року № 5/6 «Про порядок справляння збору за місця для паркування транспортних засобів на території міста».

З червня 2015 року невідомі особи які повідомили, що даний майданчик належить ОСОБА_1 перешкоджають позивачам здійснювати свої права передбачені договором від 15 травня 2015 року «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування».

01 липня 2015 року позивачі звернулися до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська з заявою стосовно внесення в єдиний державний реєстр досудових розслідувань за фактом заняття земельної ділянки розташованої в районі буд. 18 на бул. ОСОБА_2 в м. Дніпропетровську за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197 КК України, яке було внесено /а.с.19/

16 вересня 2015 року КП «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради було проведено обстеження місця паркування за вказаною адресою, в результаті чого було встановлено, що на зазначеному майданчику для паркування невідомими особами здійснюється паркування транспортних засобів, що перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності та виконання договірних зобовязань позивачем /а.с. 38/.

06 жовтня 2015 року між КП «Міськавтопарк»» та позивачем було укладено Додаткову угоду до договору про призупинення діяльності та виконання умов договору у зв*язку із внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000023 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1, розташованої в районі буд. № 18 бул. ОСОБА_2 в м. Дніпропетровську, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та цивільної справи про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Згідно листа держсільгоспінспекції в Дніпропетровській області від 12 листопада 2015 року вбачається, що спірна ділянка зайнята самовільно ОСОБА_1

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснили, що спірною земельною ділянкою користуються мешканці бул. ОСОБА_2, які залишають там свої транспортні засоби, ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_1 не користується земельною ділянкою. Періодично громада сплачує грошові кошти за постачання електроенергії хто скільки зможе, та оскільки електропостачання відведене від храму грошові кошти за послуги електропостачання вони передають ОСОБА_1 для сплати останнім по рахункам.

Частина 2 ст. 152 ЗК України, передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до частини 1 ст. 92 ЗК України - право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ч. 2 пункту в ст. 92 ЗК України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги релігійної громади «Храм на честь святої рівноапостольної Ніни парафія Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви у м. Дніпропетровську» до ОСОБА_1, третя особа комунальне підприємство «Міськавтопарк» Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Усунути перешкоди релігійній громаді «Храм на честь святої рівноапостольної Ніни парафія Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви у м. Дніпропетровську» щодо виконання договору № 346 АП «Про організацію та експлуатацію майданчика для паркування» від 15 травня 2015 року шляхом зобовязання ОСОБА_1 звільнити майданчик для паркування транспортних засобів комунальної власності, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, бул. ОСОБА_2, в районі буд. 18.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь релігійної громади «Храм на честь святої рівноапостольної Ніни парафія Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви у м. Дніпропетровську» понесені судові витрати в розмірі 1 218 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова