Ухвала іменем україни
23 березня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Агенція з нерухомості «У-Дачи», про повернення грошей, сплачених у якості авансу, за касаційною скаргою ОСОБА_7, до якої приєднався ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 15 червня 2013 року між нею та ОСОБА_9 було досягнуто згоди щодо продажу позивачці житлового будинку по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_9 на праві власності на підставі договору дарування від 05 червня 2002 року. Вартість будинку склала 40 тис. доларів США, що еквівалентно 324 800 грн.

Також позивачка вказувала, що між нею та ОСОБА_9 було досягнуто згоди щодо ціни та строків виконання зобов'язань, що підтверджується відповідним договором, який укладався при посередництві агенції з нерухомості «У-Дачи» (далі - АН «У-Дачи»), а саме: у день підписання договору ОСОБА_6 передала ОСОБА_9 у якості авансу у розмірі 80 120 грн, що еквівалентно 10 тис. доларів США, що еквівалентно, залишок коштів за купівлю спірного житлового будинку у сумі 30 тис. доларів США остання мала сплатити через рік, після чого сторони договору мали б укласти договір купівлі-продажу, але ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Спадкоємцями померлого є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 В день укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_7 заявила про зміну умов продажу спірного житлового будинку, а саме: вказала суму продажу вищу, ніж та, що була узгоджена з її батьком та нею рік назад, що суперечило попередній домовленості, досягнутій при підписанні договору про передачу авансу від 15 червня 2013 року, у зв'язку із чим позивачка відмовилась укладати договір купівлі-продажу та попросила повернути їй гроші, сплачені в якості авансу.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на її користь в якості авансу суму боргу в розмірі 10 тис. доларів США, що еквівалентно 133 тис. грн, а також судові витрати.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму боргу в розмірі 80 120 грн в якості авансу. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто у рівних частках з ОСОБА_7 117 521 грн 82 коп., ОСОБА_8 117 521 грн 82 коп. на користь ОСОБА_6 гроші, сплачені у якості авансу, в сумі 235 043 грн 65 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, до якої приєднався ОСОБА_8,ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд першої інстанції, частково задовольнивши позовні вимоги та стягнувши солідарно з відповідачів суму боргу у розмірі 80 120 грн, яка була передана позивачем за відповідним договором в якості авансу за укладення в майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку, виходив із того, що договір купівлі-продажу так і не було укладено, а тому позивач має право на повернення суми авансу.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів авансу у розмірі 235 043 грн 65 коп., виходив із того, що ОСОБА_6 на момент укладення договору про передачу авансу передала ОСОБА_9 10 000 доларів США, що в еквіваленті становило суму 80 120 грн, однак відповідно до положень ч. 2 ст. 533 ЦК України на час вирішення спору та з урахуванням курсу валют НБУ з відповідачів підлягає стягненню сума у розмірі 235 043 грн 43 коп, що еквівалентно 10 000 дол. США.

З такими висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням закону та не відповідають матеріалам справи.

Судами встановлено, що 15 червня 2013 року між позивачкою ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено договір про передачу авансу, за яким ОСОБА_6 передала ОСОБА_9 у якості авансу 10 000 дол. США, що на день виплати було еквівалентно 80 120 грн.

За умовами договору ОСОБА_6 і ОСОБА_9 домовилися, що ОСОБА_9 продасть ОСОБА_6 належний йому будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за 40 000 доларів США, що на день укладення вказаного договору складало 324 800 грн (а. с. 7)

Кінцевий розрахунок за купівлю спірного будинку в сумі 30 000 доларів США ОСОБА_6 зобов'язувалась сплатити власнику ОСОБА_9 в день укладення договору купівлі-продажу - 15 червня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер(а. с. 66).

Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 12 листопада 2014 року спадкоємцями після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька ОСОБА_10 і син ОСОБА_8 які отримали по 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав померлому ОСОБА_8 (а. с. 63, 76).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином судами правильно встановлено, що оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 так і не було укладено, ОСОБА_6 відповідно до норм чинного законодавства має право на повернення їй відповідачами, як спадкоємцями після смерті ОСОБА_9, грошової суми, що була передана останньому ОСОБА_6 у якості авансу.

Однак не можна погодитись з висновком апеляційного суду щодо розміру авансу, який підлягає стягненню з відповідачів, спадкоємців ОСОБА_9, оскільки такі висновки суперечать умовам укладеного між сторонами договору.

Зокрема, зі змісту договору вбачається, що під час підписання договору покупець ОСОБА_6 передала, а продавець ОСОБА_9 отримав аванс в рахунок сплати повної вартості об'єкта за договором купівлі-продажу у розмірі 80 120 грн, що складає в еквіваленті 10 000 дол. США. за курсом НБУ 8,12 грн за один долар. Таким чином, згідно з умовами договору кошти передавалися в національній валюті - гривні, а сторони визначили еквівалент у доларах США.

Апеляційний суд на зазначені вище обставини уваги не звернув, та неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 533 ЦК України, відповідно до якого, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, апеляційний суд не взяв до уваги, що сторони визначили в договорі, що розрахунок за договором проводиться в гривні.

Ураховуючи те, що апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягала застосуванню, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 213, 303 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 до якої приєднався ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 січня 2016 року скасувати,справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана