Ухвала

іменем україни

17 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ТкачукО.С., розглянувши касаційну скаргупублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,

встановив:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_2 15 березня 2006 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3 301 грн. 88 коп. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку він, незважаючи на вимоги, не погасив. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по відростках за користування кредитними коштами за період з 23 грудня 2009 року по 23 грудня 2014 року у розмірі 10 180 грн. 32 коп.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що у день підписання заяви про укладення зазначеного вище кредитного договору він не отримав грошей, а на наступний день написав заяву про відмову від кредиту, додатків до договору він не підписував. Враховуючи викладене, відповідач просив визнати зазначений вище кредитний договір недійсним, зобов'язати банк припинити нарахування відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором, списати його боргові зобов'язання, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні його позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшли правильного висновку, що позивач на виконання вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довів обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зокрема того, що ним на виконання зобов'язань за кредитним договором було перераховано ОСОБА_2 кредитні кошти. При цьому, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що договір позики (зокрема договір кредиту), у силу вимог ст. 1054 ЦК України, є реальним договором, а тому, відсутність факту передання грошей кредитором не породжує у боржника за таким договором обов'язку їх повернути, як і повернути нараховані відсотки.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) та власного тлумачення заявником норм права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року відмовити.

Додані до скарг матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук