Справа № 344/7889/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1963/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

з участю представників: апелянта - ОСОБА_2, відповідача1 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 0 від 14 листопада 2006 року ОСОБА_4 отримав в АКіБ «УкрСиббанк» грошові кошти в сумі 175 000 дол. США з терміном погашення до 13.11.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,3 % на рік та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору. 08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 0 від 14 листопада 2006 року. Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 05.05.2014 року за ОСОБА_4 наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 257 719,07 доларів США, що на час розрахунку заборгованості еквівалентно 2 937 997 гривень 39 копійок. ОСОБА_5 та ПАТ «Зірниця», як поручителі відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. З цих підстав, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 липня 2016 року в задоволенні позову- відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ КБ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

Апелянт також вказує, що боржник звертався до кредитора щодо питань погашення кредиту, велися переговори щодо реструктуризації кредиту та зміни валютування, що свідчить про визнання ним наявності кредитних зобов'язань та поновлює процесуальні строки. Це підтверджується листом ОСОБА_4 від 23.02.2012 року, написаним власноручно до банку.

Вважає, що вимога банку до позичальника, датована 18.02.2010 року це вимога про повернення простроченої заборгованості, а не дострокове повернення кредиту.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги підтримала з тих же мотивів, що зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача1 доводи апеляційної скарги заперечив, просить її відхилити, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Відоповідач2 в судове засідання, будучи належно повідомлена про розгляд справи, не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 14 листопада 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 дол. США з розрахунку 12,3 % річних на строк з 14 листопада 2006 року по 13 листопада 2013 року (а.с. 6-18).

Додатковою угодою від 25 грудня 2006 року до вказаного договору було збільшено ліміт поновлювальної кредитної лінії до 175 000,00 доларів США. (а.с. 19-23)

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі кредитним договором № 0 від 14 листопада 2006 року, укладеного із ОСОБА_4 (а.с. 47-49).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 одночасно було укладено договори поруки із ОСОБА_5 (а.с. 36-47) та закритим акціонерним товариством «Зірниця» (а.с. 41-42).

У зв'язку з неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, банк позивач здійснив нарахування заборгованості станом 05.05.2014 року в розмірі 257 719,07 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом 05.05.2014 року становить 2 937 997 гривень 39 копійок, з яких: заборгованість по тілу кредиту 123 508,44 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 1 407 996,22 грн.; заборгованість за відсотками 134 210,63 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ становить 1 530 001,18 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання боргу за кредитним договором не підлягає захисту у зв'язку із пропуском ПАТ «Дельта Банк» строку позовної давності.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як роз'яснив у п. 24 постанови N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

На підставі вищезазначеної додаткової угоди банк та позичальник ОСОБА_4 встановили новий графік погашення кредиту.

За наведених обставин обсяг відповідальності даного поручителя значно збільшився у зв'язку із зміною зобов'язання позичальника, яке відбулось на підставі додаткової угоди від 25 грудня 2006 року. У матеріалах справи відсутні докази надання згоди поручителя ОСОБА_5 щодо збільшення кредитного ліміту, яке відбулось згідно додаткової угоди від 25 грудня 2006 року.

Таким чином, судом першої інстанції вірно констатовано, що порука ОСОБА_5 є припиненою на час звернення позивача з позовом до суду.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень статті 599 ЦК України днем настання виконання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобов'язання за кредитним договором (правова позиція ВСУ у справі № 6-616 цс15, від 06.07.2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання основного зобов'язання сторонами визначено до 13 листопада 2013 року (п. 1.2.2 договору)., вимога до позичальника, датована 18 лютого 2010 роком, про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку з неналежним виконанням договору (а.с. 134). Позов до суду заявлено лише у травні 2014 року тобто по спливу встановленого законодавцем трьохрічного строку.

Відповідачем ОСОБА_4 через канцелярію суду подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 131-133), що згідно положень ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно зауважено, що укладаючи договір про відступлення прав вимоги за кредитами позивач повинен був знати, що первісний кредитор самостійно змінив строк виконання зобов'язання шляхом надсилання відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту 18 лютого 2010 року.

Посилання апелянта про те, що строк позовної давності переривався, не підтверджено належними та допустимими доказами (внесення платежів за кредитом, тощо), детального розрахунку заборгованості представник банку суду не надав. Заява ОСОБА_4 та відповідь банку, на які посилається апелянт, не є належними доказами переривання строку позовної давності. Більше того, банком не ставилося вимоги щодо поновлення такого строку.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про відмову в задоволенні позову у зв'язку з про пропуском позивачем строку позовної давності є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази і їх не надано суду апеляційної інстанції, що давало б підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

В.А. Девляшевський