Провадження №2/761/1432/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл-Страхування» (надалі -відповідач 2), в якому просив суд стягнути з відповідача 1 на свою користь моральну шкоду у розмірі - 30 000,00 грн. та витрати на придбання ліків у розмірі 1599,42 грн., з відповідача 2 на свою користь не отриманий дохід у розмірі 26 297,73 грн., а також судовий збір.

В ході судового розгляду представник позивача неодноразово змінював позовні вимоги та відповідно до останньої редакції заяви від 17.03.2016р. просив суд стягнути з відповідача 1 на його користь моральну шкоду у розмірі - 30 000,00 грн.; витрати на придбання ліків у розмірі 1599,42 грн., не отриманий дохід у розмірі 20 399,61 грн.

Крім того, протокольною ухвалою суду від 17.03.2016р. судом було задоволено клопотання позивача про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме п. 5 про стягнення з відповідача 1 на свою користь не отриманого доходу у розмірі 20 399,61 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовув тим, що 05.07.2014р. на перехресті вул. В.Житимирська та Володимирівська в м. Київ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та водія автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, вина якого у вчиненні вказаного ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2014 року. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля марки ВАЗ 111830 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а саме забій правого плечового суглобу та гематому правої гомілки. Протягом 95 днів позивач перебував на лікарняному, оскільки були післяопераційні ускладнення - гіпергранульома шкіри правої гомілки в ділянці післяопераційного рубця, в зв'язку з чим позивачем були витрачені кошти на ліки у розмірі 1599,18 грн. Відповідно до ст. 24.2. Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач 2 відшкодував позивачу шкоду пов'язану з лікуванням у сумі 3857,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 моральну шкоду, оскільки внаслідок тривалого лікування існувала загроза втратити роботу, що позначилось на душевному стражданні позивача, крім того його родина зазнали додаткових витрат, які стали причиною погіршення взаємовідносин у сім»ї.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили їх задовольнити, зазначивши суду.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повністю, наголошуючи на тому, що всупереч порядку та вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників власників наземних транспортних засобів» позивачем не надано жодних доказі щодо письмово (усного) звернення до відповідача 2 з метою відшкодування витрат у зв'язку із лікуванням, здійснення чи надання відмови у здійсненні відповідачем 2 страхового відшкодування, оскарження такої відмови позивачем у судовому порядку. Стосовно витрат пов'язаних з придбання ліків, то наведені фіскальні чеки жодним чином не підтверджують ані факт придбання безпосередньо позивачем ліків, ані необхідність перелічених медикаментів для його лікування, ані причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та захворюванням саме тими лікарськими засобами, що придбані відповідно до вказаних касових документів. Крім того, позивачем не надано жодного рецепту встановленої форми, за яким останнім придбалися лікарські засоби, затрати на які нібито підтверджуються рядом фіскальних чеків. Таким чином, просив відмовити в задоволенні в частині стягнень на придбання ліків. Також відповідач 1 зазначив, що твердження позивача що стосується моральної шкоди не підтвердженні належними і допустими доказами, по суті є припущенніми, а відтак не можуть розглядатися як підстава для застосування цивільно-прававої відповідальності.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не сповістив, заперечень чи пояснень не надіслав.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За умовами ч.1,2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 05.07.2014р. о 15 год. 10 хв. в м. Київ на вул. В.Житомирська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та водія автомобіля марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 що призвело до отримання пасажиром автомобілю ВАЗ ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Постановою СУ ГУ МВС України в м. Києві від 29.07.2014р. було закрито кримінальне провадження по факту дорожньо-транспортної пригоди за ознаками ч.1 ст.286 КК України, відносно водія ОСОБА_2 за відсутністю в діях останнього складу вказаного правопорушення та матеріали направлено до ВДАІ з обслуговування Шевченківського району ГУМВС України в м. Києві для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.(а.с. 101-103).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.07.2014 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем №1, внаслідок порушення останнім п.10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. (а.с.8)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до відділення політравми Київської міської клінічної лікарні №14, де йому було поставлено діагноз: забій правого плечового суглоба та нагнійна гематома правої гомілки (довідка №1649 від 05.07.2014р, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого а.с. 9-10).

Згідно полісу №АС/7344946 від 06.12.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач ОСОБА_2 застрахував свої майнові права та відповідальність щодо володіння, користування та розпорядження автомобілем марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 у ПрАТ «Рітейл-Страхування». Вказаний поліс діяв і на момент вчинення ДТП. Згідно умов даного договору, ліміт виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров'ю потерпілої особи становив 100 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «РІТЕЙЛ СТРАХУВАННЯ», 16 червня 2015 року здійснено державну реєстрацію змін до Статуту Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «РІТЕЙЛ-СТРАХУВАННЯ», пов'язаних із зміною найменування на Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ТАЛІСМАН СТРАХУВАННЯ» без зміни організаційно-прававої форми.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що Страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у частині відшкодування шкоди життю та здоров'ю в сумі 3857,00 грн. (Лист ПрАТ «СК «ТАЛІСМАН СТРАХУВАННЯ» №297/2015 від 23.11.2015 року а.с 66-67).

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. №4 роз'яснено, що не пред»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення із Відповідача ОСОБА_2 витрат на придбання ліків є передчасними, оскільки вказані витрати в разі доведеності їх доцільності та необхідності придбання на лікування саме наслідків ДТП, підлягають пред»явленню до страхової компанії, яка згідно полісу №АС/7344946 від 06.12.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахувала відповідальність ОСОБА_2, в тому числі і в межах відшкодування шкоди здоров»ю.

Позивачем до матеріалів справи було додано копії фіскальних чеків на придбання медикаментозних засобів, але разом з тим не було надано належних доказів про те, що саме дані медикаментозні засоби були призначенні лікарем для лікування наслідків шкоди здоров»ю позивача після вказаного ДТП і була необхідність у їх придбанні, а тому вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на придбання ліків в сумі - 1599,42 грн. задоволенню не підлягають.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Так, як встановлено судом, то дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 05.07.2014 року по вул. Житомирській в м. Києві, відбулася з вини ОСОБА_2

Як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 29 липня 2014 року, то висновком судово-медичної експертизи №1302/е від 11.07.2014 року ОСОБА_1 при зверненні за медичною допомогою був встановлений діагноз «забій тканин плеча, правої гомілки», що підтверджується довідкою від 05.07.2014 року.

Крім того, з виписки з медичної картки ОСОБА_1 від 10.07.2014 року вбачається про наявність у позивача нагнійної гематоми правої гомілки та проведення у зв»язку з цим операції, а також перебування позивача у тривалий лікарняних, тобто внаслідок ДТП позивач вимушені зміни нормального способу життя, додаткові витрати у зв»язку з лікуванням та обмеження звичного життя у зв»язку з реабілітацією після оперативного втручання на тривалий час (а.с.10-12).

Як зазначив позивач, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях у зв»язку з тим, що зруйновано звичний уклад життя, нестерпний фізичний біль та страждання негативно позначились на взаємовідносини у сім»ї та виконанні професійних навиків, адже позивач працює за професією водія в автопідприємстві ГФД СКМ України (довідка від 03 липня 2015 а.с. 15).

Згідно з до п.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.10,60 ЦПК України.

Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.11 ЦКП України в межах заявлених позовних, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання з вини відповідача 1 в скоєнні ДТП, моральних переживаннях позивача у зв»язку з отриманням травми ноги, що для нього як для водія може мати негативні наслідки на роботі, вимушеними змінами звичного способу життя позивача (95 днів знаходився на лікарняному), виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 6000,00 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі - 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166, 1187 ЦК України, ст.. 12.1, 22, 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 10, 59, 60, 61, 88, 209, 60, 61, 88, 209, 212, 213. 215. 218, 224-226, 294 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі - 6000 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 487 грн. 20 коп.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: