АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 760/27421/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8151/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу у сумі 249121,25 грн.

У задоволенні інших первісних позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано зобов'язання ОСОБА_5 за договором поруки припиненими.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить суд рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у сумі 249121,25 грн. змінити, відмовивши у цій частині у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник апелянта в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку із перебуванням у відпустці, проте, колегія суддів визнала неявку представника апелянта неповажною, відмовила у задоволенні клопотання. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що в грудні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 30 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 13240 доларів США.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки від 30 жовтня 2007 року, відповідно до якого поручитель зобов'язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором.

11 червня 2012 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу №4 свої права за зобов'язаннями по кредитному договору.

Зазначив, що у в порушення умов укладеного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання з повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 1 грудня 2013 року його заборгованість складала 16654,00 доларів США, з яких:

10960,93 доларів США - сума боргу за тілом кредиту, 5693,07 доларів США - сума боргу за відсотками.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно зазначену вище заборгованість.

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект» про визнання договору поруки припиненим у зв'язку з тим, що без її згоди зобов'язання позичальника за договором були збільшені шляхом укладення додаткової угоди від 30 жовтня 2007 року, згідно з якою змінено систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №00 на суму 13240 доларів США терміном до 30 жовтня 2014 року, зі сплатою 13% річних за користування наданим кредитом.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №153665 від 30.10.2007р., згідно з якими поручитель зобов'язалась перед кредитором солідарно відповідати з ОСОБА_4

30 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду, згідно з якою сторони добровільно домовились про те, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором процентна ставка за кредитними коштами встановлюється на рівні подвійної ставки, передбаченої п. 1.3.1. Договору.

11 червня 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» (правонаступником АКІБ «Уксиббанк») та ТОВ « Кей-Колект» був укладений Договір факторингу №4, згідно з яким Позивач отримав права вимоги за кредитним договором,укладеним між банком та ОСОБА_4 Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

За положенням ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Задовольняючи частково первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з Банку.

Задовольняючи зустрічний позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовами додаткового договору від 30 жовтня 2007 року збільшується обсяг відповідальності позичальника порівняно з первісною редакцією Кредитного договору, укладеного в цей же день. тоді як поручитель поручилася за виконання зобов'язань зазначених лише у кредитному договорі.

Рішення суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржене та апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відсутні докази, що ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», оскільки, як вбачається з Рішення Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкраСиббанк», дана інформація є загальновідомою і доказуванню не підлягає.

Посилання апелянта на те, що на момент укладання кредитного договору у АКІБ «УкрСиббанк» була відсутня ліцензія на надання валютних кредитів не приймаються до уваги судом, оскільки відповідно до банківської ліцензії № 75 від 24 грудня 2001 року, виданої Національним банком України і дозволу № 75-2 від 19 листопада 2002 року та додатку до нього, ПАТ «УкрСиббанк» має право на здійснення операції з валютними цінностями, у тому числі кредитування фізичних осіб в іноземній валюті.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що з договору факторингу не вбачається, що фактору перейшло право вимоги саме за договором споживчого кредиту № 0 від 30 жовтня 2007 року, оскільки внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора/стягувача за зазначеним вище договором, позичальником з яким є ОСОБА_4

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 732 від 08 грудня 2011 року, ТОВ «Кей-Колект» є фінансовою установою, яка має право без отримання ліцензії та/або дозволів здійснювати види фінансових послуг, а саме - факторинг (а.с. 128).

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та обґрунтованості позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді