Номер провадження: 22-ц/785/5155/16
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття у зв'язку з виїздом батька на постійне місце проживання за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

23.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття у зв'язку з виїздом батька на постійне місце проживання (ПМП) за межі України у сумі 191184 грн. 59 коп..

23.05.2016 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно, а саме: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2016 року заяву про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 26 травня 2016 року скасувати і постановити нову ухвалу про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - частковому скасуванню, в частині арешту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, з постановленням в скасованій частині нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повне задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково.

За правилами ст.ст.151ч.1,3, 152ч.1п.1,ч.3 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві просила стягнути з ОСОБА_2 на утримання доньок ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 до досягнення ними повноліття у зв'язку з виїздом відповідача (батька доньок) на постійне місце проживання до США аліменти у сумі 191184,59 грн. Задля вирішення питання про забезпечення позову позивачем було надано суду копію свідоцтва про право власності відповідача на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та надано копію неповної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2016р., за яким відповідачу також належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2. Однак, за наданою відповідачем копією договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 06.11.2015р., та за витребуваною Апеляційним судом Одеської області інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок в Полтавській області належить ОСОБА_7, і остання придбала його у ОСОБА_2 ще 06.11.2015р. Отже на момент постановлення оскарженої ухвали суду згаданий житловий будинок уже відповідачу не належав.

За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.4) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам…»

Всупереч вищенаведеним роз'ясненням Верховного Суду України, та вимогам ст.152 ч.1п.1 ЦПК України щодо можливості накладення арешту виключно на майно відповідача, суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що усе майно, на яке накладається арешт належить відповідачу, та не перевірив відповідність обсягу позовних вимог ОСОБА_3 вартості арештованого ним майна.

Як наслідок, судом було накладено арешт на майно сторонньої особи ОСОБА_7 та було порушено принцип співмірності позовних вимог обсягу вжитих заходів забезпечення позову.

А тому оскаржена ухвала суду в частині арешту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, підлягає скасуванню з постановленням в скасованій частині нової ухвали про відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, на підставі ст.312ч.1п.2 ЦПК України, у зв'язку з порушенням судом норм цивільно-процесуального права. У решті, враховуючи обсяг заявлених позивачем позовних вимог, колегія суддів підстав для скасування оскарженої ухвали суду не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідач та його представник не заперечували, що батьки відповідача виїхали на постійне місце проживання до США. Наявність автомобіля, грошових коштів на рахунках у банку в межах заявлених позовних вимог відповідач заперечує. Докази існування іншого цінного майна, яке б відповідало розміру заявлених позивачем позовних вимог, відповідач колегії суддів не надав. Обсяг заявлених позивачем позовних вимог не є явно невідповідним вартості 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1. А тому колегія суддів вважає за можливе і достатнє забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Підстав для скасування оскарженої ухвали суду в зазначеній частині з урахуванням позову та матеріалів справи не вбачається.

Доводи позивача про те, що аліменти ним сплачуються у повному обсязі, що позивачем не надано доказів наявності у нього наміру виїхати на постійне місце проживання до США до уваги не беруться, оскільки вказані обставини є предметом доказування у цій справі, і підлягають з'ясуванню під час розгляду справи по суті спору, а не під час вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, оскаржена ухвала суду в частині накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову. У решті ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2016 року в частині накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, скасувати, та у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в цій частині відмовити.

У решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк А.П. Заїкін