Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 додержавного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» м. Київ, про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки під час виконання трудових обов'язків,за касаційною скаргою державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 4 березня 2016 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що їх син ОСОБА_6 працював монтером КМС № 129 і загинув внаслідок нещасного випадку, який стався

14 грудня 2012 року на Одеській залізниці від наїзду поїзда № 165 «Інтерсіті плюс» Київ-Дніпропетровськ. Зазначали, що в акті № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та акті проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався

14 грудня 2012 року о 10 год. 03 хв. на ст. Чорноліська Одеської залізниці, затверджених начальником територіального управління Державної служби гірничого нагляду в Одеській області 21 січня 2013 року, вбачається, що смерть монтера КМС № 129 ОСОБА_6 настала від масивної, тупої, поєднаної травми голови, грудної клітки, кінцівок з множинними переломами кісток черепа, грудної клітки, кінцівок з розривами та руйнуванням внутрішніх органів (головний мозок, легені, печінка, селезінка), що утворилися від наїзду поїзда № 165 «Інтерсіті плюс» Київ-Дніпропетровськ. Вважали, що їх син загинув внаслідок діяльності транспортного засобу (поїзда), пов'язаного з використанням відповідачем, що є джерелом підвищеної небезпеки. Даних, які б свідчили про те, що нещасний випадок стався внаслідок непереборної сили або умислу

ОСОБА_6 відсутні.

Зазначали, що у зв'язку з втратою сина, їм заподіяні душевні страждання, а тому вони мають право на компенсацію моральної шкоди, завданої смертю сина.

Ураховуючи наведене, просили стягнути з відповідача на їх користь по 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від

7 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 4 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» на користь ОСОБА_4 60 000 грн та на користь

ОСОБА_5 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі державне підприємство «Українська залізнична швидкісна компанія» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов до правильного висновку, що внаслідок нещасного випадку на виробництві, який спричинив смерть сина позивачів, останнім завдано моральної шкоди. Визначений судом розмір шкоди відповідає принципу розумності та справедливості.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства «Українська залізнична швидкісна компанія» відхилити, рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 4 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

В.М.Колодійчук