Справа № 133/2049/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.03.2016 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна " с.Кордишівка Козятинського району Вінницької області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом в якому просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4 30.05.1977р.н. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» с.Кордишівка Козятинського району зареєстрованого 28.03.2008 року у Козятинському районному відділі центру ДЗК Вінницької області за №78.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що він відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 16.08.2007 року є власником земельної ділянки загальною площею 1,9760га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області. Весною 2015 року, коли мав намір виділити земельну ділянку в натурі для власного обробітку, він дізнався, що існує Договір оренди землі укладеного 15.01.2008 року та зареєстрованого 28.03.2008 року у Козятинському районному відділі центру ДЗК за №78, відповідно до якого він передав в оренду строком на 15 років Товариству з обмеженою відповідальністю «Україна» земельну ділянку загальною площею 1,9760га з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ознайомившись з даним договором, він зясував, що вказаний вище договір ним не укладався і не підписувався. Даний договір укладений поза його волею та бажанням, тому Договір оренди не відповідає вимогам чинного законодавства, а отже підлягає визнанню недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України та ст. ст. 4, 15,17 Закону України «Про оренду землі».

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовільнити. При цьому позивач пояснив, що весною 2015 року він мав намір виділити свою земельну ділянку в натурі, проте дізнався що існує договір оренди землі , укладений між ним та ТОВ «Україна « с.Кордишівка строком на 15 років. Даний договір оренди він не укладав, його не підписував, орендну плату він отримував, але був переконаний, що це йому платили плату за використання земельної ділянки і він в будь-який час може повернути свою земельну ділянки та нею користуватись самостійно. В даний час він має намір обробляти земельну ділянку самостійно, з даного приводу в серпні місяці 2015 року він звернувся в ТОВ «Україна « с.Кордишівка, щоб йому повернули земельну ділянку, але йому було відмовлено на тій підставі, що з ним в 2008 році укладено договір оренди земельної ділянки строком на 15 років і підстав для розірвання договору оренди немає. Це змусило його звернутися до суду.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин. Він знав про укладення договору оренди спірної земельної ділянки, так як надавав для цього паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку та інші необхідні документи, отримував орендну плату і весь цей час не ставив питання про повернення йому земельної ділянки.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5, , суду пояснила, що ОСОБА_1 є її онуком та хотів повернути свою земельну ділянку для власного обробітку. Проте йому повідомили, що є договір оренди землі з господарством. Він їй говорив, що не укладав ніякого договору і не підписував його. Вона також отримує плату за землю, але договору оренди з господарством не укладала.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є батьком позивача, його син не підписував договору оренди землі, так як у їхній родині ніхто не підписував договори. Проте орендну плату вони отримували. Весною 2015 року син мав намір повернути свою земельну ділянку для власного обробітку, але йому повідомили, що є договір оренди землі укладений на 15 років.

Свідок ОСОБА_6А суду пояснила, що вона є дружиною позивача, її чоловік в 2015 році хотів повернути свою земельну ділянку для обробітку, але в господарстві йому повідомили, що між ним та ТОВ «Україна» є договір оренди землі укладений на 15 років. Він не підписував жодного договору оренди , оскільки керівництво не змінювалось і вони думали, що продовжує діяти договір, який укладався раніше ще по сертифікату, і за користування землею вони отримують плату.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона працює головним бухгалтером в ТОВ «Україна « с.Кордишівка. Після розпаювання господарства, спочатку договори оренди землі укладались на підставі сертифікатів. В 2008 році договори оренди з громадянами укладались на підставі державних актів на право власності на землю. При цьому особа сама надавала державний акт, копію паспорта, довідку ідентифікаційного коду. Людям видавали договори оренди на руки , вони з ними знайомились та підписував, хто брав примірник договору до дому для ознайомлення, а тоді приносив, хто підписував одразу. Один примірник договору після його реєстрації залишали в господарстві, один видавали особі на руки, а один залишався в земельному відділі. ОСОБА_1 уклав договір оренди землі на 15 років, отримував по ньому орендну плату.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює заступником генерального директора ТОВ «Україна « с.Кордишівка. Оформленням договорів оренди землі займалась уповноважена відповідальна особа. ОСОБА_1 отримував орендну плату вісім років підряд, все його влаштовувало, не ставив питання про розірвання договору оренди. Але коли у нього відібрали город, яким він користувався на розпайованій земельній ділянці, яка належала іншій особі, тоді він заявив про розірвання договору оренди землі. Це було десь в липні-серпні місяці 2015 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 16.08.2007року належить земельна ділянка загальною площею 1,9760га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області (а.с.6)

Як вбачається із Договору оренди землі укладеного 15.01.2008 року та зареєстрованого 28.03.2008 року у Козятинському районному відділі центру ДЗК за №78 , ОСОБА_1 передав в оренду строком на 15 років Товариству з обмеженою відповідальністю «Україна» земельну ділянку загальною площею 1,9760га (а. с. 7-8).

Позивач звертався до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди оскільки такий договір ним не укладався (а.с.9). У відповідь позивачем отримано письмову відмову товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" мотивовану тим, що підстав для розірвання договору немає (а. с. 10).

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 2426/2427/15-21 від 03.03.2016 року договір оренди землі укладений 15.01.2008 року та зареєстрований 28.03.2008 року у Козятинському районному відділі центру ДЗК за №78 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Україна « с.Кордишівка Козятинського району Вінницької області особисто ОСОБА_1 не підписував, а підписано іншою особою.

Відповідно дост. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно дост. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів, що договір укладений саме ОСОБА_1 чи його представником Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна" не надано, а позивач та його представник дані обставини категорично заперечують та спростовують наведеними вище доказами. .

Відповідачем суду не надано доказів, які саме повноваження мав представник, який підписував від імені ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки від 15.01.2008 року, хто був представником позивача та на підставі якого документу (договір, доручення, довіреність тощо), в чому відбулося перевищення повноважень.

Не підтверджено належними доказами доводи представника відповідача про те, що позивач в подальшому схвалив укладений договір оренди.

Підписання особою від імені іншої особи договору оренди без довіреності або іншого документу, на підставі якого виникає представництво згідно законодавства, не є перевищенням повноважень представника, оскільки в такому випадку ніякого представництва не виникло.

Такі дії є порушенням інтересів особи від імені якої без її згоди та відома вчинені юридичні дії, на які вона нікого не уповноважувала.

Аналогічно, з урахуванням встановлених обставин не можна стверджувати, що ОСОБА_1 схвалив підписаний договір оренди тим, що приймав орендну плату.

Крім того, за встановлених обставин, нарахування відповідачем орендної плати за землю позивачу, може свідчити лише про здійснення оплати за фактичне користування землею.

Власник земельної ділянки вправі укладати договір оренди земельної ділянки за власним волевиявленням.

Згідно з ч.1ст. 14 Закону України «Про оренду землі»договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 1ст. 16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно дост. 93 Земельного Кодексу Україниправо оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зст. 203 ЦК України особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Випадки недійсності правочинів встановленіст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з положеньстатті 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України у справі за № 6-127 цс13 ( які є обовязковими для застосування у подібних правовідносинах ) , вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст..203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст.. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документу, в якому фіксуються правові наслідки.

Оскільки, як встановлено, позивач не надавав згоди на укладення між ним та відповідачем договору від 15.01.2008 року оренди земельної ділянки площею 1,9760 га на території Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю, кадастровий номер земельної ділянки :04:004:0098, особисто його не підписував, тобто не здійснював вільно своє волевиявлення, як учасник правочину, позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягає задоволенню.

Що стосується строку позовної давності, то суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин, так як позивач ОСОБА_1 не підписував спірний договір , про його існування дізнався в квітні 2015 році , коли зайнявся виділенням земельної ділянки в натурі, а тому йому необхідно поновити строк звернення до суду.

Керуючись . ст. 4, 15,17 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст. 202 , ст.203, ч.2 ст.207, ст.. 215 ЦК України, ст.ст.10,57-60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

ОСОБА_1 поновити строк звернення до суду.

Визнати недісним договір оренди землі укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна " с.Кордишівка Козятинського району Вінницької області укладений 15 січня 2008 року та зареєстрований у Козятинському районному відділі центру ДЗК 28.03.2008 року за № 78.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 10 днів після проголошення.

суддя : підпис ОСОБА_9

З оригіналом згідно.

суддя

секретар

Дата документу 29.03.2016 року