Справа № 130/3040/15-ц Провадження № 22-ц/772/1027/2016Головуючий в суді першої інстанції Вернік В. М.
Категорія 50Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Голота Л.О.,

суддів: Стадник І.М., Міхасішин І.В.

з участю секретаря судових засідань Торбасюк О.І.

та з участю: позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.01.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

10.11.2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. У позові просила збільшити розмір присуджених за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 17.09.2014 року аліментів до 2 000 грн., посилаючись, що відповідач має інші види доходів та спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач ОСОБА_3 вважає, що сума 309,60 грн. є недостатньою сумою для утримання дитини щомісячно. І навіть цю суму відповідач не сплачує.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.01.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо зміни із визначенням у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року, стягуваних за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.09.2014 року на її користь з ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року відмовлено. Вирішено питання по судових витратах.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення міськрайонного суду, посилаючись на незаконність рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповному дослідженні доказів, порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач уточнила вимоги апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача збільшений розмір аліментів на утримання дитини в сумі 5 000 грн.

Представник відповідача просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого позивачем заявлено вимогу про збільшення розміру аліментів з відповідача. (а.с.6)

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 17.09.2014 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (а.с.7)

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2014 року дане рішення суду залишено без змін (а.с.22-24).

Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.06.2015 року становить 8785,18 грн. (а.с.8-9).

До складу сім'ї позивача входить її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Середньомісячний дохід позивача складає близько 1426 грн. (а.с.11).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено факт зміни матеріального та сімейного стану, погіршення стану здоров»я позивача або дитини, на утримання якої стягнуто аліменти, та наявності інших обставин, що мають істотне значення і можуть бути підставою для зміни та збільшення аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в наступній частині.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В ході судового розгляду позивачем не було доведено факт, що після ухвалення заочного рішення Жмеринським міськрайонним судом від 17.09.2014 року матеріальний або сімейний стан когось із сторін змінився.

Так, на час ухвалення заочного рішення відповідач являвся студентом Київської державної академії водного транспорту на денній формі навчання і отримував дохід за вересень-жовтень 2013 року в сумі 1 460 грн. / а.с. 23/

Враховуючи дану обставину суди дійшли висновку про визначення розміру аліментів у частці від заробітку ( доходу) батька, оскільки він мав регулярний і немінливий дохід, що відповідає вимогам ст. 183 СК України.

Згідно довідки ТОВ «Самурай Груп» вих.11.12.2015 року відповідач ОСОБА_6 з 02.03.2015 року працює у ТОВ "Самурай Груп" охоронцем і його середньомісячна заробітна плата складає близько 1250 грн./ а.с.74/

Дана обставина усуває можливість визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач і надалі отримує регулярний заробіток.

Посилання апелянта на ту обставину, що крім основного заробітку відповідач має і інші доходи, аліменти з яких не стягуються не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки порядок стягнення аліментів за виконавчим провадженням визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року ( із змінами)« Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» у відповідності до яких, після відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен роз'яснити платнику аліментів порядок їх сплати та зобов»язати його надавати достовірні відомості про місце роботи, місце проживання, їх зміну, відомості про інші доходи, тощо та попередити про притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від сплати аліментів відповідно до ст.ст. 164, 165 КК України.

У разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат, відповідно до п. 7.17 Інструкції здійснюється за окремими постановами про стягнення аліментів згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.

Перелік доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів та їх стягненні наведений у постанові КМУ від 26.02.1993 року № 146. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

З огляду на викладене, у разі наявності у відповідача-боржника інших видів доходу, окремого рішення суду про стягнення аліментів із кожного виду виплат не потрібно і дані обставини не є підставами для збільшення розміру аліментів.

За правилами частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження апелянта про недостатньо проведену судом першої інстанції роботу по здобуттю доказів по справі за її клопотаннями є безпідставними, оскільки на підставі доказів, які просила витребувати позивач будь-яких обставин, що обґрунтовували б вимоги та заперечення сторін, які б мали значення для вирішення справи не було б встановлено.

Що стосується зазначеного апелянтом процесуального моменту про заявлений неодноразово відвід судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Верніка В.М., то зазначені заяви вирішені судом і прийнято відповідну ухвалу згідно вимог 20, 24 ЦПК України/а.с.64/.

Заперечення апелянта на ухвалу суду першої інстанції від 12.01.2016 року про роз»єднання позовних вимог не є підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до вимог п.2 ст. 126 ЦПК України роз»єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи є правом суду та не порушує прав позивача.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 30, 8, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.01.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Міхасішин І.В.

Стадник І.М.

/підписи/

Згідно з оригіналом: