УхвалА

іменем україни

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 5 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області - були порушені гарантовані йому Конституцією України права, а саме доступ до правосуддя, постановленням 28 травня 2014 року, на його думку, завідомо неправосудної ухвали, яка не ґрунтується на верховенстві права, про відмову у відкритті провадження у справі за його позовом до Генеральної прокуратури України про стягнення моральної шкоди.

Цим самим було принижено його честь, гідність і ділова репутація, а йому завдано моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 1 млн грн і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 5 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2016 року рішення міського суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ч. 5 ст. 1176 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивач не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), підстав для покладання на відповідача цивільно-правової відповідальності за постановлення суддею процесуальної ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, зокрема, і у зв'язку з тим, що дії судді винними не визнані.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Отже, рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко