Справа № 372/3703/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/1030/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 26 05.09.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

29 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом, де просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №014/3847/82/41582 від 28 липня 2006 року в розмірі 49 831,48 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1 074 658,97 грн. станом на 06 серпня 2015 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 878 352,45 грн., за відсотками -76 245,25 грн., пеня - 120 061,27 грн.

На обґрунтування заявлених вимог товариство зазначило, що 28 липня 2006 року між сторонами був укладений договір №014/3847/82/41582, згідно якого позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 100 000 доларів США, що підтверджується договором, заявою на видачу готівки, квитанціями, випискою із особового рахунку.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит відповідачу надано на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

Банк виконав свої зобов'язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в зазначеному розмірі, строки та на умовах, передбаченими кредитним договором.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, кредит надано на 120 місяців з 28 липня 2006 року по 28 липня 2016 року.

Процентна ставка за користування кредитом складає 12 % річних ( п. 1.4 кредитного договору )

Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору погашення кредиту, згідно обраної програми кредитування, має здійснюватися згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно або шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії договору згідно графіку погашення кредиту.

Однак, відповідач не виконує належним чином своїх грошових зобов'язань за кредитним договором. При цьому, 13 травня 2015 року відповідачу направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за вихідним номером №114-0-0-00/15-31318, яке ним отримано 29 травня 2015 року, однак заборгованість не погашена.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/3847/82/41582 від 28 липня 2006 року в розмірі 44 264,29 доларів США та 120 061,27 грн., що станом на 06 серпня 2015 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 40 728,83 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 3 535,46 доларів США, пені - 120 061,27 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов'язання, на нього в судовому порядку слід покласти обов'язок сплати позивачеві, який є банківською установою, передбачених договором коштів.

Відповідно до умов договору та ст. 1054 ЦК України позивач має право вимоги дострокової сплати йому всіх передбачених договором коштів, оскільки позичальником було прострочено графік погашення заборгованості.

Однак, в частині обраного позивачем способу захисту своїх інтересів вимоги позивача в частині стягнення пені не ґрунтуються на законі, суд вважає можливим стягнути визначену позовом пеню, визначивши її розмір саме в національній валюті України - гривні, таким чином задовольнити позовні вимоги частково.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 29 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом, де зазначило, що 28 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/3847/82/41582.

Відповідно до умов правочину, як вказано, позивач надав відповідачу кредит у виді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 100 000 доларів США на 120 місяців з 28 липня 2006 року по 28 липня 2016 року, а відповідач - зобов'язався належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно кредитного договору та тарифів кредитора.

Погашення кредиту, згідно обраної програми кредитування, має здійснюватися згідно графіку погашення кредиту в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно або шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії договору згідно графіку погашення кредиту( п.п. 1.1-1.3 договору ).

Банк виконав, як відмічено у позові, свої зобов'язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, строки та на умовах, передбаченим кредитним договором.

13 травня 2015 року відповідачу, який умови правочину не виконує з січня 2015 року, направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за вихідним номером №114-0-0-00/15-31318, яке ним отримано 29 травня 2015 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2, на переконання позивача, станом на 06 серпня 2015 року має заборгованість в розмірі 49 831,48 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1 074 658,97 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 878 352,45 грн., заборгованість за відсотками - 76 245,25 грн, пеня - 120 061,27 грн.

З посиланням на зазначені обставини 29 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом ( а.с. 2-6 т. 1 ).

На підтвердження заявлених вимог та передачу грошових коштів за правочином відповідачу товариство надало суду копію архівного примірника №2 заяви ОСОБА_2 на видачу готівки №RK1/1257-255 та виписку із рахунку ( а.с. 25, 26 т. 1 ).

При цьому, номер заяви відповідача не співпадає із номером кредитного договору - №014/3847/82/41582 і зазначений в п. 4.1 правочину рахунок не збігається із зазначеним у виписці із рахунку ( там же ).

Під час розгляду справи ОСОБА_2 заперечувала отримання кредиту в зазначеному, згідно позову, розмірі та спростовувала свій підпис на заяві на видачу готівки №RK1/1257-255, унаслідок чого Апеляційним судом Київської області за її клопотанням призначена судова почеркознавча експертиза з приводу визначення автора підпису в наданій позивачем електрофотокопії заяви ( а.с. 197-198 т. 1 ).

Незважаючи на неодноразові надсилання справи до експертної установи ( а.с. 213, 214 т. 1, а.с. 2-3 т. 2 ), остання не була проведена за причини ненадання позивачем оригіналу заяви ОСОБА_2 на видачу готівки №RK1/1257-255 від 28 липня 2006 року.

Згідно до повідомлення банку, названа заява відповідача знищена відповідно до акту №47 від 04 січня 2012 року про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду ( а.с. 216, 218-220 т. 1 ).

Таким чином, надана позивачем копія заяви ОСОБА_2 на видачу готівки №RK1/1257-255 від 28 липня 2006 року є копією невідомого походження, а відтак не є належним та допустимим доказом у справі.

Копіями невідомого походження, як зазначено в правових позиціях Верховного суду України, викладених у справах №6-57743св10, №6-29420св10, що є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом.

Відповідно, позивач не надав суду доказів, усупереч положень ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 58-60 ЦПК України, на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу в зазначеній сумі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції викладеного не врахував і помилково прийшов до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими вимогами Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» і з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи, що експертизу неможливо провести за відсутності оригіналу заяви на видачу готівки відповідачу №RK1/1257-255 від 28 липня 2006 року, а знищення її ( заяви ) суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб ухилення позивача від її проведення, відтак визнає факт того, що ОСОБА_2 не підписувала зазначений документ.

Що ж до визнання представниками ОСОБА_2 факту отримання відповідачем частини кредиту, то вони не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки, як зазначено, первинні бухгалтерські документи за договором між сторонами знищені, а рішення суду у відповідності до положень ст. 1051 ЦК України не може грунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші були одержані у меньшій кількості, ніж встановлено договором, що, у сукупності, свідчить про безпідставність заявлених вимог позивача за названим договором.

За таких обставин, суд першої інстанції неправильно прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог і, без додержання зазначених норм матеріального і процесуального права, врахування належних та допустимих доказів по справі, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення з приводу заявлених позовних вимог.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 1, 7, 16 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в України", ст.ст. 1046, 1051, 1054, 1066, 1068 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 57-60, 74, 158, 169 191, 213 ЦПК України, на думку апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, унаслідок чого суд другої інстанції вважає за необхідне згідно положень ст. 309 ЦПК України скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі ст.ст. 1051, 1054, 1066 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України , оскільки позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, факт передачі відповідачу в кредит грошових коштів за кредитним договором №014/3847/82/41582 від 28 липня 2006 року.

Відтак, докази по справі, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, зокрема, розрахунок заборгованості, кредитний договір, платіжний календар, додаткова угода, графік погашення кредиту, квитанція, заява, виписка по рахунку, вимога, ( а.с. 7-11, 13-15, 16-19, 20-21, 22-24, 2, 26, 27, 73, 74-78, 80, 81, 82-143 ), на переконання апеляційного суду, не спростовують його висновок про необгрунтованість позову і не є підставою для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у силу викладеного.

Беззаперечним фактом необгрунтованості заявлених позовних вимог є доказ перерахування, як зазначено у виписці по рахунку ( а.с. 26 ) грошових коштів на рахунок 2620.0.0.16771, який не зазначений у п. 4.1 кредитного договору, укладеного між сторонами ( а.с. 13-15 ).

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів забезпечення виконання умов цього правочину всупереч положень п.п. 3.5, 4.1 кредитного договору, ст. ст. 546, 548 ЦК України, що є додатковою підставою для апеляційного суду вважати заявлені вимоги необгрунтованими.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати і ухвалите нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

М.В. Мережко