ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8838/16-ц
провадження № 2/753/4985/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1, що був накладений 11.11.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 лютого 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва за нею, ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2, однак у реєстрації її права власності державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві було відмовлено, оскільки Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа Держадміністрації Харківського району м. Києва № 43/06 від 25.10.1996 року було накладено арешт. З метою з'ясування даної обставини та отримання листа звернулась до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, проте примірник зазначеного листа в архіві не зберігся, оскільки був знищений за строком давності зберігання документів. Вважає, що обтяження квартири арештами суттєво порушує її права як власника квартири, у зв'язку з чим звернулась до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Суд досліджуючи докази, аналізуючи наведені обставини, оцінюючи їх в сукупності, бере до уваги наступне.

Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст.63 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, у справі № 753/13978/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року у справі № 753/13978/15-ц набрало законної сили.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що з метою реєстрації права власності на вищезгадане майно, звернувся до державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, однак у реєстрації її права власності було відмовлено, оскільки Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа Держадміністрації Харківського району м. Києва № 43/06 від 25.10.1996 року було накладено арешти, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, проте в зв'язку із наявним арештом на квартиру, не має можливості розпоряджатися нею, чим порушуються права позивача як власника, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України ст. ст.3, 10, 11, 60, 208, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРИШИВ:

Позов - задовольнити.

Зняти арешти з квартири АДРЕСА_2, що були накладені 11.11.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа Держадміністрації Харківського району від 25.10.1996 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА