Справа № 2-42/11 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/1764/16 Категорія: 81 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Осіпук В.В.,

секретар Кирилюк О.О.,

з участю заявника ОСОБА_1,

державних виконавців Овчиннікової Ю.А., Капітанюка С.С.,

пр-ка боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії, постанову та бездіяльність державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 за апеляційною скаргою Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Нововолинського міського суду від 07 листопада 2016 року скаргу ОСОБА_1 у даній справі задоволено.

Визнано дії головного державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві серії ВП № 42834841 від 17.08.2016 року неправомірними, скасовано зазначену постанову та зобовязано державного виконавця виконати у примусовому порядку судове рішення за виконавчим листом № 2-42/2011 від 30.04.2013 року, що видав Нововолинський міський суд 05.02.2014 року.

В апеляційній скарзі Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем не вжито заходів примусового виконання рішення суду, яке може бути виконане без участі боржника, із залученням на платній основі певних субєктів господарювання, у тому числі за рахунок авансового внеску стягувача, у звязку із чим, повертаючи виконавчий документ постановою від 17.08.2016 року, державний виконавець діяв неправомірно, допускаючи безпідставне невиконання боржником рішення суду.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 30.04.2013 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 09.01.2014 року у цивільній справі 2-42/2011 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою 05.02.2014 року було видано виконавчий лист про зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 горищем будинку № 36 по вул.Львівській м.Нововолинськ, забезпечивши власниці квартири № 2 цього будинку вільний доступ до нього шляхом демонтажу металевої огорожі прилеглої до будинку, знімання замків з вхідних дверей, які є входом до сходових маршів в допоміжні приміщення будинку № 36, який перебував на примусовому виконанні у Нововолинському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (т.3 а.с.253).

Постановою державного виконавця від 17.08.2016 року (ВП № 42834841) на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» зазначений виконавчий документ повернуто стягувачу ОСОБА_1 з обґрунтуванням того, що стягувач перешкоджає у забезпеченні повного виконання судового рішення, не дивлячись на вимоги та попередження державного виконавця, які їй скеровувалися (т.3 а.с.254).

Згідно п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Судом встановлено, що державний виконавець обмежився надсиланням 02.07.2016 року вимоги на адресу сторін з пропозицією самостійно виконати рішення суду в строк до 15.07.2016 року, а не зазначив конкретної дати для такого виконання і не був присутнім особисто при цьому виконанні.

Крім того, в апеляційному суді представник боржника пояснив, що боржник ОСОБА_4 не бажає і не буде сама виконувати судове рішення у добровільному порядку, а бажає, щоб воно було виконане державним виконавцем у примусовому порядку, про що повідомляла державного виконавця. Зазначену обставину не спростували в суді і державні виконавці.

Покликання державних виконавців на ту обставину, що повернення виконавчого листа із підстав, наведених у постанові від 17.08.2016 року не позбавляє стягувача повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону не заслуговують на увагу, оскільки державним виконавцем не вжито всі необхідні заходи для примусового виконання судового рішення.

Відповідно до п.19 ч.2 ст.11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

У постанові державного виконавця від 17.08.2016 року йде покликання лише на перешкоджання стягувача у забезпеченні повного виконання судового рішення, але не обгрунтовано, яким чином стягувач перешкоджає у примусовому виконанні виконавчого листа щодо демонтажу металевої огорожі прилеглої до будинку та знімання замків з вхідних дверей, які є входом до сходових маршів в допоміжні приміщення будинку № 36, які знаходяться на території, належній боржнику.

Також державні виконавці не довели неможливості залучення до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі.

Таким чином, постанова державного виконавця є передчасною та незаконною, а його дії та бездіяльність по виконанню виконавчого листа є неправомірними.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області відхилити, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді