Справа № 201/535/16ц
Провадження № 2/201/963/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Благодійної організації «Благодійний Фонд Український інститут вивчення голокосту «ТКУМА» (Відродження), Приватного підприємства «Ліра ЛТД» (третя особа - Громадська організація Центр «Зі Американ ОСОБА_2 Дістрібющн комміті, Інк» («The American Jewish Joint Distribution Committee»)) про захист авторського права та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 15.01.2016р. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Благодійної організації «Благодійний Фонд Український інститут вивчення голокосту «ТКУМА» (Відродження), Приватного підприємства «Ліра ЛТД» (третя особа - Громадська організація Центр «Зі Американ ОСОБА_2 Дістрібющн комміті, Інк» («The American Jewish Joint Distribution Committee»)) про захист авторського права та зобовязання вчинити певні дії.

Позивач по тексту позовної заяви, а його представник - ОСОБА_3 (представник за довіреністю від 10.09.2015р. а.с. № 12) в ході судового розгляду посилалися на те, що він є колекціонером рідкісних фотографій м. Дніпропетровська та регіону, придбав у свою колекцію оригінальні фотографії та негативи на аукціонах як України, так і за її межами, з приватних колекцій відповідних колекціонерів з усього світу. Умовами Договору купівлі-продажу фотографій від 24.05.2012р. було передбачено певні обмеження для відповідача 1 щодо експозиції предмету Договору. Встановлені обмеження унеможливлюють несанкціонований доступ третіх осіб до фотографій у високій якості, чим зберігається його авторське право та приватна власність. Між тим, відповідач БО «ТКУМА» на виробничих потужностях ПП «Ліра ЛТД» без згоди позивача випустив фотоальбом «Нацистський «новий порядок» в містах України. Збірка фотографій та документів з фонду музею «Пам'ять єврейського народу та голокост в Україні»), чим порушив п.7.1. та 7.2. Договору купівлі-продажу фотографій від 24.05.2012р. У звязку з чим, позивач у своєму позові просив суд визнати факт порушення БО"БФ Український інститут вивчення голокосту "ТКУМА" авторського права ОСОБА_1 при виданні фотоальбому «Нацистський «новий порядок» в містах України» та оприлюдненні копій фотографій у мережі Інтернет на сайті БО"БФ Український інститут вивчення голокосту "ТКУМА", а також зобовязати відповідача 1 надрукувати у газеті «Вісник Придніпровя» оголошення, де вказати на допущене БО"БФ Український інститут вивчення голокосту "ТКУМА" порушення авторського права ОСОБА_1 та своє вибачення перед ОСОБА_1 за допущене порушення авторського права. Крім того, зобовязати відповідача 1 вилучити з вільного доступу та знищити надруковані примірники фотоальбому «Нацистський «новий порядок» в містах України», а також заборонити БО"БФ Український інститут вивчення голокосту "ТКУМА" та видавництву ПП «Ліра ЛТД» подальшій випуск фотоальбому фотоальбому «Нацистський «новий порядок» в містах України».

Представники відповідача - ОСОБА_4 (директор) та ОСОБА_5 (угода від 17.03.2016р. а.с. № 152, 153) в ході судового розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечували з огляду на те, що відповідач не порушив жодних авторських прав ОСОБА_1 під час видання та виготовлення (друку) «Збірки фотографій та документів…» («Нацистський «новий порядок» в містах України. Збірка фотографій та документів з фонду музею «Пам'ять єврейського народу та голокост в Україні»), оскільки видання «Збірки фотографій та документів…» здійснювалося у строгій відповідності до норм чинного законодавства України та міжнародних договорів, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України. Просили врахувати, що між сторонами у справі не укладався договір про передачу прав на використання творів, як-то передбачено ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права», а договір купівлі-продажу копій фотографій м. Дніпропетровська у роки Другої світової війни (1941-1944 рр.) з колекції ОСОБА_1, що записані на електронному носії (DVD-диску) для експозиції Музею історії євреїв та голокосту в Україні. Крім того, представники відповідача звертали увагу суду на те, що БО „ТКУМА набула права власності на предмет Договору від 24.05.2012р. згідно пп. 3.3 Договору купівлі-продажу.

Директор БО «ТКУМА» ОСОБА_4 скористався також своїм правом та надав письмові заперечення проти позову (а.с. № 89-98).

Такі самі заперечення проти позову в ході судового розгляду справи надавав й ОСОБА_5, як представник відповідача ПП«Ліра ЛТД» (угода від 17.03.2016р. а.с. № 168, 169).

Представник третьої особи - Громадської організації Центр «Зі Американ ОСОБА_2 Дістрібющн комміті, Інк» (а.с. № 78-84) в судові засідання по справі неодноразово не зявився, про дату судових засідань повідомлявся належним чином, про ще є відповідні підтвердження, про причини неявки суд не повідомив (а.с. № 65, 67, 88, 172, 177, 184-185, 256, 260, 261).

За таких обставин, суд 18.07.2016р. розпочав, а 15.09.2016р. закінчив розгляд справи за відсутністю представника третьої особи, про що винесено ухвали (без виходу до нарадчої кімнати).

Суд, вислухав позивача, його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Правовідносини у справі врегульовані Законом України „Про авторське право та суміжні права та книгою четвертою ЦК України „ Право інтелектуальної власності.

Так, стаття 7 Закону України „Про авторське право та суміжні права визначила, що суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Стаття 8 вищеназваного Закону дала наступне визначення, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії (п.10 ст. 8).

Ч. 1 ст. 28 Закону України „Про авторське право та суміжні права, встановлено, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення і починає діяти від дня створення твору.

Ч. 2 ст. 28 Закону встановлено, що авторське право діє протягом усього життя автора і 70 років після його смерті, крім випадків, передбачених цією статтею.

Ч. 9 ст. 28 Закону встановлено, що строк дії авторського права після смерті автора і строки, встановлені частинами третьою - сьомою цієї статті, починаються від дня смерті автора чи з дня настання подій, передбачених у зазначених частинах, але відліковуються з 1 січня року, наступного за роком смерті чи роком, в якому відбулася зазначена подія.

Ч. 1 ст. 30 Закону встановлено, що закінчення строку дії авторського права на твори означає їх перехід у суспільне надбання.

Ч. 2 ст. 30 Закону встановлено, що твори, які стали суспільним надбанням, можуть вільно, без виплати авторської винагороди, використовуватися будь-якою особою, за умови дотримання особистих немайнових прав автора, передбачених статтею 14 цього Закону.

Як встановлено судом, між позивачем та БО"БФ Український інститут вивчення голокосту "ТКУМА", «ТКУМА» укладено Договір купівлі-продажу від 24.05.2012 р. за № 7/12-Э (а.с. № 20-21), п.п.1.1 якого було передбачено наступне:

«Продавец продает, а Покупатель покупает копии фотографий г. Днепропетровск в годы Второй мировой войны (1941-1944 гг.) из коллекции ОСОБА_1, записанные на электронном носителе (DVD-диске) для экспозиции Музея истории евреев и Холокоста в Украине по количеству и ценам, указанным в Приложении № 1. Приложение № 2 содержит отпечатанные фотографии с их описанием».

П.п. 3.3 Договору зазначено наступне

«Право собственности у Покупателя на имущество, указанное в Приложении № 2 к настоящему договору, возникает после принятия его по акту приема-передачи, подписанного обеими сторонами».

Отже, БО"БФ Український інститут вивчення голокосту "ТКУМА" набула право власності на предмет договору від 24.05.2012р., та мала повне право на укладання 16.05.2014р. з ОСОБА_6 авторського договору № 1-А про передачу виключного права на використання твору (а.с. № 110-111).

Ч. 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч. 2 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Ч. 12 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння. користування та розпорядження своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд також виходить з того, що за Договором БО «ТКУМА» придбала у ОСОБА_1 у власність не майнові права на фотографії, а лише оцифровані копії фотографій м. Дніпропетровська у роки Другої світової війни (1941-1944 рр.), які на час укладання Договору були доступні в мережі Інтернет, але задля уникнення зайвого витрачання часу на пошуки та класифікацію цих фотографій, БО «ТКУМА» вирішила їх придбати у позивача, сплативши останньому за це кошти у сумі 18 678грн.

Пунктом . 1.2 Договору купівлі-продажу від 24.05.2012р. зазначено наступне:

«Продавец гарантирует, что оригиналы фотографий принадлежат ему по праву частной собственности».

Із зазначеного вище слідує, що ОСОБА_1 у Договорі особисто гарантував БО «ТКУМА» те, що йому на праві приватної власності належать лише оригінали фотографій. Про жодні авторські права позивача на оригінали фотографій в Договорі не йдеться.

П. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010р. за № 5 зазначено, що авторське право на твір і право власності на матеріальний об'єкт, у якому втілено твір, не залежать одне від одного. Відчуження матеріального об'єкта, в якому втілено твір, не означає відчуження авторського права і навпаки.

У зв'язку з цим вищезазначеною постановою звертається увага судів на те, що незалежність авторського права і права власності на матеріальний об'єкт (матеріальний носій) проявляється через зміст особистих немайнових прав та майнових прав суб'єкта авторського права, передбачених статтями 438-441 ЦК України, главою 75 ЦК України, і права власності на матеріальний об'єкт, який згідно зі статтею 317 ЦК України полягає у володінні, користуванні та розпорядженні ним.

Із зазначеного вище слідує, що позивач, придбавши у невідомо який спосіб фотографії, не може вважатися ні автором цих фотографій, ні субєктом авторського права щодо цих фотографій, а також не набув жодних авторських прав на них.

Ч. 3 п. 20 вищезазначеної Постанови зазначає, що відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 3 п. 20 Постанови встановлено, що позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем.

Між тим, ОСОБА_1 не довів наявності у нього авторського права на фотографії.

Обговорюючи питання про судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що в задоволені позову відмовлено, суд не находить підстав для відшкодування позивачу понесених по справі судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про авторське право та суміжні права, ст.ст. 316, 317, 319, 328, 419, 655, 656 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010р. за № 5, ст.ст. 8, 10, 11, 60, 74-76, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Благодійної організації «Благодійний Фонд Український інститут вивчення голокосту «ТКУМА» (Відродження), Приватного підприємства «Ліра ЛТД» (третя особа - Громадська організація Центр «Зі Американ ОСОБА_2 Дістрібющн комміті, Інк» («The American Jewish Joint Distribution Committee»)) про захист авторського права та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Ткаченко