Справа № 201/7244/16-ц
Провадження № 2-о/201/101/2016
РІШЕННЯ
Іменем України

15 вересня 2016 року м. Дніпро
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., при секретарі Габрінець І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи - Громадська організація «Правий сектор», Державна служба України у справах ветеранів
війни та учасників антитерористичної операції, Кабінет Міністрів України, про встановлення факту учасника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України, встановлення факту участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення - на території Донецької та Луганської областей України в період з липня 2014 року по 3 березня 2015 року, встановлення факту отримання вогнепального поранення під час знаходження в полоні в період з 25 січня 2015 року по 3 березня 2015 року
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту учасника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України, встановлення факту участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення - на території Донецької та Луганської областей України в період з липня 2014 року по 3 березня 2015 року, встановлення факту отримання вогнепального поранення під час знаходження в полоні в період з 25 січня 2015 року по 3 березня 2015 року.
В обґрунтування заяви зазначив, що у червні 2014 року він вступив добровольцем до Українського Добровольчого корпусу, створеного Громадською організацією «Правий сектор». Місяць знаходився на території Дніпропетровської області, після чого, в липні 2014 року з іншими членами Українського Добровольчого корпусу був направлений в зону антитерористичної операції на територію Донецької та Луганської областей. Стверджує, що в період з липня 2014 року по 25 січня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районах її проведення на території Донецької та Луганської областей України, забезпеченні її проведення, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держави Україна. В зазначений період неодноразово приймав безпосередню участь в бойових діях. 25.01.2015 потрапив у полон, де піддавався катуванню, внаслідок чого отримав забої, йому зламали ніс, пошкодили праву вушну раковину, пошкодили грудну клітину, прострелили праве стегно. 04.03.2015р. його звільнено з полону.
Лікарями КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» йому встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини. За висновком СМЕ, призначеної в рамках кримінального провадження, у нього виявлені тілесні ушкодження, які свідчать про отримання їх під час перебування у полоні.
Він звертався до військового комісару Жовтневого району м. Дніпропетровська із заявою про надання статусу учасника антитерористичної операції. Військкоматом йому було запропоновано звернутися до Міжвідомчої комісії державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції. Але комісією надіслані матеріали були повернуті та відмовлено у наданні статусу учасника АТО через те, що Український Добровольчий корпус створений ГО «Правий сектор» не було включено до складу ЗСУ, МВС, НГ та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Враховуючи викладене, посилаючись на норми Законів України «Про основи національної безпеки України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про боротьбу з тероризмом», просить суд задовольнити вимоги заяви, встановити відповідні факти, які необхідні йому для подальшої реалізації соціальних гарантій, майнових та інших громадянських прав.
Заявник та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи Кабінету Міністрів України, в судовому засіданні вимоги заяви ОСОБА_1 підтримав, не заперечував проти їх задоволення.

Представник зацікавленої особи Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду відзив на заяву, в якому відзначив, що ОСОБА_1 персонально в порядку визначеному статтею 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом керівника Антитерористичного центру при СБ України, до проведення АТО не залучався. У зв`язку із чим інформація стосовно участі його в АТО на території Донецької та Луганської областей відсутня.

Основні права, компетенція, функції та обов`язки АТЦ при СБ України передбачені Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та Положенням про Антитерористичний центр та його координаційні групи при регіональних органах СБУ, затвердженим Указом Президента України від 14.04.1999 № 379. Зазначені законодавчі акти не наділяють АТЦ при СБ України повноваженнями надавати статус учасника бойових дій/війни.

Процедура, підстави та порядок надання статусу учасника бойових дій регламентовані Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413). Відповідно до якої у складі АТЦ при СБ України відсутні комісії з розгляду матеріалів для надання відповідних статусів. Відтак рішення суду про встановлення юридичного факту участі ОСОБА_1 в бойових діях, не буде зачіпати права та законні інтереси АТЦ при СБ України.

Представник зацікавленої особи Державної служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду відзив на заяву, в якому відзначив, що згідно із Положенням про Державну службу України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 416, Служба є центральним органом виконавчої влади України, який реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції. Служба організовує та координує роботу з надання статусу учасника бойових дій, зокрема проводить засідання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Заявник просить встановити факт участі у бойових діях під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та безпосередньої участі в антитерористичній операції з метою подальшого отримання статусу учасника бойових дій.

Згідно абз. 1 п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон), учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Абзацом 2 п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону, встановлено, що порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 розділу І Закону України від 07.04.2015 №291-VIII Про внесення змін до Закону щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України частину першу статті 6 Закону доповнено пунктом 20, згідно абз. 1 п. 20 якого частини першої статті 6 Закону учасниками бойових дій також визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Абзацом 2 п. 20 ч. 1 ст. 6 Закону встановлено, що порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України визначив порядок надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, затвердивши постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 413 рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі документів, передбачених пунктом 6 Порядку, приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС та ДПтС; міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Службою, - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Згідно з п. 3 розділу І та п. 2 розділу II Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10.11.2014 № 867, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2014 за № 1494/26271, міжвідомча комісія призначена лише для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам (осіб), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання. Міжвідомча комісія має право розглядати документи щодо осіб, які надіслані лише комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах (у підпорядкуванні яких особи брали участь в антитерористичній операції) у разі наявності у поданих документах спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Щодо винесення на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 то, враховуючи положення пункту 20 частини першої статті 6 Закону та пункту 5 Порядку № 413, це питання повинно вирішуватися відомчою комісією того відомства, до якого увійшло добровольче формування у складі якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції. І у разі якщо при розгляді відомчою комісією документів ОСОБА_1 виникне спір, що потребує міжвідомчого врегулювання, тільки ця відомча комісія може винести на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій.
Таким чином, Служба могла б винести на розгляд міжвідомчої комісії документи про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 лише після їх розгляду відомчою комісією та встановлення нею наявності спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.
Враховуюче викладене, Служба не бере участь у правовідносинах у яких заявник просить встановити юридичний факт (не є суб`єктом несення обов`язку виконання рішення суду), тому не може виступати заінтересованою особою у справі. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У разі підтвердження у судовому засіданні участі ОСОБА_1 у бойових діях, вказаний факт може бути встановлений судом у разі якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який це посвідчує. На підставі викладеного, вважає, що Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції не є зацікавленою особою у справі.
Представник зацікавленої особи Громадської організації «Правий сектор» в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи без участі свого представника, відкладення розгляду справи не надав.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, його представника, представника зацікавленої особи, свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню за таких обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи як ветеран війни, згідно посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 08.12.2015р. (а.с. 17).

Згідно довідки керівника Центру звільнення полонених «Офіцерський корпус» від 04.03.2015р. ОСОБА_2 (а.с. 7), ОСОБА_1 04.03.2015р. звільнено з полону, де він знаходився з 25 січня 2015 року по 3 березня 2015 року.

Як зазначає заявник, під час знаходження в полоні він піддавався катуванню, внаслідок чого отримав чисельні травми, у зв`язку із чим 06.03.2015р. звернувся до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», лікарями якої встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітини.

За довідкою слідчого СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 19.06.2015р. (а.с. 9) ОСОБА_1 06.03.2015р. поступив до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» із зони проведення антитерористичної операції.

Постановою слідчого СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 07.07.2015р. у кримінальному провадженні № 0001783 від 16.06.2014р. за ст. 348 КК України (за фактом вбивства та замахів на вбивство працівників правоохоронних органів, членів громадських формувань та військовослужбовців під час участі у антитерористичній операції) призначено судово-медичну експертизу щодо обставин отримання ОСОБА_1 поранень (а.с. 10).

Згідно висновку експерта №2702е КЗ «Дніпропетровське клінічне бюро МСЕ» ДОР» (а.с. 11 15) у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: повторної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гострої сенсоневральної приглухуватості, гематоми правого слухового проходу та крововиливу у барабанну перетинку праворуч; ділянок в області обох променево-зап`ясткових суглобів, загоєння саден з явищами в посттравматичному періоді легкої мотосенсорної невропатії серединних нервів з обох сторін без порушення функцій верхніх кінцівок; рубця на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, що є наслідком загоєння рани.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації можливо вказати, що всі вони отримані за тривалий час до первинного звернення за медичною допомогою в ОКБМ, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений.

Також згідно цього висновку на момент огляду виявлено рубець на зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, однак за наслідками загоєння у вигляді рубця, конкретно встановити характер травмуючого предмету не видається можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних. Можливо лише вказати, що воно спричинено від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою, що не виключає можливості спричинення його при дотичній дії кулі.

Як вбачається з матеріалів справи, на звернення заявника до Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, службою надана відповідь від 02.11.2015р. (а.с. 8) про те, що Український Добровольчий корпус створений ГО «Правий сектор» не було включено до складу ЗСУ, МВС, НГ та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. У листі, зокрема, зазначено, що відповідно до п. 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014р. № 413, статус учасника бойових дій надається особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Відповідно до пункту 4 Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівників) Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг, нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Відповідно до пункту 5 Порядку, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

З надісланих документів не вбачається фактів виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Як пояснив сам заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні він є професійним військовим, на підтвердження чого надав військовий квиток та довідку Жовтневого військового комісаріату № 3476, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , 1963 р.н., проходив військову службу в Збройних Силах в періоди: з 10 квітня 1982р. по 19 серпня 1984р.; з 24 лютого 1986р. по 18 листопада 1998р. На території Демократичної Республіки Афганістан в періоди: з 22 червня 1982р. по 18 серпня 1984р., з 30 жовтня 1987р. по 12 лютого 1989р. Приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 2 серпня 1989р. по 31 жовтня 1989р. Приймав участь в операції по підтримці миру в Югославії в період з 3 травня 1996р. по 04 листопада 1996р. Отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В червні 2014 року він вступив добровольцем до Українського Добровольчого корпусу, створеного Громадською організацією «Правий сектор». В липні 2014 року з іншими членами Українського Добровольчого корпусу був направлений в зону АТО на територію Донецької та Луганської областей. В липні 2014 року приймав участь в деблокуванні залишків батальйону «Донбас» у Північно-Східному напрямку в населених пунктах Моспіне, Піски, Водяне та інших. Їх база (база Правого сектору) була розташована у с. Покровка. Він, як і всі військові був належним чином екіпірований та озброєний. Завданням групи було пошук та видобуток «язиків», тобто, осіб, які можуть повідомити інформацію про супротивника, на яких можливо обміняти військовополонених, проникнення не територію супротивника, пошук живої сили, участь у засідках, затримання і доставлення до штабу. Він неодноразово потрапляв під обстріли, застосовував вогнепальну зброю з метою знищення супротивника. 25 січня 2015 року під час звільнення з полону військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , в районі с. Піски Донецької області потрапив у засідку в Майорську (під м. Горлівка) бойовика-терориста Безлєра, який є особливо найжорстокішим бойовиком. У його підпорядкування знаходяться відверті злочинці, колишні в`язні. Під час перебування у полоні він піддавався катуванню, йому зламали щелепу, ніс, пошкодили праву вушну раковину, пошкодили грудну клітину, прострелили праве стегно.

04.03.2015р. його звільнено з полону в результаті обміну полоненими.

Свідок ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні, що він є Головою Дніпропетровської громадської спілки ветеранів Афганістану "Ніхто, окрім нас", відповідно до рішення Першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України - Головнокомандувача Збройних Сил України №37725/С від 11.12.2015 входить до складу контактної робочої групи з питань пошуку та ексгумації тіл загиблих та організації повернення військовослужбовців Збройних Сил України, ПрО та ІВФ які утримуються на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей та РФ.

Він працював у Центрі звільнення полонених «Офіцерський корпус» під керуванням ОСОБА_2 . Йому відомо, що ОСОБА_1 був у складі диверсійної групи, приймав участь у бойових діях під ОСОБА_5 . Їм стало відомо, що ОСОБА_1 потрапив під м. Горлівка у полон бойовиків у січні 2015 року. Спочатку була інформація, що він загинув на території так званої ДНР, але вони його продовжували шукати. Надійшла інформація про те, що він у Горлівці і буде розстріляний. Він знав, що ОСОБА_1 поранений. Почав вирішувати питання про його звільнення. Врешті в березні 2015 року його обміняли через Крим. У нього була контузія, поранена нога, зламані ребра,.

Свідок ОСОБА_6 пояснив в судовому засіданні, що він призваний 07.03.2015у Новомосковсько-Магдалинівським ОМВК та проходить службу у відповідності до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15 у військовій частині - польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Познайомився із ОСОБА_1 за обставин, коли його група у складі 46-ти військових виходили з ОСОБА_7 котла 25.08.2014. Вони були під обстрілом. Група Правого сектора, у складі якої був ОСОБА_1 знищила поперед їх блок-пост бойовиків і таким чином забезпечила їм вихід з котла. Потім вони потрапили на базу Правого сектора, де служив ОСОБА_1 .

Крім того, представником заявника були надані суду нотаріально посвідченні заяви бійців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно заяви ОСОБА_8 , 1988 р.н., він в період з 25.01.2015 по 03.03.2015 перебував у полоні у бандформуванні самопроголошеної ДНР разом із ОСОБА_1 , 1963 р.н. В полоні вони піддавалися тортурам, фізичним і моральним знущанням. Катували обох електричним током, перебили вушні перетинки та прострелили ноги. Обох їх вивозили через державний кордон України до Російської Федерації, а саме, м. Тихорецьк Ростовської області, на допит співробітниками ФСБ РФ. Звільнення з полону відбувалося шляхом обміну за безпосередньої участі ГО «Офіцерський корпус» на пропускному пункті «Чонгар» на адмінмежі з тимчасово окупованою територією АРК 03.03.2015

Згідно заяви ОСОБА_9 , 1978 р.н., він є учасником АТО на території Донецької та Луганської областей, є захисником Донецького аеропорту. Під час бойових дій у період з червня 2014 року по січень 2015 року на сході України на території Донецької та Луганської областей він познайомився з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Останні були членами та воювали у складі ДУК «Правий сектор». Вони разом приймали участь у бойових діях в ході АТО, які відбувалися, зокрема, на території с. Тоненьке, с. Піски, с. Водяне, с. Орловка, біля Авдіївки та ін. В ході бойових дій пліч опліч боронили Батьківщину, неодноразово були поранені та сумлінно несли службу перед Батьківщиною та народом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 самоорганізувався для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи в районі антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входив до складу формувань, визначених у п. 19 ст. 6 Закону України від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на момент виникнення спірних правовідносин чітко визначеного юридичного статусу не мав.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч.1 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (стаття 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Даній статті Конституції України кореспондує стаття 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо того, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

У преамбулі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Статтею 7 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Відносно військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.

Разом з тим, особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п.19 ст.6 Закону України № 3551-ХІІ від 22.10.1993 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Збройних сил, Нацгвардії, СБУ тощо), на теперішній час не мають чітко визначеного юридичного статусу, законодавчо не врегульовано вирішення питання надання їм статусу учасника бойових дій, хоча загальновідомим фактом є внесення декількох законопроектів щодо внесення змін та доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які зареєстровані і перебувають на розгляді Верховної Ради України.

Крім того, розглядаючи справу, суд звертає увагу на те, що участь добровольчих формувань в особливий період, в тому числі громадської організації «Правий сектор», в антитерористичній операції в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 "Про внесення зміни до статті 6 Закону України №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який набрав чинності з 22.05.2014, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.

Так, учасниками бойових дій згідно з п. 19 ст. 6 Закону № 3551-ХІІ від 22.10.1993, визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Учасники добровольчих формувань, які в особливий період з боку державних установ були допущені в район проведення АТО та приймали участь у бойових діях на боці сил АТО, не були включені в перелік п.19 ст.6 Закону № 3551-ХІІ від 23.10.1993 (із змінами та доповненнями), а тому, суд вважає, що у ОСОБА_1 є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту участі її сина в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року).

Факти участі ОСОБА_1 у період з липня 2014 року по 3 березня 2015 року в складі Добровольчого Українського Корпусу, створеного за ініціативи громадсько - політичного руху «Правий сектор», отримання ним під час перебування у полоні в період з 25 січня 2015 року по 3 березня 2015 року вогнепального поранення середній третини правого стегна та тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою грудної клітини, гострої сенсоневральної приглухуватості, гематоми правого слухового проходу та крововиливу у барабанну перетинку праворуч, знайшли підтвердження у судовому засіданні, тому можуть бути встановлені судом відповідно до статті 256 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.10, 11,60, 209, 213-215 , 259 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту учасника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України, встановлення факту участі у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення - на території Донецької та Луганської областей України в період з липня 2014 року по 3 березня 2015 року, встановлення факту отримання вогнепального поранення під час знаходження в полоні в період з 25 січня 2015 року по 3 березня 2015 року задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , брав участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення - на території Донецької та Луганської областей України у період з липня 2014 року по 3 березня 2015 року в складі Добровольчого Українського Корпусу, створеного за ініціативи громадсько - політичного руху «Правий сектор».

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав вогнепальне поранення під час знаходження в полоні в період з 25 січня 2015 року по 3 березня 2015 року.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 15 вересня 2016 року. Рішення у повному обсязі cкладено 19 вересня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова