АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/4865/15-ц 22-ц/774/506/К/16
Справа № 216/4865/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/506/К/16 суддя: Бутенко М.В.
Категорія - 50 (ІV) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.

за участю: секретаря - Маслової К.В.

відповідача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання однієї малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29 лютого 2008 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний 26 січня 2010 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ухиляється від сплати аліментів або сплачує їх не в повному розмірі, у зв'язку з чим, за період з 01 жовтня 2013 року по 10 травня 2015 року утворилась заборгованість з аліментів в сумі 8 329,67 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ. ОСОБА_1 не сплачував аліменти без поважних причин і дана заборгованість виникла з вини відповідача, тому позивач має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від прострочених сум.

За таких обставин, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 16 570,98 грн. та суму судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину суми пені по заборгованості за аліментами у розмірі 8 329,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, суд не взяв до уваги того факту, що відповідач з 2013 року по травень 2015 року не працював та не отримував доходів, але не ухилявся від сплати аліментів і за умови надходження коштів (заробітку) сплачував аліменти. З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 сплачував аліменти у розмірі не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ від 23.06.2015 року звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 50%, із яких: 25% - оплата поточних платежів та 25 % - в рахунок погашення заборгованості, тобто відповідач не ухиляється від сплати аліментів та вживає всіх заходів для їх оплати. На думку відповідача, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем невірно проведено розрахунок неустойки (пені), з огляду на правовий висновок Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15). Крім того, судом не враховано матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6)

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2009 року до його повноліття. (а.с.19)

На виконання зазначеного рішення суду, 23 листопада 2009 року видано виконавчий лист №2-2919/2009 р. (а.с.7), на підставі якого державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ відкрито виконавче провадження №39556213. (а.с.8)

Відповідно розрахунку заборгованості №В/2-972 від 23.06.2015 року, складеного державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ, у зв'язку із неналежною сплатою аліментів, станом на 10.05.2015 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8 329,67 грн. (а.с.9)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 пені у розмірі 8 329,67 грн., суд першої інстанції керувався ст.196 СК України та виходив з обов'язку відповідача сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів, оскільки заборгованість по аліментам виникла з його вини, а доказів про те, що заборгованість утворилась з незалежних від ОСОБА_1 причин матеріали справи не містять.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до вимог ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом вказаної норми закону умовою для застосування юридичної відповідальності за заборгованість зі сплати аліментів особа, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, є винна протиправна поведінка останньої. Стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов'язаної сплачувати аліменти, у тому числі у зв'язку з її ухиленням від сплати аліментів, розшуком, перебуванням за кордоном тощо.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач знав про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 його доходів, тривалий час належним чином обов'язки по сплаті аліментів не виконував, у зв'язку з чим з його вини виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 10 травня 2015 року.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15) і в силу положень ст.ст.214, 360-7 ЦПК України, він має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Однак, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визначаючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 8 329,67 грн., суд першої інстанції не навів мотивів та відповідних розрахунків в обґрунтування саме таких висновків суду. За таких обставин, рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим, у розумінні ст.ст.213,214 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції не було перевірено розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, складеного позивачем та не вказано підстав для його відхилення.

Колегія суддів не може погодитись із розрахунком пені наданим позивачем ОСОБА_2, оскільки кількість днів прострочення виконання зобов'язання зі сплати заборгованості по аліментам обчислюється виходячи з того, скільки днів було у місяці, в якому аліменти не сплачувались. Тому, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем невірно проведено розрахунок неустойки (пені), з огляду на правовий висновок Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15) знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Так як, пеня виникає у разі прострочення виконання зобов'язання, яке починається з дня наступного після настання строку сплати, періодом нарахування неустойки за прострочення сплати аліментів є період з 01 жовтня 2013 року по 10 травня 2015 року.

З урахування вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за зазначений період сума пені у розмірі 2 584,71 грн., виходячи з розрахунку:

Місяць в якому наявна заборгованість по аліментамСума нарахованих аліментів (грн.)Сума сплачених аліментів (грн.)Сума заборгованості (грн.)Кількість днів, у відповідному місяціПеня (грн.)
2013 рік
Жовтень945,03699,5245,533176,1143
Листопад945,03800145,033043,509
Всього за 2013 рік 119,623
2014 рік
Лютий945,03800145,032840,6084
Березень945,03796149,033146,1993
Квітень945,030945,0330283,509
Червень945,03796149,033044,709
Липень945,030945,0331292,959
Вересень945,03398547,0330164,109
Жовтень945,030945,0331292,959
Листопад945,03298,5646,5330193,959
Грудень945,030945,0331292,959
Всього за 2014 рік 1651,97
2015 рік
Січень945,03298,5646,5331200,424
Лютий 1022,32597425,3228119,09
Березень1022,3201022,3231316,919
Квітень1022,32543,27479,0530143,715
Травень (10 днів)329,70329,71032,97
Всього за 2015 рік 813,118
Загальна сума пені 2 584,71

Відповідно до вимог ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як убачається з матеріалів справи відповідач був обізнаний про обов'язок сплачувати аліменти, також знав про наявність заборгованості за аліментами, але обов'язок по сплаті аліментів належним чином та в повному обсязі не виконував, а тому наявна його вина у виникненні заборгованості.

Відповідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Однак, відповідачем доказів про тяжке матеріальне становище, сімейне становище, або інших доказів неможливості сплати аліментів у період з 01 жовтня 2013 року по 10 травня 2015 року ні суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано та не зазначено. У зв'язку із чим, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зменшення розміру неустойки (пені).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач з 2013 року по травень 2015 року не працював та не отримував доходів, але не ухилявся від сплати аліментів і за умови надходження коштів (заробітку) сплачував аліменти, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відсутність у ОСОБА_1 доходів не звільняє його від обов'язку утримувати свого сина та виконувати в повному обсязі рішення суду щодо стягнення з нього аліментів.

Посилання відповідача на те, що постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ від 23.06.2015 року (а.с.52) звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 50%, із яких: 25% - оплата поточних платежів та 25 % - в рахунок погашення заборгованості, тобто відповідач не ухиляється від сплати аліментів та вживає всіх заходів для їх оплати, також не заслуговують на увагу, оскільки факт здійснення відповідачем дій спрямованих на оплату поточних платежів по аліментам та погашення заборгованості по аліментам за минулий період, не свідчить про відсутність вини ОСОБА_4 у простроченні сплати аліментів в повному обсязі у період з 01 жовтня 2013 року по 10 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 243,60 грн. (а.с.1)

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає часткому задоволенню, рішення суду першої інстанції відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання однієї малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2013 року до 10 травня 2015 року в сумі 2 584,71 грн. та судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

Н.О. Соколан