Справа №336/6912/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді: Наумова О.О.,

при секретарі: Сергієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах позивача 22.09.2015 року звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором ZPC0GK00390643 від 22.12.2006 року в сумі 49468,66 доларів США (1088805,21 грн.), в тому числі: заборгованість за кредитом 27042,28 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10624,28 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 2054,51 доларів США, пеню за невчасне виконання зобовязань за договором 9747,59 доларів США та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZPС0GK00390643, за яким відповідач по справі отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США на термін до 19.12.2025 року, та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит.

В забезпечення виконання зобовязання за договором №ZPС0GK00390643 між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори поруки, з поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідача ОСОБА_1

У порушення умов договору та ст.ст.526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 18.08.2015 року утворилась заборгованість 49468,66 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 27042,28 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10624,28 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2054,51 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 9747,59 доларів США, у зв'язку із чим, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 49468,66 доларів США, а також судові витрати, сплачені при предявленні позову у розмірі 16332,08 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав в повному обсязі, просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 49468,66 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 27042,28 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10624,28 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2054,51 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 9747,59 доларів США та судові витрати в межах заявлених вимог. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5, проти позову заперечував про що надав письмові заперечення проти позову та просив у позові відмовити у повному обсязі. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 п.1ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що передбачено частинами 1, 2 ст.553 ЦК України.

Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Судом встановлено, що 22.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZPС0GK00390643, за яким відповідач по справі отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США на термін до 19.12.2025 року, та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязання за договором №ZPС0GK00390643 між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори поруки №ZPС0GK00390643/1 від 22.12 2006 року з поручителем ОСОБА_2 та №ZPС0GK00390643/2 від 22.12 2006 року з поручителем ОСОБА_3, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідача ОСОБА_1, відповідно до умов яких поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника ОСОБА_1, що виникають з умов вказаного вище кредитного договору, а саме повернути кредит в розмірі 30000,00 доларів США, сплатити проценти за його користуванням, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Вказаним договором також передбачено, що у разі невиконання боржником умов кредитного договору банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобовязань, а поручитель приймає на себе зобовязання здійснити виконання зобовязань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі протягом 5 календарних днів з дати направлення такої вимоги. Відповідно до п.11 договорів поруки, укладених між сторонами, він діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором, до п.12 порука за цим договором припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Фактично між сторонами виникли кредитні зобов'язання і між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов'язання, строки дії, права, обов'язки та відповідальність сторін.

Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами.

Розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 18.08.2015 року має борг по кредитному договору в сумі 49468,66 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 27042,28 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10624,28 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2054,51 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 9747,59 доларів США.

Позивачем суду надано на підтвердження своїх вимог копії письмової вимоги №30.1.0.0/2-61222ZPC0L839 від 20.08.2015р. про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором на імя ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виконання грошових зобовязань за договором поруки на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3 про погашення протягом 5-ти днів з моменту її отримання простроченої заборгованості в сумі 3183,83 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 10414,36 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом, та пені за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 9785,00 доларів США. Відомості про отримання цієї вимоги відповідачами суду не надані та у справі вони відсутні, тому надана вимога не підтверджує того, що банк належним чином виконав умови договору поруки щодо направлення письмової вимоги поручителям про погашення боргу.

Позивачем суду не надано доказів того, що поручителі ОСОБА_2, ОСОБА_3 були повідомлені про наявність простроченої заборгованості основного боржника за кредитним договором ОСОБА_1 Невиконання позивачем, в тому числі і з 20.08.2015 року, умов договору щодо направлення письмової вимоги поручителям ОСОБА_2, ОСОБА_3 зумовило збільшення боргу, зважаючи на те, що заборгованість почала виникати задовго до звернення позивача до суду 22.09.2015 року.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.251 ЦК України терміном є певний момент у часі з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, що може бути визначена правочином.

Відповідно до ч.2 ст.252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У п.п.11, 12 договору поруки, укладеному між банком та поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 зазначено, що строк дії договору поруки продовжується до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а відповідальність поручителя припиняється лише через пять років після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Отже, зазначеним договором поруки встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, що відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вказувалося, з розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на час звернення до суду вбачається, що прострочена заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором виникла у січні 2011 року, позичальник вносив щомісячні платежі не в повному розмірі тому банком нараховувалась пеня за невчасну сплату кредиту з лютого 2011 року, з 22.01.2011 року платежі вносились до банку з затримкою у декілька місяців, а з листопада 2012 року він не вносив коштів на погашення кредиту взагалі.

Позичальник не виконав умови кредитного договору і у цьому разі за умовами кредитного договору у банку виникло право вимоги дострокового повернення кредиту. Відтак з цього моменту почав спливати визначений договором поруки пятирічний строк виконання зобов'язання, протягом якого банк має право звернутись з вимогою до поручителя, а у разі, якщо банк не скористається таким правом, зобов'язання за договором поруки припиняються після спливу такого строку.

До суду з позовом до поручителя банк звернувся 22.09.2015 року тобто в межах пятирічного строку, встановленого договором поруки. Оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, то право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються. У зв'язку з цим, зобов'язання поручителя за договорами поруки, що укладений 22.12.2006 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 не припинився відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Встановивши, що загальна сума боргу становить 49468,66 доларів США (1088805,21 грн.), в тому числі: заборгованість за кредитом 27042,28 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10624,28 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 2054,51 доларів США, пеню за невчасне виконання зобовязань за договором 9747,59 доларів США, а також те, що заборгованість у ОСОБА_1 за кредитним договором виникла у січні 2011 року, але позичальник вносив щомісячні платежі не в повному розмірі тому банком нараховувалась пеня за невчасну сплату кредиту з лютого 2011 року.

Як вбачається з довідки МСЕК серії АВ №0289877 на імя ОСОБА_2, останній є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені в межах строків позовної давності. Тобто, керуючись п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, суд прийшов до висновку про стягнення пені в один рік, а саме за період з 22.09.2014 року по період 16.02.2016 рік ((9747,59 4268,40) = 5479,19 доларів США.) Таким чином, суд стягує з відповідачів пеню у розмірі 120596,97 грн.

Отже, вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів підлягають частковому задоволенню.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що за його умовами погашення кредиту мало здійснюватися ОСОБА_1 щомісячними платежами. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість по платежам за кредитом у позичальника почала виникати з січні 2011 року, при цьому боржник здійснював погашення кредиту, хоча із порушеннями строків, щомісяця показники заборгованості змінювалися. З лютого 2011 року нараховувалася пеня, розмір якої постійно збільшувався. З листопада 2012 року ОСОБА_1 жодних платежів станом на 18 серпня 2015 року не здійснював, кошти на погашення тіла кредиту, відсотків, пені не вносив. Відповідно до розрахунку, який надано позивачем станом на 18.08.2015 року заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором становить по кредиту в сумі 45200,26 доларів США (994857,72 грн.), в тому числі: заборгованість за кредитом 27042,28 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10624,28 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 2054,51 доларів США, пеню за невчасне виконання зобовязань за договором 5479,19 доларів США.

Вказана сума заборгованості, станом на день розгляду справи відповідачами банку не сплачена.

Порядок призначення та проведення судових експертиз передбачений Законом України "Про судову експертизу", а також регулюється Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації), затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5.

За змістом положень ст.ст.143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст.129 Конституції України).

Крім того, у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" судам роз'яснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для справи. Факти, що входять в предмет доказування, визначені у ч.1 ст.179 ЦПК України. За ч.2 ст.59 зазначеного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання допустимості і належності доказів у цивільному судочинстві регламентується ст.ст.58, 59 ЦПК України. Допустимість доказу - це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону.

Відповідно до ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом на виконання вимог п.4 ст.10 ЦПК України відповідачам та представнику відповідачів ОСОБА_5 було роз'яснено їх право заявити клопотання щодо призначення по справі експертизи з метою встановлення вірності нарахування заборгованості за договором від 22.12.2006 року, а також про надання інших доказів по справі, які б підтверджували обставини, викладені в запереченні на позовну заяву.

Проте представник відповідачів ОСОБА_5 вказаним правом не скористався і на підтвердження своїх заперечень проти позову послався лише на письмові заперечення проти позову, додані ним до справи.

Разом з тим суд вважає, що відповідачі та представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову.

Таким чином, загальна сума заборгованості доведена позивачем та підлягає солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки вони порушили умови договору та вимоги ст.ст.526, 527, 530, 533, 536, 1046, 1049, 1054 ЦК України, чим порушено права позивача, який, у свою чергу, відповідно до вимог ст.ст.543, 549, 550, 551, 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення заборгованості, що лишилася, сплати процентів та пені, відповідно до положень ст.ст.1048, 625 ЦК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів у розмірі 45200,26 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 27042,28 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10624,28 доларів США, заборгованість по комісії за користуванням кредитом 2054,51 доларів США, пеню за невчасне виконання зобовязань за договором 5479,19 доларів США.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати просуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, в зв'язку з чим стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 16332,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 530, 533, 536, 543, 549, 550, 551, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPС0GK00390643 від 22.12.2006 року, яка складається з - заборгованості за кредитом в сумі 27042,28 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10624,28 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2054,51 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 5479,19 доларів США, разом суму 45200,26 доларів США, що за курсом 22,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2015 року складає 994857,72 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 16332,08 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов