Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Гечка К.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Ужгородської міської ради, Ужгородського міськрайнного управління юстиції та Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визначення часток співвласників у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до реєстраційної служби Ужгородського міськрайнного управління юстиції Закарпатської області та Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визнання права власності на майно в порядку спадкування та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою суду від 30 грудня 2015 року в справу залучено як співвідповідача Ужгородську міську раду. Під час розгляду справи уточнено найменування відповідача реєстраційної служби Ужгородського міськрайнного управління юстиції Закарпатської області як Ужгородське міськрайонне управління юстиції.

В позовній заяві зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, після смерті якої залишилося спадкове майно - частка квартири АДРЕСА_1. Позивачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7 та після смерті останньої у липні 2015 року вона звернулася до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, однак нотаріусом їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, у зв'язку відсутністю документа, який підтверджує належність їй вказаної частки квартири. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 листопада 2006 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, квартира АДРЕСА_1 є приватизованою та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_1 (онуці), ОСОБА_4 (правнуку) та ОСОБА_5 (правнучці). Позивачі ОСОБА_1, яка є донькою, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 онуками ОСОБА_3, не заперечують про те, щоб право власності на 1/4 частини квартири було оформлено за останньою.

Просять визнати за ними, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, право власності по 1/4 кожного квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати реєстраційну службу зареєструвати за ними право власності по 1/4 на кожного вказаної квартири і видати їм свідоцтва на право власності.

Відповідно поданих до суду письмових доповнень до позовної заяви представник позивачів ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та просить суд: визначити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є рівними, і кожному з них належить по 1/4 частки у праві спільної сумісної власності в зазначеній квартирі; визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Також просить зареєструвати за позивачами право власності на 1/4 частини зазначеної вище квартири за кожним.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені в позовній заяві та доповненнях до неї обставини і просять позов задовольнити.

Представники відповідачів Ужгородської міської ради, Ужгородського міськрайнного управління юстиції та Першої Ужгородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7, що стверджується даними її свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що стверджується даними її свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради згідно рішення № 334 від 22 листопада 2006 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної, сумісної власності ОСОБА_7 та членам її сім'ї: онуці - ОСОБА_1, правнуку - ОСОБА_4, правнучці - ОСОБА_5.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка позивачка ОСОБА_1 пояснила, що позивачка ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_7 проживала разом з останньою.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України, якою встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3, являючись спадкоємцем першої черги на спадкове майно за законом після смерті матері ОСОБА_7, з метою оформлення спадщини звернулася до нотаріуса.

Листом державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А.В. за № 1047/02-14 від 17 листопада 2015 року позивачку ОСОБА_3 було повідомлено, що для отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, необхідно подати документ, який підтверджує належність вказаної вище частини квартири ОСОБА_7.

Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до положень ст.ст. 370, 372 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що домовленості між співвласниками квартири АДРЕСА_1, що є їх спільною сумісною власністю, про зміну розмірів часток не було, тобто частки співвласників зазначеної квартири ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є рівними і кожному з них належить по 1/4 частки у квартирі.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на зазначений об'єкт, зокрема, його частини за спадкодавцем ОСОБА_7, позивачка ОСОБА_3, як спадкоємець, яка фактично прийняла спадщину, не має можливості оформити спадщину.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позивачка ОСОБА_3 від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_7 (1/4 частини квартири), не відмовилася, фактично вступила у володіння майном, а також те, що визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку, що позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому за ОСОБА_3 слід визнати право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Питання щодо належності ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 2006 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, ніким не оспорюється, а тому підстав для визнання за ними права власності в судовому порядку не має потреби.

Позивачка ОСОБА_3 має право звернутися до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на свою частку зазначеного майна.

Всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не доведено, що між позивачами та органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, після визначення часток, існує спір з приводу реєстрації їхніх речових прав, а тому заявлена вимога зареєструвати за позивачами право власності на 1/4 частини квартири за кожним є передчасною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України ст.ст. 370, 372, 1216, 1218, 1258, 1261, 1267, 1268 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є рівними, і кожному з них належить по 1/4 частки у праві спільної сумісної власності в зазначеній квартирі.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.