Провадження 2/200/4802/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» грудня 2016 р. Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді Женеску Е.В.

при секретарі Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2016 року Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 08 вересня 2015 року укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав грошові кошті у розмірі 100 000,00 грн. Забезпеченням повернення боргу виступило нерухоме майно: домоволодіння та земельна ділянка по вул.Виконкомівська, 37Д у м.Дніпро. У зазначений термін ОСОБА_2 борг не повернув. Позивач просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке було надано ОСОБА_2 в якості забезпечення повернення боргу по договору позики.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заґву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та винести рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі на винести рішення на розсуд суду.

Згідно ст.197 ЦК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.

08 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошті у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою виданою останнім. Сторони погодили термін повернення грошових коштів до 08 вересня 2016 року. Забезпеченням повернення боргу (п.7.1. Договору позики від 08.09.2016 р.) виступило нерухоме майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, та земельна ділянка, площею 0,0632 га, що знаходяться за адресою: м.Дніпро, вул.Виконкомівська, 37Д. У зазначений термін ОСОБА_2 борг не повернув.

Суд, проаналізувавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, зазначає, що згідно статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючі викладене вище, суд робить висновок, що договір позики від 08.09.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідає всіх нормам діючого законодавства України, тому тягне за собою виникнення певних прав та обовязків для сторін.

Судом встановлено, що згідно пункту 7.1. договору позики від 08.09.2016 року забезпеченням повернення 100 000,00 (сто тисяч) гривень виступило нерухоме майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, та земельна ділянка, площею 0,0632 га, що знаходяться за адресою: м.Дніпро, вул.Виконкомівська, 37Д.

Сторони при підписанні договору позики оцінили вартість майна з урахуванням його фактично зруйнованого стану у 100 000,00 грн., з яких вартість земельної ділянки становить 62 000,00 грн., а вартість домоволодіння - 38 000,00 грн., що відповідає сумі боргу, що зазначено у додатку №1 до договору позики, який підписаний обома сторонами.

Для підтвердження права власності на нерухоме майно, в матеріалах справи міститься Державний акт на право приватної власності на землю за номером 271 від 05.09.1995 р.

Відносно домоволодіння судом встановлено, що воно складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В та було збудовано до 1992 року, тому державна реєстрація права власності щодо зазначеного майна не проводилась. Зазначений факт підтверджується актом від 03.06.2016 року виданим інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 (сертифікат АЕ№001703), в якому зазначено що згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127, затвердженої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 вказане вище домоволодіння не є самочинним та не підлягає узаконенню.

Пункт 7.1. договору позики встановлює, що у разі не повернення грошових коштів у встановлений договором строк, Позикодавцю в рахунок погашення боргу передається у власність зазначене вище нерухоме майно.

З пункту 7.2. Договору позики вбачається, що у звязку з передачею нерухомого майна Позикодавцю, за ним визнається право власності на зазначене майно.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене вище, а також факт не повернення ОСОБА_2 боргу у розмірі 100 000,00 грн. по договору позики від 08 вересня 2015 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, та земельна ділянка, площею 0,0632 га, що знаходяться за адресою: м.Дніпро, вул.Виконкомівська, 37Д, в рахунок погашення боргу за договором позики, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанцією, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.11,15,60, 88,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, паспорт серії АК718801, виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 15 грудня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно, а саме, домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 33,1 кв.м., сараю літ.Б, вбиральні літ.В, та земельну ділянку, площею 0,0632 га, що знаходяться за адресою: м.Дніпро, вул.Виконкомівська, 37Д.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1000 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Е.В. Женеску