1Справа № 335/2719/16-ц 2-о/335/48/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа Запорізька міська рада, приватний нотаріус ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа Запорізька міська рада, приватний нотаріус ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 10.03.2016 року заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа Запорізька міська рада, приватний нотаріус ОСОБА_4, залишено без руху та надано заявникам строк пять днів з моменту отримання копії ухвали суду для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 275,60 грн.

15.03.2016 року до суду на виконання ухвали суду від 10.03.2016 року від представника заявників до суду надійшла квитанція про сплату судового збору.

У звязку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, з 10.03.2016 року по 29.03.2016 року питання щодо відкриття провадження за вказаною заявою не вирішувалося.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у даній справі, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з матеріалів доданих до позову ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1, ОСОБА_3 у своїй заяві до суду зазначають, що фактично проживають без реєстрації за адресою: м. Запоріжжя, пр.Маяковського/АДРЕСА_1 .

Відповідно до ЗаконуУкраїни "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно із ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців" від 15 травня 2003 року місце проживання фізичної особи - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою - підприємцем.

Реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Особи, які перебувають більше одного місяця за межами адміністративно-територіальної одиниці, в якій зареєстроване їх місце проживання, і які мають невиконані майнові зобов'язання, накладені в адміністративному порядку чи за рішенням суду, або призиваються на дійсну військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов'язані зареєструвати місце перебування.

При зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст.8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. При реєстрації місця перебування особи інформація про неї надається до органу реєстрації за місцем проживання особи. Таким чином, місце проживання не вважається місцем перебування.

Окрім того, з аналізу положень ст.ст.119, 122 ЦПК України видається , що при вирішенні питання про підсудність справи, суд має виходити лише з даних про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

ЦПК України повязує вчинення всіх процесуальних дій із зареєстрованим місцем проживання або перебування особи.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, це місце повинно бути зареєстрованим у встановленому законом порядку. Отже, саме реєстрація фізичної особи - заявника є визначальною для правильного визначення підсудності.

Заявниками до заяви про встановлення факту родинних відносин не надано документ, який підтверджує, що на даний час зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявників ОСОБА_1, ОСОБА_3 є територія Вознесенівського (Орджонікідзевського) району, заявники у встановленому законом порядку зареєстровані на територіях Олександрівського (Жовтневого) та Хортицького районів м. Запоріжжя, а тому заява підлягає поверненню заявникам для подання до належного суду.

Відповідно до ч.3 п.4 ст. 121 ЦПК України заява повертається коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» - сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 2) повернення заяви або скарги, у звязку з чим судовий збір сплачений при зверненні до суду підлягає поверненню.

Керуючись ст.115, абз.4 ч. 3 ст. 121,257 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа Запорізька міська рада, приватний нотаріус ОСОБА_4, повернути заявникам для подання до належного суду.

Роз'яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду за підсудністю.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору за подачу заяви у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн.. 60 коп., сплачену на р/р 0007 згідно квитанції № 11С26С1А6Е від 15.03.2016 року сплачену у ПАТ «ОТП Банк» та суму судового збору у розмірі 275(двісті сімдесят пять) грн.. 60 коп. сплачену на р/р 0007 згідно квитанції № 20 від 02.03.2016 року сплачену у АТ «Ощадбанк»

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: