У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асат», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Асат» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду із указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просили стягнути з ТОВ «Асат» на користь ОСОБА_4 22 964 грн 54 коп. матеріальної шкоди, 7 000 у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також просили стягнути з ТОВ «Асат» на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду у розмірі 550 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначали, що 30 квітня 2013 року о 20 год. 05 хв. на вул. Наукова, 148 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Асат» (далі - ТОВ «Асат»), під керування ОСОБА_6, та автомобіля марки Volkswagen Jetta, державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок вказаної ДТП автомобіль ОСОБА_4 зазнав пошкоджень.

Зазначали, що постановою Личаківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені вищевказаного правопорушення.

Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування, що було перераховано страховиком ТОВ «Асат» - Приватним акціонерним товариством «Кримська страхова компанія» (далі - ПрАТ «Кримська страхова компанія»), не покриває реальних збитків на відновлення пошкодженого автомобіля ОСОБА_4, у зв'язку із чим остання не має можливості здійснити його ремонт та, як наслідок, вільно їм користуватись, що завдало їй також і моральної шкоди.

Крім того, ОСОБА_5 понесені витрати на проведення експертного дослідження та послуги евакуатора, що теж на думку позивачів, підлягають стягненню з ТОВ «Асат» на користь останньої.

Враховуючи наведене, просили позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Асат» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 22 954 грн 54 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн та 243 грн 60 коп. судового збору.

Стягнуто з ТОВ «Асат» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 550 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 січня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Асат» задоволено частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 скасовано та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, а в частині стягнення витрат на правову допомогу змінено, зменшено розмір витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з ТОВ «Асат» на користь ОСОБА_4 з 2 500 грн на 1203 грн 49 коп.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Асат» просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Асат» зобов'язано сплатити ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а також відшкодувати ОСОБА_5, понесені нею внаслідок скоєння ДТП збитки, оскільки вказані матеріальні збитки завдані працівником товариства під час виконання ним своїх службових обов'язків.

Скасовуючи рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні, суд апеляційної інстанції виходив з того, що остання не надала доказів звернення до страховика відповідача із вимогою виплати страхового відшкодування, як і доказів відмови страховика у здійсненні таких виплат, а отже підстави для задоволення вимог ОСОБА_5 про стягнення з ТОВ «Асат» на її користь матеріальної шкоди відсутні.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо наявності рішення Личаківського районного суду м. Львова, яке набрало законної сили, ухваленого за результатами розгляду тотожного спору між ОСОБА_4 та ТОВ «Асат», суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що після уточнення позовних вимог ОСОБА_4 просила стягнути матеріальну шкоду лише з ОСОБА_6, і саме у задоволенні таких позовних вимог їй було відмовлено.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Асат» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2015 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська