У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 серпня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Просто Фінанс» (далі - ТОВ «Просто Фінанс») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 17 370 грн. 56 коп. із сплатою 8 % річних та кінцевим терміном повернення до 10 серпня 2011 року. Зазначало, що 18 травня 2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача. Зазначало, у результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку він, незважаючи на вимоги, не погасив. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 400 грн. 45 коп. та судові витрати.

Рішенням Овідідопольського районного суду Одеської області від 02 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 400 грн. 45 коп. та судові витрати у розмірі 434 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку, що позичальник порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку відповідач добровільно погашати відмовляється. При цьому, суди обґрунтовано виходили з того, що відповідно до приписів ст. ст. 512-516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і така заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Апеляційний суд, перевіряючи законність рішення районного суду, дійшов вірного висновку, що оскільки відповідачем в суді першої інстанції питання про застосування строку позовної давності не ставилося, його вирішення під час перегляду справи в апеляційному порядку не вбачається можливим.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) і не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова