Справа № 471/306/16-ц
Провадження №2/471/240/16
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"04" липня 2016 р.

Братський районний суд Миколаївсьокої області

в складі:

головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Данілової Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди.

В своєму позові позивач зазначив, що 07.10.2015 року в м Миколаєві сталося ДТП за участю водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом «OPEL Kadett», державний номер НОМЕР_1, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В наслідок ДТП, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, страхове відшкодування у розмірі 20000,00 грн. йому відшкодувала страхова компанія, однак, позивач також просить стягнути з відповідача розмір втрати товарної вартості, витрати пов'язані із проведенням оцінки пошкодженого транспортного засобу, витрати на допомогу в отриманні виплати та витрати понесенні при сплаті судового збору.

До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, поштове повідомлення було повернуто з відміткою «адресат изменил место проживание, уехал в Одесскую область, точного адреса нет».

Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

07 жовтня 2015 року об 11 годині 10 хвилин в м. Миколаєві водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «OPEL Kadett», державний номер НОМЕР_1, по вул. Морськав районі перехрестя з вул. Акіма, був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив контактування із зупинившимся попереду нього транспортним засобом «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_2, під керуванням гр. ОСОБА_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Nissan X-Trail», державний номер НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2015 року ОСОБА_2 був визнаний у винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП(а.с.7).

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Таким чином, відповідачем у справі є ОСОБА_2

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором."

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на дату скоєння ДТП в ПрАТ "УТСК" (а.с. 8), що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до узгодження розміру страхового відшкодування від 12.02.2016 року, підписаної між ПрАТ "УТСК" та ОСОБА_1, сума страхового відшкодування склала 20000,00 грн.

Відповідно до звіту № 44-16 з 01.03.2016 по 19.03.2016 року автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку внаслідок ДТП, вартість відновлювального ремонту транспортному засобу в результаті ДТП, складає 22157,34 грн., розмір втрати товарної вартості, заподіяної власнику автомобіля «Nissan X-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження в ДТП на дату відновлення КТЗ (жовтень 20156 року) становить - 7032,91 грн. (а.с. 11-23).

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ .

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

У відповідності до п. 8.5.1 Методики величина втрати товарної вартості дорожньо-транспортного засобу характеризує фізичний знос, який виникає в разі пошкодження дорожнього транспортного засобу і відповідного ремонту внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також внаслідок зниження міцності чи довговічності окремих складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту частин, які перебували у вжитку чи ремонті.

Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Виходячи з наведених законодавчих норм, можна зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які вона понесла у зв'язку з конкретною дорожньо-транспортною пригодою (відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля).

Згідно з приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до висновків, викладених у Правовій позиції Верховного суду України у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, пов'язані з оплатою позивачем послуг з проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, у сумі 600,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1332 від 15.02.2016 року.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Статтею 84 цього Кодексу визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається з з товарного чеку № 2016 від 22.03.2016 року, позивач сплатив виконавцеві ОСОБА_4 1000,00 грн. в якості оплати послуг за надання юридичної допомоги за написання претензії та позовної заяви (а.с. 26). Таким чином, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

З огляду на вищевикладене такеруючись ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) розмір втрати товарної вартості у сумі 7032 (сім тисяч тридцять дві) гривні 91 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) витрати, пов'язані з оплатою послуг з проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку у сумі 600 (шістсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) витрати на правову допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) витрати, понесені при сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Братським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Б. Скарницька