У Х В А Л А

21 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву приватного підприємства "Інтеграл інвестиції" про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року у справі за позовом приватного підприємства "Інтеграл інвестиції" до ОСОБА_4, фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство Акціонерно - комерційний банк "Львів", ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2015 року позов задоволено.

В рахунок часткового погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 за кредитними договорами від 26 червня 2007 року № 36, 18 червня 2008 року № 87 у розмірі 228 724,77 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 20 жовтня 2015 року було еквівалентно 4 944 466 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття приватним підприємством "Інтеграл інвестиції" (далі - ПП "Інтеграл інвестиції") права власності на предмет іпотеки, а саме: магазин автозапчастин - автосервіс - їдальня, загальною площею 854,2 кв.м., розташований на АДРЕСА_1 разом із земельними ділянками, на яких він розташований, а саме: земельною ділянкою площею 0,0480 га та земельною ділянкою площею 0,1900 га, за сумарною вартістю предмета іпотеки 4 944 466 грн, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_7, згідно із висновком про вартість майна від 16 вересня 2015 року та ТОВ "Західземлепроект" згідно із висновками про вартість земельних ділянок від 17 вересня 2015 року.

Стягнуто з поручителя ОСОБА_4 на користь ПП "Інтеграл інвестиції" частину кредитної заборгованості позичальника за кредитними договорами від 26 червня 2007 року № 36, 18 червня 2008 року № 87 у розмірі 198 565,55 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 20 жовтня 2015 року було еквівалентно 4 292 497 грн 93 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог ПП "Інтеграл інвестиції" до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (фізичної особи - підприємця) ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, провадження у цій частині позовних вимог закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПП "Інтеграл інвестиції" про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ПП "Інтеграл інвестиції" порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини четвертої статті 559 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 559 ЦК України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ПП "Інтеграл інвестиції" посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року, постанову Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що умовами мирової угоди позичальник суб'єкт підприємницької діяльності (фізична особа - підприємець) ОСОБА_5 зобов'язався повернути заборгованість за обома кредитними договорами до 1 липня 2012 року. Отже, строк виконання основного зобов'язання було змінено за домовленістю сторін саме до цієї дати, а відтак кредитор зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати, однак після зміни строку виконання основного зобов'язання, позивач до суду із позовом звернувся лише у серпні 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 березня 2016 року, що надана заявником для порівняння, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Проте зазначена ухвала не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судами порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту наданих для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, що надана заявником для порівняння, скасовано ухвалу суду касаційної інстанції, справу за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. В указаній справі суд дійшов висновку, що згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України договорами поруки встановлено строк її припинення - після закінчення трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту, а тому оскільки кредитним договором установлено дію цього договору до 24 червня 2009 року, то днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік трирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителів, буде - 25 червня 2009 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України - 25 червня 2012 року.

Таким чином, порівняння змісту постанови Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом приватного підприємства "Інтеграл інвестиції" до ОСОБА_4, фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство Акціонерно - комерційний банк "Львів", ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою приватного підприємства "Інтеграл інвестиції" про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук