Справа № 310/1762/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Ліхтанської Н.П.

при секретарі Олійник Н.М.

розглянувшиу відкритомусудовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільнусправуза позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

23.02.2015року позивач ПАТ КБ« Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Як виднозпозовної заяви, відповідно до договору № ZPВ0AN00000005 від 09 серпня 2006р. відповідачем від позивача був отриманий кредит у розмірі 20599,00доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом , визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 08.08.2013р. Згідно умов укладеного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми погашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 20599,00доларів США. Згідно ст. ст. 526,527,530 ЦК України відповідач зобов'язаний свої обов"язки виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак станом на 22.01.2015р. відповідач одержанусуму кредиту не повернув, встановлену договором оплату за користування кредитом в повномуоб'ємі не погасив, у зв'язку з чим позивач просивстягнути з відповідача суму заборгованості по кредиту в розмірі 18743,06доларів США, що складається з наступного: 1704,26доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2472,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14566,80доларів США- за боргованість по пені, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.01.2015року складає 295390,63грн. та судові витрати .

Згідно заочного рішення Бердянського міськрайонного суду від 23.07.2015р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позов було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1, 20.08.1967р. народження, ІПН. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк», , заборгованість за кредитним договором від 09.08.2006року в сумі 6321,73доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.01.2015року складає 99630,46грн., а також судові витрати в сумі 996,30грн., а всього 100626,76грн. В решті частині позову було відмовлено.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 25 січня 2016р. було скасоване заочне рішення Бердянського міськрайонного суду від 23.07.2015р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і справа призначена на новий розгляд.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав клопотання про закриття провадження по справі, в якому зазначив, що про заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.07.2015р. про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 09.08.2006року в сумі 6321,73доларів США, що за курсом 15,76 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.01.2015року складає 99630,46грн., а також судові витрати в сумі 996,30грн., а всього 100626,76грн., відповідачу нічого не було відомо і про це рішення він дізнався лише з повістки з Апеляційного суду Запорізької області. Але позивач навмисно ввів в оману суд першої та другої інстанції, що вказана справа є єдиною в суді. Тому що, позивач разом з відповідачем по аналогічному позову в цей час брав участь у судових засіданнях в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська та Апеляційному суді Дніпропетровської області. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 року апеляційна скарга позивача була відхилена , а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року залишено без змін.

В своїй ухвалі колегія суддів зазначила, 09.08.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPВ0AN00000005, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 20599 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,56% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 08.08.2013року. 09.08.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу GREAT WALK SAFE SUV5, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2. Зобов'язання за вказаним кредитним договором були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.06.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредиту у розмірі 121474,58 грн. та судові витрати у розмір 1233,74 грн. Постановою державного виконавця від 03.09.2009 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 121474,58 грн. 18.02.2011року відділом ДВС Бердянського МРУЮ була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із повним фактичним виконанням рішення суду. Крім того, 19.07.2012року банком вилучено заставний автомобіль GREAT WALK SAFE SUV5, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 у відповідача, який перебував, згідно повідомлення банку, на відповідальному зберіганні в ПАТ КБ «Приватбанк». Автомобіль було реалізовано банком, однак представник позивача не надала суду доказів щодо продажу автомобіля та надходження коштів від продажу автомобіля на погашення заборгованості за кредитним договором. На даний час, відповідно до витягу з державного реєстр обтяжень рухомого майна № 37657755 від 04.09.2012року, автомобіль у заставі не перебуває. Також представник позивача у судовому засіданні не змогла пояснити суду, яким чином зросло тіло кредиту у липні 2011 року з 131,16 доларів США до 196,42 доларів США та у серпні 2012 року з 196,42 доларів США до 260,71 доларів США. Крім того, у первісному позові зазначалося, що заборгованість по тілу кредиту станом на 24.07.2012року становить 6806,35 доларів США, у той час як з розрахунку заборгованості, доданого до уточненого позову, вбачається, що станом на 23.07.2012 року заборгованість за тілом кредиту складає 196,42 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що докази, надані позивачем, є суперечливими, внаслідок чого суд позбавлений можливості з'ясувати наявну заборгованість за кредитним договором, в разі якщо вона існує.

На виконання вимог ч.З ст.10 ЦПК України колегія суддів сприяла всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснювала представнику апелянта права і обов'язки. Проте, останній не навів обґрунтувань яким чином уторилась заборгованість за тілом кредиту, який був повністю погашений під час виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.06.2009року, за який час та на які суми нараховані штрафні санкції та яким чином використано гроші отримані з продажу автомобіля. При цьому представник апелянта не заперечувала, що виконавче провадження закрите внаслідок повного виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитом, гроші від проданого банком автомобіля відповідача пішли на погашення відсотків та штрафних санкцій, які були нараховані за несвоєчасне погашення кредиту під час виконавчого провадження. Заборона на продаж автомобіля була знята банком. Отже, на даний час заборгованість відсутня, що доводиться рішеннями судів, які вступили в законну силу. А тому провадження за цим позовом підлягає закриттю.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про закриття провадження по справі не визнав і зазначив, що дійсно цивільна справа за їхнім позовом до відповідачів з тих самих підстав( заборгованість по процентам, по комісії та пені) розглядалася Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська і рішенням суду від 02 лютого 2015 року в задоволені позову банку було відмовлено. На це рішення суду вони подали апеляційну скаргу, а також звернулися до Бердянського міськрайсуду з цим позовом про стягнення заборгованості по процентам, по комісії та пені, оскільки не згодні з рішенням того суду.

Розглянувшиматеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року позивач у липні 2012року звернувся до суду з позовом, який уточнив у серпні 2014року, до відповідачів ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові було зазначено, що згідно договору № ZPВ0AN00000005 від 09 серпня 2006р. відповідачем ОСОБА_1 від позивача був отриманий кредит у розмірі 20599,00доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом , визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 08.08.2013р. Станом на 22.08.2014р. заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем складає 17784,60доларів США, що складається з наступного: 1704,26доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2472,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 13608,34доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за кредитним договором. Після розгляду справи рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська суду від 02.02.2015року в задоволенні позову було відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.06.2015року апеляційна скарга позивача була відхилена , а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року залишено без змін. В ухвалі апеляційного суду зазначено, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що докази, надані позивачем, є суперечливими, внаслідок чого суд позбавлений можливості з'ясувати наявну заборгованість за кредитним договором, в разі якщо вона існує. На виконання вимог ч.З ст.10 ЦПК України колегія суддів сприяла всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснювала представнику апелянта права і обов'язки. Проте, останній не навів обґрунтувань, яким чином уторилась заборгованість за тілом кредиту, який був повністю погашений під час виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.06.2009року, за який час та на які суми нараховані штрафні санкції та яким чином використано гроші отримані з продажу автомобіля. При цьому представник апелянта не заперечувала, що виконавче провадження закрите внаслідок повного виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитом, гроші від проданого банком автомобіля відповідача пішли на погашення відсотків та штрафних санкцій, які були нараховані за несвоєчасне погашення кредиту під час виконавчого провадження. Заборона на продаж автомобіля була знята банком.

Тобто і суд першої інстанції і суд другої інстанції дійшли висновку про відсутність заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед банком і рішення цих судів набрали чинності.

Знаючи про рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року про відмову у задоволенні позову, 23.02.2015року позивач ПАТ КБ« Приватбанк» звернувся до Бердянського міськрайсуду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В позові було зазначено, що згідно договору № ZPВ0AN00000005 від 09 серпня 2006р. відповідачем ОСОБА_1 від позивача був отриманий кредит у розмірі 20599,00доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом , визначених договором, з кінцевим терміном повернення до 08.08.2013р. Станом на 22.01.2015р. відповідач одержану суму кредиту не повернув, встановлену договором оплату за користування кредитом в повному об'ємі не погасив, у зв'язку з чим відповідач повинний повернути позивачу суму кредиту в розмірі 18743,06доларів США, що складається з наступного: 1704,26доларів США- заборгованість по відсоткам за користування кредитом , 2472,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 14566,80 доларів США- заборгованість по пені.

Відповідно до п.2 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що спір ідеться між банком та відповідачем ОСОБА_1 з приводу кредитного договору № ZPВ0AN00000005 від 09 серпня 2006р. та стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, по комісії за користування кредитом, по пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за кредитним договором і цей позов був розглянутий судом і є рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року про відмову у задоволенні позову, а також враховуючи, що суд першої інстанції і суд другої інстанції дійшли висновку про відсутність заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед банком і рішення цих судів набрали чинності, суд приходить до висновку, що провадження по цій справі за позовом позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Цивільнусправуза позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_4