АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, третя особа Київський національний торговельно-економічний університет про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, уточнивши який зазначив, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року, його було поновлено на роботі в Українському державному університеті фінансів та міжнародної торгівлі на посаді доцента кафедри фінансів та фінансово-економічної безпеки з 23 грудня 2014 року та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду.

Посилався на те, що відповідач, порушив норми законодавства про працю, не поновив позивача згідно з чинним законодавством на роботі, звільнив за неіснуючі прогули, чим перешкоджав отримати вчене звання доцента, що завдало позивачу матеріальних та моральних збитків, приниження честі, гідності та ділової репутації.

Враховуючи викладене, позивач просив поновити його на посаді доцента кафедри фінансів та фінансово-економічної безпеки Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, зобов'язати відповідача перевести позивача з 25 серпня 2015 року на умови роботи повного робочого дня (повну ставку), а також відшкодувати завдану порушенням трудових прав, приниженням честі та гідності моральну шкоду в розмірі 181000,00 грн., стягнути з відповідача витрати пов'язані із прибуттям до суду, витрати пов'язані із залученням свідків, витрати на сплату судового збору. (т.1 а.с.1-8, 34-41)

Відповідач проти позову заперечував.(т.1 а.с.75-82)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди відмовлено. (т.1 а.с.235, 237-241)

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про задоволення позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що рішення суду суперечить вимогам законодавства, які викладені на обґрунтування заявленого позову. (т.1 а.с.244-247)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Представник третьої особи до суду не прибув про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. (т.2. а.с. 7-11)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, роз'яснень у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. (ч.1 ст. 83 КЗпП України)

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що з 01 вересня 2011 року позивач працював у відповідача на посаді доцента кафедри фінансів, грошового обігу і кредиту, а з 03 вересня 2012 року на посаді доцента кафедри фінансів та фінансово-економічної безпеки на 0,25 ставки. (т.1 а.с.83, 84, 125-127, 128)

Наказом від 22 грудня 2014 року № 753-к ОСОБА_1 звільнено з роботи за скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. (т.1 а.с.85)

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року ОСОБА_1 поновлено на посаді доцента кафедри фінансів та фінансово-економічної безпеки з 23 грудня 2014 року (т.1 а.с.187-194, 209- 212)

Рішення в частині поновлення позивача на роботі суд допустив до негайного виконання, а тому ОСОБА_1 02 вересня 2015 року подав до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві заяву про примусове виконання, на підставі якої 11 вересня 2015 року державний виконавець відкрив виконавче провадження, зобов'язавши боржника негайно добровільно виконати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року.(т.1 а.с.12, 13-14)

На виконання судового рішення наказом від 16 вересня 2015 року № 396-к ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді доцента кафедри фінансів та фінансово-економічної безпеки на 0,25 ставки з 23 грудня 2014 р. (т.1 а.с.86)

В цей же день копія наказу про поновлення позивача на роботі була направлена до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (т.1 а.с.91). Одночасно відповідач направив позивачу рекомендований лист-повідомлення про поновлення його на роботі в якому запропоновано прибути до відділу кадрів для ознайомлення з наказом та приступити до виконання посадових обов'язків. (т.1 а.с.221, 222, 59)

За актом від 18 вересня 2015 року складеним працівниками відповідача, ОСОБА_1 прочитав наказ від 16 вересня 2015 року № 396-к, однак від підпису про ознайомлення відмовився, подав до канцелярії відповідача заяву про видачу копії вказаного наказу. (т.1 а.с.15, 87)

Вказані обставини ознайомлення 18 вересня 2015 року позивача з наказом від 16 вересня 2015 року № 396-к підтверджуються також показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які допитані районним судом, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання. (т.1 а.с.214-218, 226-229)

За таких обставин колегія суддів визнана необґрунтованими та відхилила доводи апеляційної скарги щодо неознайомлення позивача із наказом від 16 вересня 2015 року № 396-кпро поновлення на роботі.

Наказом від 13 жовтня 2015 року № 430-к ОСОБА_1 звільнений з посади доцента кафедри фінансів та фінансово-економічної безпеки, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП Україниза прогули. (т.1 а.с.88)

Позивач не заперечував і доказами по справі не спростовано факт відсутності позивача на роботі з 18 вересня 2015 року по 13 жовтня 2015 року.

За актом від 15 жовтня 2015 року складеним працівниками відповідача, ОСОБА_1 прочитав наказ від 13 жовтня 2015 року № 430-к, однак від підпису про ознайомлення відмовився. (т.1 а.с.90)

Факт вчинення позивачем прогулу (відсутності на робочому місці більш ніж три години) у період з 18 вересня 2015 року по 13 жовтня 2015 року доведений відповідачем в судовому засіданні і позивачем не спростований, доказів поважності причин відсутності на робочому місці у ці дні позивач не надав, тому відповідач правомірно звільнив ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/5482/2016

Унікальний номер 753/21234/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ТрусоваТ.О.

Доповідач Левенець Б.Б.