РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 569/10027/15-ц

23 березня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді Денисюка П.Д.,

при секретарі Киричок М.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

представника третьої особи Рівненської міської ради ОСОБА_5,

третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, треті особи на стороні позивача - Рівненська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області, державна інспекція сільського господарства у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_6 про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_7, в якому просить зобовязати відповідача знести самочинно збудовану господарську будівлю, що знаходиться в м. Рівне по вул. І. Нечая біля будинків 21-21Б з технічними характеристиками - 3, 65 м на 2, 95 м, висота 3, 2 м., фундаменти бетонні, стіни деревяні, частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи та звільнити самовільно захоплену земельну ділянку, зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі.

В обґрунтування позову вказала, що будівництво господарської будівлі в м. Рівне по вул. І. Нечая, біля будинків 21-21Б ОСОБА_7 здійснювалося без відсутності дозвільних документів на самовільно захопленій частині земельної ділянки, яка належить до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради. Зазначила, що самовільне захоплення земельної ділянки перешкоджає їй отримати частину земельної ділянки відповідно до пропозицій Управління містобудування та архітектури та захоплює частину приквартирної ділянки двору і перешкоджає облаштуванню пандуса.

У судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_2 позов підтримали, просили задоволити.

В судовому засіданні представники Рівненської міської ради, управління державної-архітектурно будівельної інспекції в Рівненській області позов підтримали, просили задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позову вказали, що згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №810 від 17 листопада 2015 року не встановилено жодних порушень санітарних та пожежних норм. Тому, посилання позивача на те, що дана добудова перешкоджає в облаштуванні пандуса є безпідставним, оскільки вхід до будинку знаходиться на значній відстані від спірної забудови. В задоволенні позову просять відмовити.

Третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову вказала, що господарська будівля у дворі будинку по вул. І. Нечая, 21 в м. Рівне зведена там більше 40 років і раніше нікому не заважала. У задоволенні позову просила відмовити.

Заслухав думку учасників судового процесу, дослідив матеріали справи, оцінив їх у сукупності з іншими доказами, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 10 лютого 2014 року ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира №1 в м. Рівне по вул. І. Нечая 21Б., а ОСОБА_7 належить житловий будинок №21.

Дані житлові будинки розташовані в одному дворі на земельній ділянці, яка згідно будівельно-кошторисної документації виділялася для спільного користування і обслуговування будівель.

На суміжній земельній ділянці, яка належить до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради розташоване самочинне будівництво приміщення, зведене більше 30 років тому.

Згідно акту дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №810 від 17 листопада 2015 року в м. Рівне по вул. І. Нечая, 21 розміщена господарська будівля, яка складається з двох секцій та має наступні технічні характеристики - перше приміщення прямокутної форми двохповерхове розмірами 3, 65м. x 2, 95м., висота 5м. Фундаменти бетонні, стіни зведені із звичайної керамічної цегли, перекриття деревяні балки, покрівля азбестоцементні листи, друге приміщення прямокутної форми одноповерхове розмірами 5,3 м. x 2,95 м., висота 3, 20 м. Фундамент - бетонні, стіни деревяні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи.

Будь-яких документів, що засвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, що знаходиться в м. Рівне по вул. І. Нечая , 21 у ОСОБА_7 немає.

З метою повного та обєктивного розгляду справи судом за погодженням із сторонами 22 грудня 2015 року вчинено окрему процесуальну дію - виїзне судове засідання на вул. І. Нечая в м. Рівне під час якого проведено фото фіксацію та складено план схему подвіря.

Під час виїзного судового засідання встановлено, що самовільне будівництво має наступні технічні характеристики: перше - приміщення прямокутної форми двох поверхове, з цегли на фундаменті з розмірами 3, 65м. на 2, 95м., друге - приміщення прямокутної форми одноповерхове, дерев'яне розмірами 5, 30 м. на 2, 95 м. При чому, частина добудови сараю належить ОСОБА_6

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Аналізуючи наведене та за положеннями ст.376 ЦК України суд приходить до переконання, що добудова №1, 2 по вул. І. Нечая в м. Рівне є самовільною.

Разом з тим, в пункті 5 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України та Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів можливе лише при доведеності факту того, що це перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Аналогічні розяснення містяться в п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 1996 року Про практику застосування судами с.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва).

При цьому суд, враховує положення п.22 постанови Пленуму, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Позивачем не доведено факту порушення її прав, оскільки, відсутність дозвільних документів ніяким чином не вливає на її право користування земельною ділянкою, не встановлено їх і судом при розгляді справи.

Окрім того, на виїзному судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивача, що самовільна забудова заважає їй у встановленні пандуса, що зафіксовано фотознімками вхід до будинковолодіння позивачки знаходиться на значній відстані від самовільної забудови.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Будь-яких фактичних даних, які свідчили б про порушення права відповідача, останньою в судовому засіданні не надано, не добуто їх судом. Позиція третіх осіб на стороні позивача щодо порушеного права не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11,57, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий