Провадження № 2/201/2493/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря Гоц Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, яке відкрилося після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 06.01.2002, а саме, на 1/2 частину квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської міської ради, в якій просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що належало ОСОБА_2, яке складається з 1/2 квартири № 70 за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, буд. № 9.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1/1053-99 від 26.02.1999, він та його мати - ОСОБА_2, є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2, площею 44,9 кв.м.

06.01.2002 мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2. З часом оригінал свідоцтва права власності на квартиру загубився і на руках залишилась лише ксерокопія.

На момент смерті ОСОБА_3 він проживав разом з нею, тож відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є спадкоємцем, який постійно мешкав зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тому є таким, що прийняв спадщину, оскільки на протязі строку, визначеного статей 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини. Вказує, що майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеної квартири не існує. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті ОСОБА_2 не має.

13.05.2005 ОСОБА_1 звернувся до КП «Дніпропетровське міжміське бюро темничної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

В липні 2015 році він звернувся до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради за видачею дублікату свідоцтва на право власності на житло, квартиру за адресою: АДРЕСА_2, але йому було відмовлено на підставі відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро темничної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 27.07.2015.

Згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської влади «Про порядок оформлення і видачі дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру (будинок)» отриманих при приватизації державного житлового фонду від 20.12.2001 № 3266 із змінами та доповненнями, у разі відповіді КП ДМБТІ про зроблене замовлення на оформлення витягу з Реєстру (довідки - характеристики) на відчуження квартири (будинку) заявники повинні вирішувати питання про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), отриманого при приватизації державного житлового фонду у судовому порядку.

11.09.2015 постановою нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла 06.01.2002, було відмовлено з причини відсутності правовстановлюючих документів.

Приймаючі до уваги вищенаведені обставини, позивач, як спадкоємець, вимушений був звернутися з цією позовною заявою до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. При цьому зазначила, що Дніпропетровська міська рада не порушувала прав та інтереси позивача. Просила справу розглянути за її відсутності.

Вивчивши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1/1053-99 від 26.02.1999 ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_2, є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2, площею 44,9 кв.м. (а.с. 6, 7).

06.01.2002 мати позивача - ОСОБА_2, померла, про що відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції було здійснено актовий запис за № 350 (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 406906 від 11.01.2002) (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з даних паспорта позивача, останній з 12.02.1988 по 17.05.2011 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Як зазначає позивач, оригінал свідоцтва права власності на житло, квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загубився і на руках у нього залишилась лише ксерокопія.

Відповідно до листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 07.07.2015, за запит Управління житлового господарства міської ради м. Дніпропетровська за № 3/4-484 від 09.07.2015, КП «ДМБТІ» повідомлялось, що станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі містяться відомості про те, що АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 26.02.1999, виданого виконкомом міської ради народних депутатів, згідно розпорядження №м1/1053-99, зареєстрованого БТІ в реєстрову книгу № 430п, за реєстровим номером 385-540. Додатково повідомлено, що гр. ОСОБА_1 надавався витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.05.2005 для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2, відомості щодо переходу права власності в інвентаризаційній справі відсутні (а.с. 10).

Згідно листа Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 04.09.2015 позивача було повідомлено про те, що оформити та видати йому дублікат свідоцтва про право власності на зазначену квартиру орган приватизації не має можливості, тому що на кв. АДРЕСА_4 надавався витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.05.2005 для оформлення спадщини (довідка КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 27.07.2015 № 8519). Згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про порядок оформлення і видачі дублікатів свідоцтв про право власності на квартиру (будинок), отриманих при приватизації державного житлового фонду» від 20.12.2001 № 3266 із змінами та доповненнями, у разі відповіді КП «ДМБТІ» про зроблене замовлення на оформлення витягу з Реєстру (довідки характеристики) та відсутності документа про повернення витягу з Реєстру (довідки характеристики) на відчуження квартири (будинку) заявники повинні вирішувати питання про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), отриманого при приватизації державного житлового фонду у судовому порядку (а.с. 11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна (ст. 1221 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 цього ж Кодексу передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На виконання вищенаведеної норми закону, позивач звернувся до нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно.

11.09.2015 постановою нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було відмовлено позивачу у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла 06.01.2002, з причини відсутності правовстановлюючих документів (а.с. 13).

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до розяснень, наданих судам в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (п. 3.1) Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності (п. 3.3).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно постанови державного нотаріуса ОСОБА_4, 18.03.2005 Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою на підставі заяви про прийняття спадщини від імені спадкоємців за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була заведена спадкова справа № 263/2005.

18.03.2005 спадкоємцям було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на прості іменні акції в рівних частинах кожному.

19.05.2005 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину означеним вище спадкоємцям було видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на заробітню плату в рівних частинах кожному.

11.09.2015 постановою нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було відмовлено позивачу у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2, яка померла 06.01.2002, з причини відсутності правовстановлюючих документі.

За викладеного вбачається, що після смерті ОСОБА_2 два спадкоємця першої черги звернулися до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої, проте бажання спадкувати частину спірної квартири виявив лише позивач.

Оцінивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке відкрилося після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 06.01.2002, а саме, на 1/2 частину квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), АДРЕСА_5.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 77, 88, 209, 214-215, 256 - 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, яке відкрилося після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 06.01.2002, а саме, на 1/2 частину квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (іпн НОМЕР_1) право власності на спадкове майно, яке відкрилося після смерті матері - ОСОБА_2, померлої 06.01.2002, а саме, на 1/2 частину квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), АДРЕСА_5.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 07 грудня 2016 року. Рішення у повному обсязі складено 09 грудня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова