АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/8166/16 Головуючий у 1 інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі виконуючого обов»язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Ящук ЛюдмилиЮріївни про зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») в особі виконуючого обов»язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Ящук ЛюдмилиЮріївни і просила винести рішення, яким зобов»язати відповідача вчинити дії щодо припинення державної реєстрації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, і яку позивачка заставила банку на забезпечення її кредитних зобов»язань перед ПАТ «Брокбізнесбанк».

Послалась на те, що основне її кредитне зобов»язання, як позичальника ПАТ «Брокбізнесбанк є погашеним, а, відповідно, на її думку, має місце припинення і похідних зобов»язань від відговору кредиту, яким є зобов»язання з іпотечного забезпечення.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року у позові відмовлено /а.с.141-142/.

При цьому, суд виходив з того, що позивачка не навела доказів припинення її кредитних зобов»язань перед ПАТ «Брокбізнесбанк».

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі/а.с.149-154/.

Скаржниця послалась на те, що суд не врахував того, що підтвердженням відсутності у неї боргових зобов»зань перед банком є виписка по особовому рахунку позивачки - додаток №3, з якого слідує, що станом на 4.10.2012 року «залишок по закінченні періоду - 0,00».

У зв»язку з цим, відповідно до ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» банк зобов»язаний звернутись до Державної реєстраційної служби про припинення іпотеки.

Крім того, скаржниця в апеляційній скарзі, не погоджуючись із доводами суду щодо наявності у неї кредитної заборгованості, наводить свої аргументи щодо відсутності кредитної заборгованості.

Так, скаржниця вважає, що:

1). п.4.2.6. Кредитного договору, яким передбачене страхування предмета іпотеки є нікчемним, оскільки він не посвідчений нотаріально. А тому, обов»язок позичальника страхувати предмет іпотеки є недійсним;

2). Банк не надав суду первинних документів нарахованої заборгованості, а між тим, згідно до ст.ст.1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» лише первинні документи бухгалтерського обліку банків є доказами підтвердження нарахування обліку штрафних санкцій. Зазначене свідчить про відсутність достатніх доказів наявності заборгованості у позивача;

3). Право вимоги у банка на стягнення з позивачки штрафу закінчилось через один рік після укладення Кредитної угоди в силу ч.2 ст.258 ЦК України.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення,, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов»язаний подати протягом п»яти робочих днів з дня припинення іпотеки.

Як слідує з матеріалів справи, 19.05.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ»Брокбізнесбанк» укладено кредитний договір за №08Ф-84, згідно якого позичальниця ОСОБА_1 отримала у Банка кредитні кошти у сумі 200.000 дол.США на споживчі потреби.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ПАТ»Брокбізнесбанк» виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України, полягають у тому, що банк (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

На забезпечення указаних кредитних зобов»язань 20.05.2008 року між сторонами за указаним кредитним договором укладено договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Глушко Л.В. за реєстровим № 1124 від 20.05.2008 року, в силу якого ОСОБА_1, як іпотекодавець, заставила Банку в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_2 /а.с.16-22/.

Відповідно до указаного Іпотечного договору нотаріусом Глушко Л.В. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв»язку з посвідченням договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1 до припинення договору іпотеки.

Отже, між ОСОБА_1 та ПАТ»Брокбізнесбанк» виникли також відносини договору іпотеки, які, врегульовані ст.ст.572, 575 ЦК України і в силу яких кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.п.4.2.,4.5. Договору іпотеки від 20.05.2008 року Іпотекодавець на вимогу Іпотекодержателя зобов»язаний протягом 10 робочих днів з дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість, а в разі невиконання цієї вимоги Іпотекодержатель вправі вимагати сплати штрафу у сумі 5% від суми кредиту.

Як на основний довід своїх вимог в частині виконання своїх зобов»язань за кредитним договором, позивачка посилається на виписку по особовому рахунку позивача за період з 1.05.2008 року по 16.06. 2015 року, згідно якого слідує, що у позивачки відсутня заборгованість по погашенню тіла кредиту та сплати відсотків /а.с. 23-52/.

Позивачка обґрунтовано заявила свої вимоги щодо відсутності у неї кредитної заборгованості перед Банком, і, відповідно, вважала припиненим договір іпотеки, згідно ст.3 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Представник відповідача ПАТ «Брокбізнесбанк», не заперечуючи тому факту, що позивачкою сплачені всі кредитні зобов»язання, як по тілу кредиту, так і за відсотками, в той же час зазначив, що кредитний борг позичальницею в повному обсязі не погашений, оскільки має місце заборгованість по пені у сумі 20.527 грн.26 коп., у зв»язку з невиконанням п.4.2 Договору іпотеки, який зобов»язує іпотекодавця протягом 10 робочих днів з дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість на весь строк дії цього договору та надати Іпотекодержателю копію договору страхування. Предмет іпотеки страхується на користь іпотекодержателя за рахунок коштів Іпотекодавця. Іпотекодавець зобов»язаний укласти договір страхування предмета іпотеки у страховій компанії, яка рекомендована або акредитована у іпотекодержателя.

Відхиляючи доводи відповідача, та дійшовши висновку про ухвалення нового рішення про задоволення позову, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, та виходить з того, що банк безпідставно вимагає від позивачки додаткового стягнення неустойки у сумі 20.527 грн.26 коп., право на стягнення якої у позивача закінчилось протягом одного року після збігу 10 робочих днів після дати укладання іпотечного договору від 19.05.2008 року, відповідно до п/п 1 ч.2 ст.258 ЦК України, згідно якого позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно вище зазначеної виписки по особовому рахунку позивачки - додаток №3, станом на 4.10.2012 року кредитні зобов»язання позичальницею ОСОБА_5 перед ПАТ»Брокбізнесбанк» відсутні, у зв»язку з чим позивачка неодноразово зверталась до Банку з проханням надіслати заяву до Державної реєстраційної служби обтяжень про скасування реєстрації іпотеки належної їй квартири, однак Банк постійно ухилявся від задоволення цих заяв позивачки.

При цьому, матеріалами справи не підтверджується, що відповідач ПАТ»Брокбізнесбанк» висував будь-коли вимоги до ОСОБА_1 про стягнення спірної неустойки, передбаченої п.4.5. Договору іпотеки.

Відповідно до ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов»язаний подати протягом п»яти робочих днів з дня припинення іпотеки.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене на неповно встановлених обставинах з порушенням вимог матеріального права та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ»Брокбізнесбанк» про зобов»язання вчинити дії щодо звернення до Державної реєстраційної служби обтяжень про скасування реєстрації обтяження іпотекою належної позивачці квартири.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 21.09.2015 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов»язати Публічне акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі виконуючого обов»язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» припинити державну реєстрацію іпотеки щодо квартири АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі виконуючого обов»язки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 511грн.56 коп.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді