Справа № 344/3208/15-ц
Провадження № 22-ц/779/41/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л.В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

банку Новосад С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року, додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року публічне акціонерне товариства « Банк «Фінанси та кредит» звернулось в суд з указаним позовом і зазначало, що 30 липня 2007 року та додаткової угоди №1 від 04 жовтня 2007 року і додаткової угоди №1 від 26 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 згідно якого останній отримав від банку кредит у сумі 199000 дол. США зі сплатою за користування кредитом 14, 5 % на рік. Відповідно п.3.2. зазначеного договору відповідач зобов'язувався повністю повернути кредитні ресурси до 30 липня 2022 року спалачуючи щомісячно до 10 числа кожного місяця по 1381,94 доларів США основного боргу з липня 2010 року. 25 квітня 2008 року за рішенням банку змінено процентну ставку до 16 %, починаючи з 01 травня 2008 року. Згідно п.4.3 договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року позичальник зобов'язувався сплачувати щомісячно проценти за користування кредитними ресурсами у термін до 10 числа кожного місяця. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, відповідно до п. 5.1 кредитного договору між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якої є земельна ділянка площею 0,2500 га в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, яка передана в іпотеку банку. Проте позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору. У зв'язку з чим, станом на 30 січня 2015 року має заборгованість за кредитом у розмірі 14 680690,43 грн., з яких: 2653,33 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 42871,98 грн., - сума стровкової заборговансоті за відсотками, 187679,11 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 3032481,52 грн. - сума простроченої заборговансоті за відсотками, 11605336,93 грн.- пеня, яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року на загальну суму 13924985,40 грн. У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у сумі 3105,90 грн та 548,10 грн судового збору на користь держави.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2015 року виправлено арифметичну помилку в рішенні Івано-Франківського міського суду від 30 вереснся 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши у резолютивній частині рішення замість «13924985,40» грн. - «12469068,58» грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування оскаржуваних рішень з ухваленням нового про відмову у задоволені позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконні рішення. На думку апелянта, суд не врахував, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2009 року за позовом відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» з нього вже було стягнуто на його користь 1 641 628 грн заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року, що складає, як вбачається з мотивувальної частини рішення суду, всю суму тіла кредиту 199000 дол. США, заборгованість по сплаті процентів та пеню за прострочені відсотки. Тим самим банк скористався правом дострокового стягнення всієї суми кредиту. Крім того, постановляючи додаткове рішення про стягнення судового збору, суд помилково стягнув суму 548, 10 грн. на користь держави, вказавши при цьому ще стягнення суми судового збору у розмірі 3105, 90 грн. на користь позивача.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник банку Новосад С.В. заперечила проти апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 належно не виконує умови договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року згідно якого останній отримав від банку кредит у сумі 199000 дол. США. Відповідачем грошові зобов'язання за період з 31 березня 2009 року по 10 січня 2015 року за договором не виконувались, з позовом позивач звернувся 04 березня 2015 року, тому підлягає стягненню сума строкової заборгованості за відсотками та сума простроченої заборгованості за відсотками межах позовної давності, тобто за період з 04 березня 2012 року по 04 березня 2015 року на загальну суму 94 281 дол. США, що в гривневу еквіваленті за офіційним курсом становить 1 523 385,98 грн. та пеня за вказаний період у сумі 10945 682, 60 грн., усього на загальну суму 12 469 068,58 грн.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом установлено, що згідно договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року, додаткової угоди №1 від 04 жовтня 2007 року і додаткової угоди №1 від 26 серпня 2008 року укладених між банком та ОСОБА_2, останній отримав від банку кредит у сумі 199000 дол. США зі сплатою за користування кредитом 14, 5 % на рік. Відповідно п.3.2. зазначеного договору відповідач зобов'язувався повністю повернути кредитні ресурси до 30 липня 2022 року спалачуючи щомісячно до 10 числа кожного місяця по 1381,94 доларів США основного боргу з липня 2010 року. 25 квітня 2008 року за рішенням банку змінено процентну ставку до 16 %, починаючи з 01 травня 2008 року. Згідно п.4.3 договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року позичальник зобов'язувався сплачувати щомісячно проценти за користування кредитними ресурсами у термін до 10 числа кожного місяця. Зазначені обставини підтверджуються копіями кредитного договору та додаткових угод до нього (а.с.15-19).

Отже, відповідно із умовами зазначеного кредитного договору сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 30 січня 2015 року має заборгованість за кредитом у розмірі 14 680690,43 грн., з яких: 2653,33 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 42871,98 грн., - сума стровкової заборговансоті за відсотками, 187679,11 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 3032481,52 грн. - сума простроченої заборговансоті за відсотками, 11605336,93 грн.- пеня.

Оскільки заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року позивачем нарахована за період з 31 березня 2009 року по 10 лютого 2015 року, тобто з пропуском позовної давності, то заборгованість за цим кредитним договором суд стягнув за період з 04 березня 2012 року по 04 березня 2015 року на загальну суму 94 281, 77 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становм на 30.01.2015 року (1 долар США = 16,1578 грн.) становить 1523385,98 грн. та пеня за період з 04 березня 2014 року по 04 березня 2015 року у розмірі 10945862,60 грн., а загальна сума заборгованості становить 12469068,58 грн. Виначений судом розмір заборговасті за кредитним договором відповідає умовам договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року, пеня п.п.6.1,3.2,3.4,4.3,4.4,4.6,4.7,4.8 і позивачем не оспорюється.

Також встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року станом на 11 березня 2009 року у розмірі 1641628 грн. (а.с.152). Вказане судове рішення не виконане, що не заперечується представником відповідача.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Отже, з відповідача на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції вірно вважав, що є підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та правильно керувався умовами договору і ст. ст. 553, 554, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

До таких висновків, відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 212 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень та при правильній оцінці доказів, які ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд відхиляє поданий представником позивача аудиторський звіт від 04 березня 2016 року щодо зменшення заборгованості за кредитним договором, оскільки такий розрахунок суперечить умовам договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року укладеного між сторонами, а розрахунок пені п.п.6.1,3.2,3.4,4.3,4.4,4.6,4.7,4.8 цього договору. Також суд відхиляє доводи про те, що відповідачу не було відомо, що за рішенням банку від 25 квітня 2008 року змінено процентну ставку до 16 %, починаючи з 01 травня 2008 року, так як у матеріалах справи (а.с.20) міститься повідомлення відповідача про зміну процентної ставки та спростовується копією додаткової угоди №1 від 05 травня 2008 року про встановлення процентної ставки у розмірі 16% річних, яка ним не оспорюється (а.с.147).

Крім цього, суд відхиляє і доводи представника відповідача про виконання умов договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1358pv-07 від 30 липня 2007 року шляхом передачі банку земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, яка перебуває в іпотеці банку, так як вибір способу захисту порушеного права належить позивачу.

Оскільки при ухваленні рішення суду у цій справі від 30 вересня 2015 року не було вирішено питання про судові витрати, то відповідно ст.ст.88,220 ЦПК України суд правомірно ухвалив додаткове рішення щодо вирішення питання судового збору. Стягнення судового збору у розмірі 3105,90 грн. з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та 548,10 коп. в дохід держави не порушує прав відповідача, а позивач додаткове рішення не оскаржує.

Правильною є також ухвала Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2015 року, якою виправлено арифметичну помилку в рішенні Івано-Франківського міського суду від 30 вереснся 2015 року у цій справі вказавши у резолютивній частині рішення загальний розмір заборгованості за кредитним договором замість «13924985,40» грн. - «12469068,58» грн., оскільки це не суперечить вимогам ст.219 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2015 року, додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

Р.Й.Матківський