УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Придністровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ПАТ «Укрінбанк» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 309 821 грн 45 коп.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що 30 листопада 2006 року між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 200 000 грн строком до 01 квітня 2011 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 травня 2010 року з ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням позичальника в повному обсязі цих зобов'язань.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 28 березня 2014 року утворилася заборгованість у розмір 309 821 грн 45 коп., яка складається з: 154 710 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом, 120 265 грн 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 34 845 грн 20 коп. - пеня.

Заочним рішенням Придністровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як з поручителя, на користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 309 821 грн 45 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 липня 2016 року заочне рішення Придністровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2014 року змінено в частині визнання порядку стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 309 821 грн 45 коп., яка складається з: 154 710 грн 62 коп. - заборгованість за кредитом, 120 265 грн 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 34 845 грн 20 коп. - пеня.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог до нього і ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що, оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконував умови кредитного договору, тому відповідно до вимог ст. ст. 526, 543, 554, 1048, 1054 ЦК України заборгованість за кредитним договором має бути стягнута, як з боржника так і з поручителів.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визнання порядку стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів, а в решті залишаючи рішення без змін, апеляційний суд правильно виходив з того, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що умовами договору поруки, укладеного 18 травня 2010 року між банком та ОСОБА_4, останній зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов'язань, що виникають з кредитного договору, залишив поза увагою, що банком були заявлені вимоги до ОСОБА_2, як до поручителя, який повинен нести солідарну відповідальність з позичальником.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова