У Х В А Л А

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 4 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, періодично разом з матір'ю - ОСОБА_5 за її місцем проживання або перебування зареєстрованим у встановленому законом порядку та з батьком - ОСОБА_4 за його місцем проживання або перебування зареєстрованим у встановленому законом порядку. Встановлено періодичність місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, періодично разом з матір'ю ОСОБА_5 за її місцем проживання або перебування: з першого до останнього календарного дня, наступні місяці: січень, березень, травень, липень, вересень, листопад до досягнення дитиною десяти років. Якщо у ці місяці припадає відпустка, то малолітня ОСОБА_6 проводить її з матір'ю ОСОБА_5 Встановлено періодичність місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично разом з батьком - ОСОБА_4 за його місцем проживання або перебування: з першого до останнього календарного дня, наступні місяці: лютий, квітень, червень, серпень, жовтень, грудень, до досягнення дитиною десяти років. Якщо у ці місяці припадає відпустка, то малолітня ОСОБА_6 проводить її з батьком - ОСОБА_4 у разі пропуску періодичності проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вини одного з батьків, періодичність не поновлюється. Відповідальність щодо дитини за час знаходження у одного з батьків несуть той з батьків з ким проживає дитини. Витрати на утримання дитини несе особисто той з батьків з ким проживає дитина. Витрати щодо зміни місця проживання дитини згідно з встановленим графіком несе той з батьків, хто забирає ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до свого місця проживання або перебування. Сторони у справі зобов'язані повідомляти один одного про місце знаходження дитини та осіб, які допомагають у догляді за дитиною, щоденно, в той час коли дитина згідно періодичності проживання з одним із них не проживає, письмово або засобами смс-повідомлень. Сторони у справі мають право брати участь у вихованні та піклуванні малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у той час коли дитина перебуває з одним із батьків згідно графіку періодичності за місцезнаходженням дитини в з 14:00 до 18:00 щоденно. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено, а первісний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з урахуванням матеріального стану сім'ї, в якій виховується дитина. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою колегії судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень касаційної та апеляційної інстанцій та направлення справи на новий апеляційний розгляд з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 19, 160, 161, 162, 182, 183 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня, 3 лютого 2016 року та постанову Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, визначаючи місце проживання малолітньої дитини з матір'ю та стягуючи аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився касаційний суд, виходив із того, що будь-яких виняткових обставин, які б давали підстави для висновку, що малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю не встановлено. ОСОБА_5 має постійну роботу, піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує її харчуванням, одягом тощо; жодних фактів, що залишення дитини з матір'ю буде суперечити її інтересам не встановлено.

Разом з тим, у справі, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року в якій надана як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах норм матеріального права, задовольняючи позовні вимоги та визначаючи місце проживання дитини з батьком, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, встановив, що мати дитини зловживає спиртними напоями та своєю поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Надана заявником постанова Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки ухвалена в справі де інші підстави позову та зміст позовних вимог.

Надана заявником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення апеляційної інстанції та передав справу на новий апеляційний розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко