Провадження № 2/201/2579/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., при секретарі Кірієнко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання неправомірними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» стосовно розгляду скарги від 07.04.2016, яка не розглянута обєктивно, всебічно, своєчасно, з порушенням пятиденного строку, містить недостовірні дані, не вжиті міри до реагування, не відновлені права, зобовязання належним чином розглянути скаргу від 07.04.2016, стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та 50 грн. за кожен наступний день, починаючи з дати подання позову - 19.08.2016 до винесення рішення у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання неправомірними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» стосовно розгляду скарги від 07.04.2016, яка не розглянута обєктивно, всебічно, своєчасно, з порушенням пятиденного строку, містить недостовірні дані, не вжиті міри до реагування, не відновлені права, зобовязання належним чином розглянути скаргу від 07.04.2016, стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та 50 грн. за кожен наступний день, починаючи з дати подання позову - 19.08.2016 до винесення рішення у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що у відповідача на розглядів перебувала його скарга від 07.04.2016. Листом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» № 2912 вих-2435 від 13.05.2016 надана відповідь, в якій помилково стверджується, ніби він не надав документів, підтверджуючих право власності на квартиру АДРЕСА_1, що не відповідає дійсності, так як він до скарги додавав договір купівлі-продажу квартири, згідно якого він 14.07.1995 придбав дану квартиру у ОСОБА_2 Отже, лист містить недостовірні відомості, що суперечить вимогам ст. ст. 4, 15 Закону «Про захист прав споживачів».

Дана скарга є по суті претензією, так як надана з питання газопостачання квартири, в якій він проживає. Тому відповідач повинен був відповісти на неї протягом 5-ти днів, що встановлено п. 37 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999, а не через місяць.

Скаргу від 07.04.2016 не розглянуто об'єктивно, всебічно та своєчасно, не прийнято належних заходів щодо відновлення порушених прав, що суперечить вимогам ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

Крім того позивач вважає, що йому завдана моральна шкода. Зазначає, що йому 66 років, у зв'язку з чим у нього негаразди зі здоров'ям, нервовою системою. Відповідач не прийняв належних заходів реагування, спрямованих на відновлення його прав, вчинив свавілля демонстративно, повівся нахабно, злісно, цинічно, образливо. Вказана поведінка відповідача визвала у нього хвилювання і переживання, які тривають і досі. Моральну шкоду оцінює у 2000 грн. та по 50 грн. за кожний наступний день, починаючи з дня предявлення позову по день винесення рішення.

Тому, посилаючись на норми ст.ст. 19, 25 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 4, 15, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1167, 1172 ЦК України, просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, додатково пояснивши, що у відповідача, крім скарги від 07.04.2016 на розгляді перебувала скарга від 23.05.2016, на яку надана відповідь від 25.06.2016, де ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» помилково стверджує, що сума 3 202,20 грн. сплачена не ним. Проте до скарги долучена довідка банку, в якій висказано, що дану суму на користь «Дніпропетровськгаз збут» перерахував саме він.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи без його участі не надав.

Вислухавши в судовому засіданні позивача, дослідивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було подано скаргу до ПАТ «Дніпропетровськгаз збут» від 07.04.2016, в якій зазначив, що з липня 1995 року він тривалий час проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Його сім'я, яка складається з 4-х чол., користувалася газом та сплачувала за нього. Потім він купив у тому ж будинку квартиру № 26 у ОСОБА_2, куди з дружиною переїхав. Але платити за газ продовжував як і раніше за квартиру № 14. Це було зручніше для всіх, оскільки дані на мене і дружину ОСОБА_3 у ПАТ «Дніпрогаз» були по квартирі № 14. Такий спосіб оплати він погодив з відповідачем усно. Ще в липні 1995 року він телефонував з цього питання в ПАТ «Дніпрогаз» відразу після придбання квартири № 26. Протягом майже 20-ти років жодних претензій по оплаті за газопостачання не було. В грудні 2015 року він отримав попередження по квартирі № 26 на колишню господарку ОСОБА_2, в якому вказано, що їй треба сплатити 3 202,20 грн. заборгованості за газ, інакше він буде відключений. Він знову зателефонував у ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та повідомив про їх усну домовленість про порядок оплати. Його запевнили, що все буде в порядку. Проте 18.01.2016 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» відключило газопостачання в ряді квартир будинку. В телефонному режимі його повідомили, що це через наявність заборгованості по квартирі № 26. У звязку із цим він 20.01.2016 перерахував ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» 3 202,20 грн. від імені ОСОБА_2 та її особовий рахунок, сподіваючись, що газопостачання відновлять, а сплачену суму повернуть, що передбачено п. 32 Правил надання населенню послуг по газопостачанню, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999. До того ж в ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надійшов лист № Р-36-19с/43 від 17.03.2016 від відділу НКРЕКП в Дніпропетровській області, яким дано вказівку врегулювати спірні питання з ним до сих пір це не виконано. З цього приводу при розгляді справи в Бабушкінському районному суд м. Дніпропетровська судом 21.03.2016 залучено до розгляду в якості другого відповідача «Дпепропетровскгаз збут».

Враховуючи викладене, заявник просив перерахувати кошти на його рахунок № 172181 чи віддати особисто, направити в засідання Бабушкінського суду м. Дніпропетровська представника для участі в розгляді справи, притягти працівників ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» до дисциплінарної відповідності

Листом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» № 2912 вих-2435 від 13.05.2016 надана відповідь на скаргу, в якій зазначено, що відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕКП від I2.01.2015 № 9, вимог статті 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», з 01.07.2015 ПАТ «Дніпрогаз» не має права здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом. Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01.07.2015 постачання природного газу здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Днігіропетровськгаз збут», а ПАТ «Дніпрогаз» виконує функції газорозподільного підприємства.

Отже, ТОВ «Днігіропетровськгаз збут», як газопостачальне підприємство, надає споживачам виключно послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу. При цьому, інші послуги, зокрема, облік газу, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв, лічильників газу, та технічні види робіт з підключення, обмеження, локалізації і ліквідації аварійних ситуацій тощо, здійснює газорозподільне підприємство ПАТ «Дніпрогаз».

У звязку з набранням чинності Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила), встановлено новий порядок укладання договорів розподілу природного газу оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ, ПАТ «Дніпрогаз») з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами та укладання договорів постачання природного газу між побутовим споживачем та постачальником.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил, однією із підстав для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений обєкт споживача, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу, та, відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Правил, за однією адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли обєкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві- приєднання.

Згідно п. 5 Розділу III Правил, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення обєкта побутового споживача, зміни його власника та щодо нових побутових споживачів, що будуть приєднані до газорозподільних систем оператора ГРМ є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору постачання природного газу з новим власником, побутовий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника із спеціальними обовязками відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору постачання природного газу.

Нові власники обєктів (нові споживачі) разом із заявою про укладання договору постачання природного газу предявляють постачальнику із спеціальними обовязками оригінали таких документів: документи, якими визначено право власності чи користування на об'єктом (приміщення); документ, що посвідчує особу споживача; належним чином оформлена довіреність на представника.

За даними ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за адресою: АДРЕСА_2, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на імя іншої особи. За адресою: АДРЕСА_3, відкрите особовий рахунок № НОМЕР_2 на інше імя.

Наголошено, що між заявником та ТОВ «Дніпропетровськтаз збут» не врегульовані договірні правовідносини, заявником не надано жодних документів на підтвердження права власності (користування) жодною із наведених вище квартир, тому, не зрозуміло на підставі чого він звернувся до суду зі стягнення з ТОВ «Дніпропетровськагаз збут» моральної шкоди та грошових коштів в розмірі 3 202,20 грн., сплачених іншою особою по своєму особовому рахунку № НОМЕР_2 (кв. № 26) в якості оплати за поставлений природний газ.

Суд зазначає, що згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів, а тому є не зрозумілим, яке саме право позивача порушено та у який спосіб він просить його захистити та поновити.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже визнання неправомірними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» стосовно розгляду скарги, зобовязання належним чином розглянути скаргу, не відповідають способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України, тому не підлягають встановленню у судовому порядку (Постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12).

Крім того, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 13.07.2016, але була чинною на день подання та розгляду скарги) визначено права та обов'язки газопостачального підприємства та споживачів та встановлено особливий порядок вирішення спірних питань.

Пунктом 37 Правил передбачено, що у разі порушення газопостачальним (газорозподільним) підприємством цих Правил та умов договору споживач подає одній із зазначених організацій претензію, складену у довільній формі. Газопостачальне (газорозподільне) підприємство повинне протягом п'яти днів усунути порушення чи надати споживачеві обгрунтовану відмову.

Згідно із п. 4 Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним і газорозподільним підприємствами і споживачем протягом 14 календарних днів.

На підставі п. 32 згаданих Правил між сторонами (газопостачальником і споживачем) укладається договір у письмовій формі, на підставі якого відкривається споживачеві особовий рахунок.

Отже, за кожним абонентом-споживачем закріплено особовий рахунок та покладено на нього обов'язок щодо заключення трьохстороннього договору про надання послуг з газопостачання відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2015 року №74 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання таким, що втратив чинність, Порядку встановлення роздрібних цін на природний газ для населення».

Як вбачається зі скарги позивача, в ній відсутні посилання на порушення пунктів Правил, на конкретні пункти договору газопостачання. Позивач взагалі не посилається на договір, укладений із газопостачальником та не надав його в судове засідання.

В скарзі йдеться про неправомірність дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» при направленні йому попередження про відключення, не повернення безпідставно на його думку сплачених коштів, яку він спростовує наявністю договору купівлі-продажу та усними домовленостями з відповідачем. Заявник просить розглянути скаргу, притягнути винних осіб, а не відновити порушенні норми Правил та умов договору.

Крім того, як видно з відповіді відповідача, між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Дніпропетровськтаз збут» не укладено договір на розподіл природного газу, як того вимагають Правила постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, і який є підставою для постачання природного газу споживачу.

Варто відзначити, що правовідносини з газорозподільним підприємством повинні бути врегульовані письмовим договором, підписаним сторонами, який є підставою відкриття особового рахунку і жодні усні домовленості на які посилається позивач як на такі, що влаштовують його та газопостачальника, не є належним способом врегулювання правовідносин. У звязку із відсутністю укладеного договору та особового рахунку у позивача, оформлених належним чином, виникли непорозуміння з приводу наявності заборгованості, що зумовило направлення попередження про сплату за газ по квартирі № 26 на імя ОСОБА_2

Водночас, відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Враховуючи викладене, суд не приймає доводи позивача про те, що дана скарга є претензією та повинна розглядати у пятиденний термін, оскільки вона не містить посилань на порушення газопостачальним Правил надання населенню послуг з газопостачання та умов договору.

Суд також доходить висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачці, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Встановлено, що позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження порушення його споживчого права через одержання відповіді на звернення, яке його не влаштовує, не надано доказів спричинення шкоди та не обґрунтовано розмір цієї шкоди

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності вини ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», тому не обґрунтованими є доводи позивача про завдання моральної шкоди через відсутність наслідків заподіяння такої шкоди, передбаченої положеннями ст. 23 ЦК та відсутністю доказів якими підтверджується заявлена вимога в цій частині.

Той факт, що позивач не погоджується зі змістом відповіді на звернення не означає, що його порушені права слід захистити саме у спосіб обраний ним при зверненні до суду.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11,60, 209, 213-215 , 259 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання неправомірними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» стосовно розгляду скарги від 07.04.2016, яка не розглянута обєктивно, всебічно, своєчасно, з порушенням пятиденного строку, містить недостовірні дані, не вжиті міри до реагування, не відновлені права, зобовязання належним чином розглянути скаргу від 07.04.2016, стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. та 50 грн. за кожен наступний день, починаючи з дати подання позову - 19.08.2016 до винесення рішення у справі відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 вересня 2016 року. Рішення у повному обсязі cкладено 21 вересня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова