АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар: Чубрей І.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

Виконавчий комітет Чернівецької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно п. 4 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 травня 1996 року № 361/12 «Про розгляд заяв та клопотань громадян і підприємств міста», дозволено департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради використовувати квартиру АДРЕСА_1 під гуртожиток працівників департаменту.

Вказував, що з 31 серпня 2001 року в даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, оскільки останній працював у департаменті містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та його син -ОСОБА_4

Зазначав, що відповідно до актів комісії КЖРЕП №14 від 05 січня 2015 року та 03 липня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 не проживають більше 5 років.

22ц-913/16 головуючий по 1 інстанції Літвінова О.Г.

Категорія: 46 доповідач Кулянда М.І.

На підставі наведеного, просив суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кімнатою № 2 в маневровому фонді Чернівецької міської ради по вул. Ю. Федьковича, 26 у м. Чернівці.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кімнатою № 2 в маневровому фонді Чернівецької міської ради по вул. Ю. Федьковича, 26 у м. Чернівці.

Вирішено питання про судові витрати.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі понад шість місяців без поважних причин не проживають у спірному житловому приміщенні, а тому підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним і грунтується на нормах матеріального права та обставинах, встановлених судом, на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно вимог ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм, член сімї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні до часу звернення з позовом, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом житловий будинок по вул. Федьковича, 47 в м. Чернівці зареєстрований за Чернівецькою міською радою, що підтверджується довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації (а.с. 37). Зазначену обставину не заперечували сторони по справі.

Спірна квартира складається із двох кімнат, загальною площею 37,10 кв.м. та житловою площею 29,8 кв.м..

Відповідачу ОСОБА_2, який працював в департаменті містобудівного комплексу та земельних відносин видано ордер на проживання в спірній квартирі та зареєстровано у вказаній квартирі з 31серпня 2001 року. Окрім нього, в даній квартирі зареєстровано його сина ОСОБА_4 з моменту народження.

ОСОБА_2 працював в Чернівецькій міській раді з 01 серпня 1995 року по 10 червня 2003 року, що підтверджується архівною довідкою. В червні 2003 року відповідача було звільнено з посади начальника відділу земельного кадастру управління земельних ресурсів департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, в звязку з переведенням в центральний апарат Міністерства палива та енергетики України.

Як вбачається з актів КЖРЕП №14 від 05 січня 2015 року та від 03 липня 2015 року відповідачі ОСОБА_2 та його син ОСОБА_4 не проживають в спірній квартирі більше пяти років. Акти складено комісією в присутності сусідів, за належною формою.

Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі також підтверджується актами обстеження житлового приміщення профспілковим комітетом від 26 листопада 2014 року, 24 вересня 2015 року, 18 листопада 2015 року та від 07 грудня 2015 року.

Будь-яких заяв до виконавчого комітету Чернівецької міської ради та департаменту житлово-комунального господарства міської ради, комунального житлово-ремонтно-експлуатаційного підприємства №14 про те, що відповідачі будуть відсутні за місцем проживання та збереження за ним права користування квартирою №2 по вул. Федьковича, 47 в м. Чернівцях не надходило.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував про те, що тривалий час разом із сином проживають в Києві, оскільки йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. У спірній квартирі, яка знаходиться в м. Чернівці, не проживають з часу коли син пішов до першого класу школи в м. Києві, особистих речей відповідачів у квартирі немає. При цьому зазначив, що він не втратив інтересу до цього житла, оскільки син зараз навчається в Києві, але в майбутньому має намір навчатися в м. Чернівці.

Доказів про поважність причин своєї відсутності у спірному житлі понад шість місяців суду не надали. Його твердження про те, що спірна квартира є його постійним житлом спростовується поясненнями самого апелянта та представника позивача, актами КЖРЕП №14 від 05 січня 2015 року та від 03 липня 2015 року, а також актами обстеження житлового приміщення профспілковим комітетом від 26 листопада 2014 року, 24 вересня 2015 року, 18 листопада 2015 року та від 07 грудня 2015 року.

Також той факт, що відповідачі не проживають в спірному житловому приміщенні підтверджується довідками з управління охорони здоровя та управління освіти, з яких вбачається, що за наданням медичної допомоги відповідачі не звертались та неповнолітній син ОСОБА_4 в м. Чернівціях не навчався (а.с.11).

За інформацією наданою КП «Чернівціводоканал» та МіськРЕМу ОСОБА_2 здійснював оплату за водопостачання та водовідведення 28 листопада 2011 року в сумі 2 гривні 80 копійок та за використану електроенергію в сумі 3 гривні. Наступна оплата за водопостачання та водовідведення була проведена 19 червня 2015 року в сумі 9 гривень 68 копійок, а за використану електроенергію в суму 3 гривні 60 копійок (а.с. 47-48). Вказане свідчить про те, що відповідачі не проживали в спірному житловому приміщенні.

Отже, висновок суду про те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше 6 місяців без поважних причин є обгрунтованим, обєктивно підтвердженим дослідженими судом доказами по справі.

Твердження апелянта про те, що оскільки рішення виконавчого комітету міської ради від 17 травня 2005 року № 368/8, яким було знято будинок №47 по вул. Федьковича з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівці, а тому виконавчий комітет не повинен бути позивачем у даній справі є помилковими, оскільки вказаним рішенням будинок був знятий з обслуговування КЖРЕП №14, проте статус міської ради, як власника будинку не змінювався.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти та необ'єктивності дослідження судом першої інстанції наявних у справі матеріалів та доказів, які підтверджують факт проживання відповідачів у спірній квартирі є помилковими і спростовуються вищенаведеними доказами по справі.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та перевірив надані сторонами докази, дав їм відповідну правову оцінку.

Відповідно до ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншим засобом доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, відповідачі не надали суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без зміни.

Колегія суддів вважає, що підлягає виправленню описка у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року, із зазначенням у його резолютивній частині, замість «кімнатою № 2 по вулиці Федьковича, 26 у м. Чернівці» - «квартирою №2 в будинку 47 по вулиці Федьковича у м. Чернівці».

Керуючись ст. ст. 219, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Виправити описку у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2016 року, зазначивши у його резолютивній частині, замість «кімнатою № 2 по вулиці Федьковича, 26 у м. Чернівці» - «квартирою №2 в будинку 47 по вулиці Федьковича у м. Чернівці».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: