Провадження № 2/545/356/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Цибізової С.А.

при секретарі Лабовкіна Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № PLXRRX01121666 від 12.04.2007 року в сумі 11234,51 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк .

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № PLXRRX01121666 від 12.04.2007 року ОСОБА_2 12.04.2007 року отримав кредит у розмірі 6393,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк", у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк", про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.17).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надано кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчив підпис відповідача у заяві (а.с.7). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, шляхом не внесення обовязкових платежів відповідачем, останній станом на 16.07.2015 року має заборгованість 140770,25 грн., яка складається з: 6393,60 грн. - заборгованість за кредитом; 37055,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1723,04 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 95597,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 130546,91 грн., яка була задоволена судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтава №2-н-354/08 від 24.01.2008 року та заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №202/33362/13-ц від 24.10.2013 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.4,5), різниця становить 10223,34 що також підтверджується розрахунком заборгованості за договором №PLXRRX01121666 від 12.04.2007 року та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Так, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що після винесення Октябрським районним судом м.

Полтава судового наказу від 24.01.2008 року та заочного рішення від 24.10.2013 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ заборгованість за кредитом погашена не була,а тому позивач правомірно нараховує та вимагає стягнення з відповідача заборгованості по пені за невиконання зобов"язань по договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.09.2015 року.

Разом з тим, позивач просить стягнути штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 511,17 грн. - штраф (процентна складова).

Так, за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів відмовити, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетроська вже було стягнуто суму штрафів за даним договором.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, становить 10223,34 грн.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк .

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позивачем по справі були понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1108,38 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог, які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 84, 88, 208 218, 224-226, 292 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № PLXRRX01121666 від 12.04.2007 року в сумі 10223,34 грн. ;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 1108,38 грн.;

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії;

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_3