Справа №489/6331/15-ц 15.03.2016 15.03.2016 15.03.2016
Провадження №22-ц/784/667/16
Справа №2/489/3023/2015 Головуючий у 1-й інстанції Спінчевська Н.А.
Провадження № 22ц-784/667/16 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

15 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю:

- представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позивачка зазначала, що відповідач є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з нею та перебуває на її матеріальному забезпеченні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Посилаючись на наведене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 33 % з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2015 року і до повноліття дитини.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 грудня 2015 року на зазначене рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу /а.с.50/.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року зазначена апеляційна скарга задоволена частково. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року в частині визначення способу стягнення аліментів змінено. В частині стягнення судового збору залишено без змін (а.с.123).

ОСОБА_3 вважаючи рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року незаконним, 12 лютого 2016 року надала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила змінити рішення суду, виключивши з його описової та мотивувальної частин посилання суду на її перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 СК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, за змістом п.1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобов'язаний вирішити в тому числі і питання чи мали місце обставини, яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається із описової частини рішення, судом першої інстанції зазначено, що «Позивачка вказує, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах».

Проте обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_3 таких обґрунтувань не містять.

Із журналу судового засідання видно, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_3, будь -яких пояснень щодо заявлених вимог, остання не надавала і не була допитана судом в якості свідка в порядку передбаченого ст.184 ЦПК України.

Отже, суд безпідставно послався як на обставину, яка доведена в судовому засіданні, про зазначення позивачкою щодо перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах.

Крім того, в мотивувальній частині рішення суд також зробив висновок про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Втім, вказана обставина не підтверджується жодним доказом наявним в матеріалах справи.

Крім того, зробивши такий висновок, суд в порушення вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України вийшов за межі предмету цього спору, так як в даній справі між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Питання щодо перебування ОСОБА_3 із ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах є предметом окремого спору і не має відношення до вирішення даних позовних вимог.

Зазначені обставини є підставою відповідно до п.4 ст. 309 ЦПК України для зміни оскаржуваного судового рішення та виключення із описової та мотивувальної частин рішення висновок суду про перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах.

Відповідно до ч.2 ст.318 ЦПК України, залежно від обгрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

Таким чином, з огляду на наведене, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, змінюючи рішення суду першої інстанції, за доцільне змінити і рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року змінити.

Виключити із описової частини рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року висновок суду про «зазначення позивачкою щодо перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах».

Виключити з мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року висновок суду про «перебування позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах».

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді