Номер провадження: 22-ц/785/6222/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2016 року у справі за позовом обслуговуючого кооперативу «МЖСТ» Дом» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до обслуговуючого кооперативу «МЖСТ» Дом» про визнання неправомірними дій щодо здійснення розрахунку заборгованості, зобовязання здійснити перерахунок оплати та визнання укладеними договорів, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015р. обслуговуючий кооператив «МЖСТ» Дом» (далі - ОК «МЖСТ Дом») звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОК «МЖСТ Дом» забезпечує надання комунальних послуг по утриманню житлового будинку та прибудинкової території у м. Одесі по вул. Ак. Вільямса №59-Д. ОСОБА_2 є власником квартири №166 цього будинку, отримує житлово комунальні послуги від позивача, проте починаючи з 01.09.2013р. вона свої зобовязання перед ним належним чином не виконувала, не своєчасно та не вповному обсязі вносить плату за надані та спожиті житлово - комунальні послуги, унаслідок чого в неї виникла заборгованість на суму 8 656,20 грн. за період з 01.09.2013р. по 25.11.2015р.

Враховуючи викладене, та уточнивши позовні вимоги,ОК «МЖСТ Дом» просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за комунальні послуги на суму 8 825,72 грн. за період з 01.09.2013р. по 25.11.2015р. з яких: - 755,25 грн. - послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; - 3180,12 грн. - заборгованість за послуги з опалення; - 4 583,49 грн. - інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості; - 306,86 грн. - 3% річних, нараховані на суму заборгованості й судові витрати на суму 1 218,00 грн.,

У жовтні 2015р. ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОК «МЖСТ Дом» про захист прав споживача і укладення договорів про надання житлово - комунальних послуг та уточнивши свої вимоги просила: визнати неправомірними дії ОК «МЖСТ Дом» щодо здійснення розрахунку заборгованості відповідно до рахунку №187/15 від 11.12.2015р. за житлово - комунальні послуги по квартирі №166, по вул. Ак. Вільямса, 59-Д у м. Одеса, споживач послуг ОСОБА_2, із утримання будинку та прибудинкової території, а також із опалення з 01.03.2011р.; зобовязати ОК «МЖСТ Дом» здійснити перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги для зазначеної квартири, власником якої і споживачем послуг є вона - ОСОБА_2: - із опалення із урахуванням здійсненої оплати у період з 26.01.2011р. по 30.09.2013р. із застосуванням тарифів на послуги опалення для споживачів будинку № 59-д, затверджені: - рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №1402 від 13.12.2007р. з розрахунку 3,83 грн. за 1 кв.м; - рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №160 від 25.04.2013р. з розрахунку 6,749 грн. за 1 кв.м; - із утримання будинків і споруд та прибудинкової території у період з 26.01.2011р. по 30.09.2013р. із застосуванням тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №1300 від 29.11.2007р. з розрахунку 1,226 грн. за 1 кв.м; - рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 189 від 21.06.2012р. з розрахунку 2,046 грн. за 1 кв.м ( без використання ліфту 1,941 грн. за 1 м.кв.); визнати укладеним типовий договір між виконавцем послуг ОК «МЖСТ ДОМ» та споживачем послуг ОСОБА_2, власником кв. № 66, загальною площею 72, 4 кв. м, у будинку № 59-д по вул. Академіка Вільямса в м. Одесі: - про надання послуг із утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 6.01.2011р. на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів країни від 01.06.2011р. № 869) «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»; - про надання послуг із опалення з 26.01.2011р. на умовах, передбачених постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та нового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" ( із змінами від 3.9.2009р. N 933 внесеними постановою Кабінета Міністрів України), а також стягнути судові витрати на її користь, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторнами уклались фактичні договірні правовідносини, без укладення письмового договору за яким вона сплачувала кошти за фактично надані житлово- комунальні послуги, доки не стало відомо що тарифи по їх сплаті є завищеними. ОК «МЖСТ Дом» надавав перевагу типовому договору, однак вона не погоджується з тарифами по сплаті наданих житлово- комунальних послуг, оскільки тарифи по їх сплаті є завишеними, а укласти договір про надання житлово- комунальних послуг з визначенням тарифів, встановлених чинним зокнодавством з ОК «МЖСТ Дом» не вдається можливим, оскільки останній з цим не погоджується, що в свою чергу, змусило останню заявити зазначені зустрічні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2016р. первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОК «МЖСТ Дом» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 8 825,72 грн., з яких: заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.09.2013р. по 25.11.2015р. у розмірі 755,25 грн.; заборгованість за послуги з опалення за період з 01.10.2013р. по 25.11.2015р. у розмірі 3180,12 грн.; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості у розмірі 4583,49 грн.; 3% річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 306,86 грн., та судові витрати на суму 1218 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, які мають значення для справи, на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Колегія суддів ухвалила розглядати справу у Ії відсутності на підставі ст. 305 ЦПК України.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875 IV від 24.06.2004р.) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24.06.2004р. передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 IV від 24.06.2004р. передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24.06.2004р. передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону № 1875 IV від 24.06.2004р., постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 IV від 24.06.2004р.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобовязання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-110цс-12 від 10.10.2012р., що відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися усіма судами України.

Верховний Суд України у постанові № 6-68цс-12 від 20.06.2012р. також виклав і таку правову позицію, що виходячи з юридичної природи правовідносин, які виникли у сфері надання комунальних послуг та щодо стягнення заборгованості за надані комунальні послуги - як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

У п.п. 1,2 ч.1 ст. 20 Закону зазначається, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Як правильно визнав суд у оскаржуваному рішенні, у даному випадку між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, яким є ОК «МЖСТ Дом» як виконавець та ОСОБА_2 - власниці квартири АДРЕСА_1 як споживачем, виникли договірні відносини, незважаючи на відсутність безпосередньо укладеного між ними договору, відповідно до яких позивач повинен надавати житлово-комунальні послуги належної якості, а відповідач оплатити надані послуги.

Встановлено, що ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності без номеру, яке видане 14.02.2004р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі інвестиційного договору від 24.09.2003р., додаткової угоди від 14.02.2004р. та акту прийому-передачі квартири, (т.1, а. с. 76).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок Серії САА № 423005 від 18.11.2004р., власником житлового будинку № 59-Д по вул. Ак. Вільямса у м. Одеса є МЖБТ «ДОМ».

З довідки №8/15 від 04.02.2015р. вбачається, що будинок №59-Д по вул. Ак. Вільямса у м. Одесі станом на дату видачі довідки перебуває на балансі ОК «МЖСТ Дом».

10.01.2011р. між МЖБТ «ДОМ» та ОК «МЖСТ ДОМ» був укладений договір про спільну діяльність б/н.

У п. 1.1 цього договору сторони зобов'язалися шляхом об'єднання своїх зусиль спільно діяти для досягнення спільної господарської мети з експлуатації будівель (далі - будівлі), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса № № 59-Д, 59-К., а також надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків.

Згідно з п. 7.1.1 договору у випадку порушення своїх обов'язків за цим договором сторони несуть відповідальність визначену даним договором чи/або діючим в Україні законодавством.

24.01.2011р. загальними зборами учасників (засновників) МЖБ і «ДОМ» було прийнято рішення про передачу ОК «МЖСТ ДОМ» на управління для обслуговування будинки МЖБТ «ДОМ», а саме: надання споживачам житлово - комунальних та інших послуг пов'язаних з експлуатацією вказаних будинків, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, будинки № 59-Д та № 59-К.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Однак ОСОБА_2, на виконання свого обовязку, передбаченого ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів того, що означені у розрахунку заборгованості не надавались або надавались неналежним чином. Вона також не надала суду жодного доказу того, що тарифи на житлово-комунальні послуги, які зазначені у розрахунку заборгованості були скасовані або змінені, тому суд обгрунтовано не прийняв до уваги інші тарифи, так як визначення законності діючих тарифів (неправомірного їх застосування) не було предметом розгляду по справі.

Посилання ОСОБА_2 на рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №1402 від 13.12.2007р. та рішення Одеської міської ради №160 від 25.04.2013р., рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №189 від 21.06.2012р., рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №1300 від 29.11.2007р., як аправилнвизнав суд першої інстанції, можуть бути для неї підставами для звернення до суду з вимогами про оспорювання розміру тарифів в окремому провадженні.

ОК «МЖСТ ДОМ» є належним балансоутримувачем будинку №59-д по вул. Академіка Вільямса в м. Одеси, а тому він має права, передбачені ч.1 ст. 24 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», а споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги якими фактично користувались, не зважаючи на відсутність договору, що встановлено законом.

Підставою для стягнення з відповідача, зазначеної у позовних вимогах заборгованості, позивач, вважає розрахунок наданий як додаток до позову в якому зазначається наявність заборгованості власника квартири АДРЕСА_2 в розмірі 8 825,72 грн. з якої заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 01.09.13р. по 25.11.2015р. у розмірі 755,25 гривень, заборгованість за послуги з опалення з 01.10.2013р. по 25.11.2015р. у розмірі 3180,12 грн., інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості у розмірі 4583,49 грн. та 3% річних на суму 306,86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України та ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» суд правильно визнав, що стягненню з ОСОБА_2 підлягає заборгованість, визначена на підставі тарифів, які діяли в указаний період; при цьому інфляційні втрати та 3 % річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно обчислювати виходячи із зазначеної суми боргу, визначеної на підставі вказаних тарифів, що діяли у відповідний період.

Розмір 3% річних, нарахованих на суму заборгованості становить 306,86 грн, які також підлягають стягненню з відповідачки.

Главою VІ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються порядок укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг. Із норми ч.5 ст.26 вказаного Закону випливає, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Аналогічна норма міститься і у ст.29 згаданого Закону, яка визначає особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку.

Відтак, вимоги ОСОБА_2 щодо визнання укладеним типового договору між виконавцем послуг ОК «МЖСТ ДОМ» та нею, як споживачем послуг - власником кв. №166, загальною площею 72, 4 кв. м, у будинку № 59-д по вул. Академіка Вільямса в м. Одесі: - про надання послуг із утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 6.01.2011р. на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869) «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»; - про надання послуг із опалення з 26.01.2011р. на умовах, передбачених постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та нового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" ( із змінами від 3 вересня 2009 р. N 933 внесеними постановою Кабінета Міністрів України), є передчасними з підстав зазначених у рішенні суду з чим погоджується і апеляційний суд.

Вимоги ОСОБА_2 щодо визнання неправомірними дії ОК «МЖСТ ДОМ», щодо здійснення розрахунку заборгованості відповідно до рахунку №187/15 від 11.12.2015р. за житлово- комунальні послуги по вказаній квартирі, споживач послуг ОСОБА_2, із утримання будинку та прибудинкової території, а також із опалення з 01.03.2011р.; зобовязання ОК «МЖСТ ДОМ» здійснити перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги для АДРЕСА_3, власником якої і споживачем послуг є ОСОБА_2 - із опалення із урахуванням здійсненої оплати у період з 26.01.2011р. по 30.09.2013р. із застосуванням тарифів на послуги опалення для споживачів будинку № 59-д, затверджені: - рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №1402 від 13.12.2007р. з розрахунку 3,83 грн. за 1 кв.м; - рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №160 від 25.04.2013р. з розрахунку 6,749 грн. за 1 кв.м; - із утримання будинків і споруд та прибудинкової території у період з 26.01.2011р. по 30.09.2013р. із застосуванням тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №1300 від 29.11.2007р. з розрахунку 1,226 грн. за 1 кв.м; - рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 189 від 21.06.2012р. з розрахунку 2,046 грн. за 1 кв.м ( без використання ліфту 1,941 грн. за 1 м.кв.), як вірно визнав суд першої інстанції, не підлягають задоволенню, оскільки розрахунок заборгованості ОСОБА_2 перед постачальником послуг здійснений відповідно до вимог чинного законодавства та розрахунки заборгованості за житлово - комунальні послуги № 26/15 від 20.04.2015р. та 89/15 від 22.09.15 р. є належними та допустими доказами.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, вони не дають підстав вважати, що суд першої інстанції ухвалив рішення висновки якого не відповідають обставинам справи або з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, вони є несуттєвими та не дають підстав для скасування або зміни рішення суду.

Отже, рішення у справі, яке переглядається є законним та обгрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача за первісним позовом надав суду копію прибуткового касового ордеру №2525 від 06ю09.2016р. з якого убачається, що ОСОБА_2 сплатила ОК «МЖСТ ДОМ» 10 043,72 грн., тобто усю суму коштів, що були стягнуті оскаржуваним рішенням суду.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

За наявності таких обставин заочне рішення суду на підставі ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_3

ОСОБА_4