Провадження №22-ц/784/687/16
Справа номер 467/1456/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/687/16 Суддя суду 1-ї інстанції - Кологрива Т.М.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі:

представників позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

представника відповідача - Рибакової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача ОСОБА_6 -

ОСОБА_4

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області

від 12 лютого 2016 року

за позовом

ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А:

19 серпня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

Її батьку ОСОБА_7 за життя на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 належала земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 7,12 га, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько помер.

У 2014 році при зверненні до відповідача позивач дізналася про існування договору оренди землі від 08 вересня 2008 року, який було начебто укладено між ОСОБА_7 та ТОВ «Агрофірма «Вісла».

ОСОБА_6 зазначала, що зазначеного договору ОСОБА_7 не підписував, нотаріально договір не посвідчувався. Крім того, договір не містить в собі істотних умов та невід'ємних частин, а акти приймання-передачі об'єкта оренди складені з порушенням ст.17 Закону України «Про оренду землі».

Посилаючись на зазначене, позивач просила визнати спірний договір недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Під час розгляду справи позивач змінила підстави позову, вказуючи на недійсність договору через неможливість підтвердження його підписання обома сторонами, відсутність реєстрації договору та відсутність у ньому невід'ємних частин.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_6 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір був укладений у належній формі та належним чином пройшов державну реєстрацію, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Між тим, з таким висновком суду у повній мірі неможна погодитися, з огляду на таке.

Згідно з ст.15 Закону України ,,Про оренду землі", в редакції чинній на час укладення угоди, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.ст.18, 20 вказаного Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Отже, згідно з цією нормою не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

Згідно з п.п.4.2, 4.10, 8.1, 8.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 р. №174, державна реєстрація договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Книга реєстрації є документом довічного зберігання. Знищення та вилучення частини книги або її розділів забороняється.

Реєстраційний номер присвоюється договору оренди землі в момент здійснення його державної реєстрації. Реєстраційний номер складається: з дворозрядного числа, яке відповідає номеру розділу книги реєстрації; двохрозрядного числа, що відповідає двом останнім цифрам року; трирозрядного числа, яке є кодом оператора (реєстратора), що здійснює державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі; п'ятирозрядного числа, що починається з одиниці з початку нового року та збільшується на одиницю при внесенні відомостей про новий державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_6 є спадкоємицею ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.5, 8, 14, 24).

З наявного в матеріалах справи договору оренди землі від 08 вересня 2008 року випливає, що ОСОБА_7 передав в строкове платне володіння та користування ТОВ «Агрофірма«Вісла» строком на 15 років земельну ділянку площею 7,12 га, яка розташована межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Зазначений договір містить відмітку про його реєстрацію Миколаївською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельних ресурсах 08 вересня 2008 року у Державному реєстрі земель за №24 (а.с.95-96).

Між тим, Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за період з 22 серпня 2007 р. по 14 січня 2011 р., що зберігається у Відділі Держгеокадастру в Арбузинському районі Миколаївської області, не містить даних про здійснення державної реєстрації вказаного договору (а.с.90, 91).

Згідно з листами вказаного Відділу від 15.09.2015 р. №2226 та від 21.12.2015 р. №в-16/0-14/19-15 зазначений договір оренди землі від 08 вересня 2008 року у Відділі відсутній, його реєстрація не здійснювалася. Згідно з Книгою записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі була здійснена реєстрація Додаткового договору до договору оренди землі від 22.08.2007 р. за №47. Крім того, у відділі наявний Додатковий договір до договору оренди землі від 10.07.2008 р. (а.с.32, 59, 70, 71).

На Додатковому договорі до договору оренди землі від 10.07.2008 р. міститься відмітка про його реєстрацію Миколаївською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельних ресурсах 04 серпня 2008 року у Державному реєстрі земель за №00.

Змісти спірного договору та Додаткового договору до договору оренди землі від 10.07.2008 р., які не зареєстровані у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, свідчать, що відмітка про реєстрацію договору оренди землі від 08.09.2008 р. зроблена в день його укладання з присвоєнням реєстраційного номеру №24, тоді як Додатковий договір до договору оренди землі від 10.07.2008 р. містить запис про його реєстрацію 04.08.2008 р., тобто за місяць до попереднього, з присвоєнням реєстраційного номеру №00.

Якщо в серпні місяці начебто відбулася реєстрація договору за порядковим номером 200, то у вересні місяці він ніяк не міг бути за номером 24.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про належне вчинення спірного договору оренди землі та відсутність підстав для визнання його недійсним є хибним.

Оскільки договір оренди землі від 08 вересня 2008 року не пройшов реєстрації у державному реєстрі земель шляхом внесення запису реєстрації до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, він не є вчиненим, а тому, не може бути визнаний недійсним.

Посилання суду на те, що наявність запису про реєстрацію договору у самому договорі є достатнім для встановлення факту його державної реєстрації, не відповідає нормам вищевикладеного законодавства.

До того ж, суд не звернув уваги про наявність протиріч щодо нумерації начебто здійсненої реєстрації договорів.

Оскільки суд першої інстанції дійшов не правильного висновку щодо підстав відмови у позові ОСОБА_6, на думку колегії суддів, його рішення на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у позові з іншої підстави, а саме неможливості визнання недійсним договору, якого не було вчинено.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: