Провадження № 2/185/2076/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2016 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря - Гайди Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Черкаської міської ради, орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька, -
26 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить (з урахуванням збільшення позовних вимог від 16 лютого 2016 року) надати дозвіл на багаторазові поїздки на період до 16 років малолітньої дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2, надати дозвіл на регулярні поїздки на період до 16 років малолітньої дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 до м.Донецька у супроводі ОСОБА_1 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 та на повернення до міста постійного проживання в м.Черкаси, надати дозвіл ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи для багаторазових поїздок на період до 16 років малолітньої дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України на територію Турції, Єгипту, Об'єднаних Арабських Еміратів, Російської Федерації, Європейського Союзу малолітній дитині ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на два роки з дня вступу рішення в законну силу у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, надати дозвіл ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасових поїздок на період строком на два роки з дня вступу рішення в законну силу малолітньої дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.
У судове засідання позивач, представник позивача не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Орган опіки та піклування Черкаської міської ради просив при вирішенні справи врахувати інтереси дитини, вказав, що можливо вирішувати у судовому порядку питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька із зазначенням країни прямування (одноразовий), з визначенням терміну його початку і закінчення.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, рішенням Калінінського районного суду м. Донецька Донецької області від 20 лютого 2012 року шлюб, укладений 30 вересня 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
В позові позивач вказує, що батько ухиляється від участі у вихованні дитини, вказані твердження матеріалами справи не спростовані.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
У п.3, підп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копі ї рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного Кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно ч.1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Згідно з ч.ч.7,8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
З наведених обставин суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон і вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон для оздоровчого відпочинку буде відповідати її інтересам. Надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України до Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Об'єднаних Арабських Еміратів, Російської Федерації, країн Європейського Союзу дитини без згоди батька з дня набрання рішенням законної сили на строк один рік у супроводі позивача не порушить прав дитини та відповідає її інтересам, оскільки буде сприяти фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному та соціальному розвитку дитини, оскільки виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
За правилами ст.3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Однак забезпечення інтересів дітей має відбуватись на підставі та у спосіб, передбачений діючим законодавством. Багаторазове вивезення за кордон без надання згоди батька на період до 16 років малолітньої дитини без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування суперечить положенням чинного законодавства та є порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.
З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача та її дитини є АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом позивача серії НОМЕР_2, виданим Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій 22 жовтня 1997 року.
З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту позивач разом з дітьми залишила своє місце проживання у м. Донецьку. Як внутрішньо переміщена особа, позивач з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, була зареєстрована в АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11 березня 2015 року № НОМЕР_1. Строк дії якої продовжено з 02 листопада 2015 року
Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато антитерористичну операцію.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
На теперішній час антитерористична операція не закінчена і до тепер на території, до якої позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини без згоди батька, а саме м.Донецьк, існує реальна загроза безпеки для життя та здоров'я дитини (внаслідок переміщення терористичних груп, використання зброї, вибухівки тощо), а тому виїзд дитини до м.Донецьк не забезпечує її інтересів, наражає її на небезпеку, що є неприпустимим.
Наявна небезпека такого в'їзду до м.Донецьк для дитини обумовлена збройним протистоянням на цій території, нестабільною ситуацією, яку неможливо прогнозувати та за якої неможливо уникнути ризиків небезпеки для життя та здоров'я дитини.
На території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, держава Україна не може забезпечити інтереси та права дітей у цій справі, які є громадянами України, а також їх повернення на територію, яка контролюється органами державної влади.
Позивач не довела нагальність потреби в'їзду дитини на територію, на якій існують високі ризики небезпеки для життя та здоров'я дитини.
Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст.10, 60, 208-210, 212-215,218, 224-232 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Черкаської міської ради, орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька - задовольнити частково.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Об'єднаних Арабських Еміратів, Російської Федерації, країн Європейського Союзу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу та супроводу її батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, на строк один рік з дня набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя А. О. Врона