Справа № 598/1239/16-ц
провадження № 2/598/421/2016
РІШЕННЯ

іменем України

"15" вересня 2016 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

секретаря Довбуш М.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що на протязі подружнього життя відповідач зловживав алкогольними напоями, в нецензурній формі спілкувався з нею та дітьми, застосовував до неї грубе фізичне насильство, принижував її честь і гідність, що стало причиною для припинення подружніх стосунків між ними.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і пояснила, що фактично їх шлюб розпався з підстав наведених у позові. Між ними склалися неприязні відносини, відповідач зловживає алкогольними напоями, постійно ображає та принижує її, вчиняє сварки, подальше спільне проживання у шлюбі є неможливим, тому між ними припинилися подружні стосунки та вони не ведуть спільне господарство. Судом уже розглядалася справа про розірвання їх шлюбу, однак на прохання відповідача позов був залишений нею без розгляду, але не змінилося відношення відповідача до сім`ї, а навпаки спільне проживання стало нестерпним.

Відповідач позовні вимоги не визнав і не згідний розірвати шлюб, ствердивши те, що він хоч і вживає спитрні напої, однак ними не зловживає, а причиною сварок є те, що дружина не готує йому їжу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 24 квітня 1993 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 32.

Від цього шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася.

Сторони тривалий час подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, і позивач миритися із відповідачем не бажає, оскільки між ними склалися неприязні стосунки, що привело до неможливого подальшого спільного проживання у шлюбі.

Проаналізувавши докази представлені сторонами, суд вважає, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, і позивач стверджує, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, тому відновлювати подружні стосунки із відповідачем, який проявляв агресивну поведінку щодо неї, принижував її честь і гідність, вона не бажає, що суперечить інтересам позивача і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 104, 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 24 квітня 1993 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 32.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом десяти днів після його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 20 вересня 2016 року.

Суддя Г.Р.Щербата