У Х В А Л А

21.03.2016 Справа №607/2821/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки:

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Дійсної вартості спірної квартири, на яку позивач просить визнати право власності, та відповідних доказів на підтвердження її розміру в позовній заяві не зазначено.

При цьому посилання позивача на те, що в неї немає можливості визначити вартість нерухомого майна не обґрунтовано жодними доказами.

Позивач зазначає, що вартість спірної квартири вона встановити не може з причин недопущення відповідачем до квартири ні її, ні експерта. Тому в неї немає експертної оцінки.

Разом із тим, з метою встановлення дійсної вартості спірної квартири позивач вправі звернутися до суб'єктів оцінної діяльності щодо визначення як вартості спірного нерухомого майна, так і ідентичного йому.

Визначення ціни позову та зазначення її у позовній заяві є обовязком позивача.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що інвентаризаційна вартість, зазначена у технічному паспорті на майно, не є його дійсною вартістю.

Зазначена ціна позову позивачем у розмірі 910000 гривень є не обґрунтованою.

При пред'явленні зазначеного позову ОСОБА_1 судовий збір не сплачено.

Позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору у звязку із тим, що немає можливості визначити вартість нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У клопотанні про відстрочення сплати збору сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути документи про рівень доходу позивача; документи про заборгованість перед іншими особами, наприклад, за комунальні послуги; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо.

Однак, позивач в обґрунтування своєї вимоги про відстрочення сплати судового збору, не наводить жодних обставин, які б свідчили про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та не зазначає на їх підтвердження ніяких доказів.

Таким чином позивачу слід сплатити судовий збір відповідно до вимог закону.

Відповідно до з п.п. 1 п. 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 гривень) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 гривень).

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, зокрема:

- визначити, виходячи з дійсної вартості спірного нерухомого майна чи ідентичного йому, ціну позову і зазначити докази, якими вона обґрунтовується;

- сплатити судовий збір у розмірі 1% ціни позову, з урахуванням викладених вище вимог закону щодо визначення розміру судового збору, на розрахунковий рахунок:0002, код одержувача: 37977726; банк одержувача ГУДКC України в Тернопільській області; одержувач УК м. Тернопіль/м. Тернопіль/22030001, код бюджетної класифікації 22030001; МФО 838012, призначення платежу судовий збір, код 02886692, пункт 1.1., та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжязалишити без руху і надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_3