АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

10 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - ГриняКостянтина Андрійовича на заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 01 грудня 2015 року,

встановила:

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість, посилаючись на те, що 19 липня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 226 грн. 14 коп. зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості, внаслідок неналежного виконання умов якого утворилась заборгованість в розмірі 9 674 грн. 34 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В,пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 19 липня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 1 226 грн. 14 коп. строком до 19 липня 2009 року зі сплатою 12 % річних. Позивач вказував, що відповідач в повному обсязі не виконала свої зобов'язання за договором, зокрема у неї утворилась заборгованість зі сплати комісії в розмірі 54 грн. 92 коп., яку він просив стягнути з урахуванням пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 8 682 грн. 55 коп., а також штрафу в розмірі 500 грн. фіксованої частини та 436 грн. 87 коп. процентної складової.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 01 грудня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження невиконання відповідачем зобов'язань за договором. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 526, 527, 625, 611, 1054 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 липня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 1 226 грн. 14 коп. строком на 12 місяців зі сплатою 1% на місяць на суму залишку заборгованості.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, однак не зазначає в чому вона полягає.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено про те, що умови кредитного договору, зокрема підписана відповідачем Заява позичальника та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», що складають кредитний договір, не передбачають нарахування комісії.

Зі змісту заяви позичальника вбачається, що Комісія за проведення розрахунків по списанню та/або зарахуванню коштів, внесених готівковим/безготівковим шляхом на рахунки, зазначені кредитно-заставним договором становить 0,0% від суми виданого кредиту. Інших видів комісії кредитним договором передбачено не було.

Пунктом 4.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є складовою кредитного договору, кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед зараховуються для погашення пені, потім - простроченої комісії та винагороди, далі - прострочених відсотків по кредиту та простроченої заборгованості по кредиту, суму щомісячного платежу.

Як вбачається з наданого позивачем при зверненні до суду розрахунку, 24 грудня 2010 року відповідач ОСОБА_1 повністю погасила всю наявну заборгованість по кредиту. Враховуючи черговість зарахування грошових коштів від позичальника, підстави вважати, що після погашення тіла кредиту та відсотків у відповідача залишилась заборгованість по комісії, відсутні.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованої на прострочену суму комісії, яка не передбачена умовами кредитного договору, пені та штрафів.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - Гриня Костянтина Андрійовича відхилити, а заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 01 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 754/1123/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3708/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.