__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4780/16
УХВАЛА

15.09.2016 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

14.09.2016 року до Київського районного суду міста ОСОБА_4 надійшов позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому позивачі просять суд визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачами не надано до суду документів на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за № 3674-VI від 08.07.2011 року, за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а саме стягненню підлягає 551,20 (1378,00 * 0,4 = 551,20).

Відповідно до абз. 3 п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання позову немайнового характеру.

З позовної заяви вбачається, що позов надано двома позивачами.

Також позивачами в позові зроблено посилання та зазначено, що: «Заочним рішенням від 05 вересня 2013 року по справі №520/8712/13-ц суд зобов'язав стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів з 01.01.2004 року по 27.06.2013 року у розмірі 441 674 гривні. З метою забезпечення виконання виконавчого листа №520/8712/13-ц від 25 жовтня 2013 року державним виконавцем було накладено арешт на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 яка належала боржнику ОСОБА_3. Вище вказане майно було виставлено на електроні торги. Через те, що дане майно не було реалізоване, стягувачу ОСОБА_1 було запропоновано залишити за собою нереалізоване майно на що вона погодилась. На сьогоднішній день 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1»

Згідно з п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачами не зазначені, якими доказами підтверджують вищевикладені ними обставини.

Зазначаємо, що відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням ставок встановлених Законом України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру:

- позивачеві ОСОБА_1 необхідно надати до позовної заяви доказ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок;

- позивачеві ОСОБА_2 необхідно надати до позовної заяви доказ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок;

- судовий збір повинен бути сплачений за подання до суду позовної заяви, що містить вимоги немайнового характеру за реквізитами Київського районного суду міста ОСОБА_4, а саме: отримувач коштів: УК у м. Одесі (Київський р-н); код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача: УК у м. Одесі, код банку отримувача: (МФО) 828011, рахунок отримувача: 0005, код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський районний суд м. Одеси (назва суду, де розглядається справа);

- зазначити у позові докази, що підтверджують кожну обставину викладену в позовній заяві, або зазначити наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Керуючись ч. 1 ст.121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків поданої заяви - пять днів з дня отримання копії ухвали, в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Калініченко Л. В.