УХВАЛА іменем україни
16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомКредитної спілки «Сумський кредитна спілка» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу,

за касаційною скаргою Кредитної спілки «Сумський кредитна спілка» на рішення апеляційного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Кредитна спілка «Сумський кредитна спілка» (далі - КС «Сумський кредитна спілка») звернулася до суду з позовною заявою, вимоги якої уточнила, обґрунтовуючи позов тим, що згідно з договором про надання кредиту від 03 квітня 2012 року № 7263 ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 10 тис. грн строком на 24 місяці з повернення його рівними частками згідно із доданим графіком, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 поручилися за повне та своєчасне повернення кредиту.

До цього часу ОСОБА_3 умови договору не виконала, до КС «Сумська кредитна спілка» не з'являється і заборгованість не погашає.

Відповідно до умов договору кредиту та з урахуванням порушення термінів повернення кредиту та термінів сплати відсотків, підлягає стягненню сума у розмірі 30 624 грн 11 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС «Сумська кредитна спілка» заборгованість за договором про надання кредиту від 03 квітня 2012 року № 7263 у розмірі 30 624 грн 11 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС «Сумська кредитна спілка» у дольовому порядку сплачений судовий збір у розмірі 306 грн 24 коп., тобто по 102 грн 08 коп.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КС «Сумська кредитна спілка» заборгованість за договором про надання кредиту від 03 квітня 2012 року № 7263 у розмірі 8 097 грн 21 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь КС «Сумська кредитна спілка» заборгованість за договором про надання кредиту від 03 квітня 2012 року № 7263 у розмірі 8 097 грн 21 коп.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС «Сумська кредитна спілка» судовий збір у розмірі по 26 грн 55 коп. з кожного.

Стягнуто з КС «Сумська кредитна спілка» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі по 222 грн 73 коп.

У поданій касаційній скарзі КС «Сумська кредитна спілка» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з урахуванням положень ч. 1 ст. 554, ст. 1054 ЦК України виходив із того, що боржник не виконує умови договору, забезпеченого порукою, тому боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, тому у суду першої інстанції не було підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК україни.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 03 квітня 2012 року між Кредитною спілкою «Сумська кредитна спілка» та ОСОБА_3 укладений договір №7263 про надання кредиту (а. с. 4).

Згідно умов договору, кредитор у відповідності з Положенням про надання кредитів надає позичальнику на умовах строковості, повернення, цільового характеру використання, платності та забезпечення кредит в сумі 10 000 грн, а позичальник зобов'язується погашати кредит та сплачувати плату за її користування в строки, вказані у графіку оплати та повернути кредит до 24 березня 2014 року.

ОСОБА_3 свої договірні зобов'язання за кредитним договором перед позивачем не виконала. Станом на 23 квітня 2014 року заборгованість за кредитом складала 34 624,11 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2 373,15 грн - затишок нарахованих відсотків станом на 21 вересня 2012 року; 591,78 грн - відсоток за користування кредитом з 21 вересня 2012 року по 21 жовтня 2012 року; 21 659.18 грн - підвищений відсоток за користування кредитом.

Із матеріалів справи вбачається, що КС «Сумська кредитна спілка» заявила позов про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 624 грн 11 коп.

У серпні 2014 року КС «Сумська кредитна спілка» подала до суду заяву про зменшення суми стягнення, оскільки відповідачем після подання позову в добровільному порядку сплачено 4 тис. грн, таким чином заявлена сума становить 30 624 грн 11 коп.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договор) та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов'язання, сплата неустойки, що передбачено ст. ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з п.2.1 договору, укладеного між сторонами, відсоток за користування кредитом є змінним. Його розмір розраховується згідно з умовами договору, виходячи із базової ставки 72 % річних. Відсоток нараховується на непогашену суму кредиту за кожний день її використання, але не менше чим за 30 днів. Зміна розміру відсотку відбувається у разі виникнення умов, викладених у п.2. 5 договору.

Відповідно до умов п. 2.5 кредитного договору при перевищенні вказаних у графіку строків оплати більш, ніж на 15 днів або неповного погашення сум кредиту і відсотків, встановлених уграфіку, позичальник за кожний день прострочення, до моменту погашення кредиту відповідно до графіку сплачує відсоток у розмірі 144 % річних, який нараховується на непогашену суму кредиту (а. с. 4).

Тобто, підвищені проценти, про які йдеться у договорі, нараховуються у разі прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором і за своєю правовою природою не є процентами за користування кредитним коштами, а виступають неустойкою, тобто компенсацією, яка відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» не може становити більше 50 % вартості продукції у разі невиконання позичальником зобов'язань за договором.

З огляду на викладене положення п. 2.5 кредитного договору є нікчемними.

Відповідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством,вважати такий правочин нікчемним, суд вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Наслідком визнання нікчемним п. 2.5 договору про надання кредиту від 03 квітня 2012 року № 7263 щодо підвищених відсотків у розмірі 144 % є стягнення на користь позивача: тіла кредиту - 10 тис. грн та процентів, нарахованих із процентної ставки 72 % відповідно до графіку-зобовязання у сумі 7 397 грн 21 коп. (а. с. 8), без стягнення підвищених відсотків у розмірі 144 %. З урахуванням виплачених позичальником сум на погашення кредитної заборгованості, які підтверджуються наданою позивачем апеляційному суду довідкою, визнані ОСОБА_3 у сумі 9 300 грн, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, становить 8 097 грн 21 коп. (10 тис. грн + 7 397 грн 21 коп. - 9 300 грн).

Також апеляційний суд зазначав, що заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення про солідарне стягнення з поручителів кредитної заборгованості, оскільки на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, між позивачем і відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були укладені договори поруки від 03 квітня 2012 року: № № 7263/1, 7263/2, тобто кожен із поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Отже, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, про те, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник, а умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Що стосується спливу строку договору поруки, то суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави вважати, що порука припинилась, оскільки договорами поруки не встановлений строк, після закінчення якого припиняється порука. Оскільки такий строк не встановлено, то порука, як про це зазначено у ч.4 ст. 559 ЦК України, припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з п.1.4 кредитного договору, позичальник зобов'язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки за її використання в строк до 24 березня 2014 року (а.с.4).

З позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором Кредитна спілка звернулася 29 квітня 2014 року, тобто до спливу шестимісячного строку після закінчення строку виконання основного зобов'язання. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Кредитна спілка протягом строку дії кредитного договору, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 не сплачувати коштів за договором, не зверталась з вимогою ні до позичальника, ні до поручителів про дострокове стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки доводи касаційних скарг та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України підстави для скасування вказаного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

При цьому судом дотримано вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Наведені в скаргах доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, а зводяться лише до оцінки доказів, наданих сторонами.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що ухвалене апеляційним судом рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Сумський кредитна спілка» відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.В. Попович