АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6049/16 Справа № 186/751/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула С. А. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Дніпро

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Максюта Ж.І, Бараннік О.П.,

при секретарі: Гулієву М.І.о.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Першотравенського міського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа- орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року позивач звернувся до суду заявою про позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав.

В обґрунтування вимог зазначив, що відповідач є його батьком. З 2005 року відповідач відбував покарання у місцях позбавлення волі, батьківських обовязків щодо сина - позивача по справі, не виконував, не надавав педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у його вихованні.

Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 22 червня 2005 року №167 бабусю позивача - ОСОБА_5, було призначено його опікуном, оскільки мати померла, а батько був засуджений до позбавлення волі. Всі питання його виховання та утримання вирішувалися опікуном.

З вересня 2012 року він навчається в Медичній академії. Як дитина, позбавлена батьківського піклування, отримував підтримку держави.

В 2013 році досяг повноліття. В квітні 2016 року батько звільнився з місць позбавлення волі, в зв'язку з чим, адміністрація навчального закладу відмовляється продовжувати його супровід як дитини, позбавленої батьківського піклування.

Він має намір та бажання навчатися та продовжувати нормальне життя, однак позбавлений можливості оплачувати навчання, що може бути підставою для його відрахування з учбового закладу. Відповідач не виконує батьківських обов'язків, згоден на позбавлення його батьківських прав, так як не має змоги надавати належну допомогу.

Відповідач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, просив суд винести рішення згідно Закону.

Рішенням суду І інстанції в задоволенні позову відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким вимоги задовольнити.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Із свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 02 серпня 2005 року слідує, що ОСОБА_6 померла в ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Копією довідки про звільнення НОМЕР_1 від 21 квітня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, засуджений 19 січня 2007 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області по ч.1 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 02 квітня 2005 року по 21 квітня 2016 року, звідки звільнений умовно-достроково на 01 місяць, 23 дні.

Копією рішення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області № 167 від 22 червня 2005 року підтверджується, що ОСОБА_5 призначено опікуном над малолітніми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та їх майном.

З довідки № 1183 від 05 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом 4 курсу І медичного факультету Державного закладу "Дніпропетровська медична академія МОЗ України" денного відділення, бюджетної форми навчання. Має статус позбавленого батьківського піклування. Час вступу 01 вересня 2012 року. Зарахований на повне державне утримання. Термін навчання 6 років. Отримує: стипендію, грошову компенсацію на продукти харчування, щорічну допомогу для придбання навчальної літератури, одноразову матеріальну допомогу, забезпечується безоплатно одягом, взуттям і м'яким інвентарем.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Ст. 164 Сімейного кодексу України передбачає вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, однією з таких підстав є, зокрема, ухиляння від виконання своїх обов'зків по вихованню дитини.

Зі змісту вказаної статті випливає, що, оскільки батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд послався на вказану норму та п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення батьківських прав» де зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного. об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Суду зазначив на відсутність доказів того, що відповідач злісно ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов'язків, окрім того, його було засуджено вироком суду до позбавлення волі і він відбував покарання, з моменту його звільнення пройшов нетривалий час, він звільнився в квітні 2016 року, а позивач звернувся з позовом до суду в травні 2016 року, що не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав як це передбачено ст.164 СК України.

Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Однак позивач досяг повноліття, підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно нього немає. Доводи апеляційної скарги протирічать нормам матеріального закону і тому не можуть бути прийняті колегією суддів.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Першотравенського міського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Максюта Ж.І.

Бараннік О.П.