Ухвала

іменем україни

17 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ТкачукО.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс», ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернова Ольга Іванівна, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, протоколу проведення прилюдних торгів, акта про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними,

встановив:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 6 грудня 1999 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дитини ОСОБА_5 В ході примусового виконання виконавчого листа Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ) складено акт опису й арешту майна від 7 квітня 2004 року, відповідно до якого описано та накладено арешт на його майно, а саме - 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1. Також на виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем було незаконно підготовлено та здійснено прилюдні торги з реалізації 1/2 частини даного будинку, вартість якого склала 16 550 грн.

Посилаючись на те, що про підготовку та проведення прилюдних торгів його, як сторону у виконавчому провадженні та як власника реалізованого майна, не було повідомлено, позивач просив визнати недійсними та такими, що не відбулись, прилюдні торги, проведені Дніпропетровською обласною філією державного підприємства «Спецсервіс» з реалізації арештованого майна, а саме - 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, що належали йому на праві власності, визнати акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, що був затверджений Ленінським ВДВС РУЮ м. Дніпропетровська 4 жовтня 2004 року недійсним, визнати свідоцтво від 5 жовтня 2004 року, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ЧерновоюО.І. про право власності, відповідно до якого право власності на 1/2 частину арештованого майна належить ОСОБА_2, недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 13 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано прилюдні торги з реалізації арештованого майна, що належало ОСОБА_3 недійсними. Визнано акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна недійсним. Визнано свідоцтво від 5 жовтня 2004 року, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновою О.І., про право власності, відповідно до якого право власності на 1/2 частину арештованого майна належить ОСОБА_2, недійсним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області 2 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано прилюдні торги, проведені Дніпропетровською обласною філією державного підприємства «Спецсервіс» по реалізації арештованого майна - 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3 на праві власності, результати яких оформлено протоколом № 1 прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, що належить ОСОБА_3, від 14 вересня 2004 року, недійсними. Визнано акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації вказаного майна, що був затверджений начальником ВДВС Ленінського РУЮ м. Дніпропетровська від 4 жовтня 2004 року, недійсним. Визнано свідоцтво про право власності на 1/2 частину вказаного будинку від 5 жовтня 2004 року, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновою О.І. на ім'я ОСОБА_2, недійсним. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення апеляційного суду, посилаючись неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи частково рішення районного суду та задовольняючи частково позов ОСОБА_3, апеляційний суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, виходив з того, що організацією, яка займалася проведенням прилюдних торгів не було дотримано вимог щодо порядку проведення прилюдних торгів встановлених Тимчасовим положенням «Про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року, зокрема не повідомлено боржника про місце, час проведення прилюдних торгів та стартову ціну реалізації арештованого майна, що позбавило останнього можливості захистити свої права шляхом участі у торгах. При цьому, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що оскільки вимоги про визнання акта про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності, виданого за результатами проведення торгів є похідними вимогами від вимоги про визнання прилюдних торгів недійсними, то вони також підлягають до задоволення.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України) та власного тлумачення норм закону.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс», ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ЧерноваОльга Іванівна, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, протоколу проведення прилюдних торгів, акта про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року відмовити.

Додані до скарг матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук