Справа № 219/9379/15-ц
Провадження №2/761/3446/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби, Головного управління державної казначеської служби України в м.Києві, третя особа - Міжобласна спеціальна вечірня (змінна) школа ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в подвійному розмірі, що спричинені позивачеві внаслідок не поновлення на роботі у відповідності до рішення Єнакіївського районного суду Донецької області від 06.07.2010 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.10.2015 року у відповідності до поданих позивачем клопотань було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Головне управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби та Головне управління державної казначейської служби України в м. Києві.

У відповідності до ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2015 року до участі у справі залучено Міжобласну спеціальну вечірню (змінну) школу ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В остаточній редакції позовної заяви ОСОБА_1 просила суд стягнути з Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби понесені нею матеріальні збитки в подвійному розмірі, що еквівалентні загальній сумі ставки заробітної плати (2 315,06 грн.) в подвійному розмірі за період часу з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2013 року по день винесення рішення у справі, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також судовий збір на користь держави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року про поновлення останньої на роботі. 09.09.2013 року виконавчою службою відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення, однак ОСОБА_1 на даний час так і не поновлена на посаді. За таких обставин, позивач вважає за необхідне стягнути з Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби завдані їй матеріальні збитки, що еквівалентні подвійному розміру її заробітної плати за період часу з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2013 року по день винесення рішення у справі, а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва у судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заперечення, згідно яких проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні враховуючи, що згідно наказу №76 від 07.07.2010 року ОСОБА_1 поновлено на посаді вчителя математики Єнакіївського НКП і встановлено з 07.07.2010 року педагогічне навантаження 18 годин, тобто рішення Єнакіївського районного суду Донецької області від 06.07.2010 року виконано у повному обсязі.

Представник Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином.

Головне управління державної казначейської служби України в м.Києві у судове засідання свого представника не направило, про час та місце слухання справи повідомлене судом належним чином.

Представник Міжобласної спеціальної вечірньої (змінної) школи ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, проте, у судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року, яке набрало законної сили 09.09.2010 року, ОСОБА_1 було поновлено на посаді вчителя математики в Єнакіївському учбово-консультаційному пункті Міжобласної спеціальної середньої загальноосвітньої вечірньої і заочної школи для сліпих та слабозорих.

06.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, а 09.09.2013 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-46/10.

Ухвалою Єнакіївського міського суду Донецької області від 20.03.2014 року визнано неправомірною бездіяльність ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві щодо ненаправлення ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2013 року (а.с.57-58).

Позивач стверджує, що так і не поновлений на посаді, тобто рішення суду не виконано, а відтак просить суд стягнути з Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби завдані йому матеріальні збитки та моральну шкоду.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема, пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі рішень судів про поновлення на роботі, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

При цьому, після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За таких обставин, виконавча служба є органом, який здійснює примусове виконання рішень суду, однак, не несе матеріальної відповідальності за невиконання таких рішень боржниками, зокрема, роботодавцями у справах про поновлення на роботі. При цьому, чинним законодавством України регламентовано порядок стягнення з роботодавця середнього заробітку у разі затримки ним виконання рішення суду про поновлення на роботі.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав.

За таких обставин, позивач звернувся із вказаним позовом до неналежного відповідача, оскільки, матеріальну відповідальність за непоновлення працівника на роботі несе роботодавець, а не орган виконавчої служби.

Заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача здійснюється судом лише за клопотанням позивача, що передбачено ст. 33 ЦПК України, а позивач із відповідними клопотаннями про заміну неналежного відповідача на Міжобласну спеціальну вечірню (змінну) школу ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва до суду не звертався.

Крім того, слід зазначити, що позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальних збитків, а саме подвійного розміру заробітної плати з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і до дня винесення рішення у справі.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Так, фактично позивач звертається до суду за захистом своїх порушених трудових прав, а не цивільних, а відтак позивачем помилково обрано такий спосіб захисту права, як відшкодування матеріальних збитків, що можливо у разі порушення цивільного права особи. У даному випадку порушено трудове право позивача, а відтак і звертатись до суду останній мав би, обравши спосіб захисту трудового права, а саме стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду.

Слід врахувати, що згідно Наказу № 76 від 07.07.2010 року, виданого Міжобласною спеціальною вечірньою (змінною) і заочною школою для сліпих і слабозорих, відповідно до рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 06.07.2010 року, поновлено на посаді вчителя математики Єнакіївського НКП ОСОБА_1 (а.с. 117).

Постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 29.10.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-24/10, виданого 05.02.2010 року Єнакіївським міським судом Донецької області, у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Доказів оскарження вказаної постанови або визнання її незаконною позивачем до суду не надано, а відтак доводи позивача, що викладені ним у позові, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Враховуючи, що позовні вимоги пред'явлені до неналежного відповідача, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених трудових прав, крім того, ОСОБА_1 поновлена на роботі, позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків задоволенню не підлягають.

Позовна вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню, враховуючи, що остання також заявлена до неналежного відповідача, а саме Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби. Крім того, позивачем у порушення вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України не надано до суду належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 22 ЦК України, ст.ст. 117, 235, 236 КЗпП України, ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, Головного управління юстиції в м. Києві Управління державної виконавчої служби, Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві, третя особа - Міжобласна спеціальна вечірня (змінна) школа ІІ-ІІІ ступенів Шевченківського району м. Києва про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається потягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: