Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі - Коціпак З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на земельну ділянку. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.03.2007 року , укладеного між ним та ОСОБА_3 він є власником будинковолодіння за адресою с. Есень, вул. Мала (Леніна), 70. Питання переходу права власності на земельну ділянку, на якій розташоване будинковолодіння сторонами в договорі вирішено не було. Позивач зазначає, що будинковолодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,10 га призначеній для його обслуговування та не має обтяжень або обмежень, що підтверджуються довідкою Управління Держкомзему в Ужгородському районі. Зазначена земельна ділянка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно Державного акту про право приватної власності на землю.

09.12.2010 року ОСОБА_3 помер. В звязку із смертю власника земельної ділянки на якій розташований належний позивачу на праві власності житловий будинок, він не має можливості придбати земельну ділянку у колишнього власника за цивільно-правовою угодою. Крім того, оскільки земельна ділянка вже була передана у приватну власність померлому, ОСОБА_2 сільська рада не може передати йому її в порядку приватизації.

На думку позивача , відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, при набутті права власності на будинковолодіння до нього перейшло право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений.

З посиланням на викладене , позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0, 10 га за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Есень, вул. Мала (Леніна), 70.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява у якій просить розглянути справу без участі позивача, вимоги позову підтримує, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Ужгородського району у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав 15.01.2016 року на адресу суду заяву у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Розгляд справи проведено за відсутності сторін, які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що на підставі рішення 9 сесії 22 скликання ОСОБА_2 сільської ради Закарпатської області від 05 вересня 1997 року ОСОБА_3 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,5 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, отримано державний акт на право приватної власності на землю. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 27 березня 1998 року серія ІІ ЗК № 038883 , виданим на ім'я ОСОБА_3 йому передана у приватну власність земельна ділянка за адресою: с. Есень, вул. Мала 70 , площею 0,5 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. ( а.с. 8)

Як встановлено судом, 30.03.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_4 по довіреності укладено договір купівлі-продажу житлового будинку (домоволодіння) з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою с. Есень, вул. Мала 70, що розташований на земельній ділянці розміром 0, 5 га., посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 759 /а.с. 5/

ОСОБА_1 зазначений житловий будинок (домоволодіння) з належними до нього будівлями та спорудами придбав 30.03.2007 року у ОСОБА_3, якому він належав на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про паво власності на нерухоме майно . /а.с.5/

02.05.2007 року Ужородське районне державне підприємство технічної інвентаризації Закарпатської області зареєструвало за позивачем ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою с. Есень, вул. Мала 70, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку (домоволодіння) з належними до нього будівлями та спорудами від 30.03.2007 року ( а.с. 6)

Судом встановлено, що 09.12.2010 року в м. Кішвард помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії МЕ №0054244 від 10.12.2010 року виданим відділом РАЦС м. Кішвард, копія якого з перекладом долучена до матеріалів справи./а.с. 9, 10/

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Субєктивне право на земельну ділянку виникає і здійснюється на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статтями 377 ЦК України та 120 ЗК України.

За змістом ст. 377 ЦК України ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або

споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину

земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічне положення закріплене статтею 120 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки , на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда.

Отже, діє принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав

При застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року № 6-2цс15.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27 квітня 2007 року і згідно зі ст. 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5 листопада 2009 року.

Крім того, саме з моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації нерухомого майна до особи переходить право на земельну ділянку.

Таким чином, згідно з договором купівлі-продажу від 30.03.2007 року, ОСОБА_1, набув право власності на спірну земельну ділянку у розмірах та на умовах, на яких вона належала ОСОБА_3.

Як встановлено судом, згідно довідки № 1778 пп/ 01-22 від 24.04.2007 року виданої начальником відділу земельних ресурсів - земельна ділянка, що розташована в с. Есень Есенської сільської ради загальною площею 0, 10 га і відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 038883 зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 27.03.1998 р. за № 27 надана ОСОБА_3 в приватну власність для обслуговування житлового будинку, обмежень та обтяжень немає./а.с.7/

Таким чином позивач ОСОБА_1, отримавши у власність житловий будинок, розташований за адресою с. Есень, вул. Мала 70, , набув право власності на земельну ділянку, на якій він розташований та яка необхідна для його обслуговування, тобто у розмірах та на умовах, на яких вона належала ОСОБА_3

З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що земельна ділянка площею 0,10 га за адресою с. Есень, вул. Мала 70 була надана ОСОБА_3 в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, власником яких він на даний час не є, через що позивач ОСОБА_1, який є власником розташованого на даній земельній ділянці будинку та відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України з набуттям права власності на розміщений на даній земельній ділянці житловий будинок до нього перейшло право власності й на земельну ділянку, не має можливості оформити право власності на неї, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і наявні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377 ЦК України, ст.ст. 120, 125 ЗК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ужгородського району про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл. Ужгородський р-н с. Есень, вул. Мала (Леніна), 70.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6