ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ЗА О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участі секретаря: Криворучко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. В даному будинку він зареєстрований та проживає з членами своєї родини. Крім позивача з сім'єю, в будинку зареєстрований його зять - ОСОБА_2, який не проживає в ньому з 2012 року, його особистих речей в будинку немає. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в зазначеному житловому будинку.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та долучив до матеріалів справи газету «Час Київщини» в якій міститься повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Повідомлявся судом про час, день та місце розгляду справи через газету «Час Київщини» № 49 від 16.12.2016 року.
Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується Договорами купівлі-продажу від 19.12.1992 року, зареєстрованому за № НОМЕР_1 та посвідченим секретарем виконкому Триліської сільської ради Фастівського району Київської області. (а.с.10-11).
В належному позивачу будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується Довідкою № 871 від 20.10.2016 року, виданою Триліською сільською радою Фастівського району Київської області. (а.с.8).
Відповідно до Акту від 05.09.2016 року, вбачається, що в житловому будинку АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_1, зареєстрований, але не проживає з 2012 року відповідач ОСОБА_2. Станом на день перевірки його особисті речі в даному будинку відсутні.(а.с.9).
Окрім того, з показів у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був одружений з донькою позивача, мають спільного сина. Відповідач зареєстрований, але не проживає на протязі тривалого часу.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_2 на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутній в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування ним, у зв'язку з чим вимога позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - підлягає задоволенню.
Позовна вимога щодо примусового зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в будинку АДРЕСА_1, не може бути задоволена, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а тому дана вимога позивача є передчасною, враховуючи це, в частині позовних вимог щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає за необхідне відмовити.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, керуючись статтями 208-209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ