Справа № 2/489/651/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивачі вказують на те, що їм на праві власності належить житловий будинок № 32 по пров. Глухому у м. Миколаєві. Відповідачка зареєстрована в зазначеному будинку, проте не є родичкою для позивачів, перебуває в зареєстрованому шлюбі з онуком ОСОБА_5. На даний час відповідачка фактично не проживає за даною адресою, іноді приходить вночі в нетверезому стані та починає сварки з іншими мешканцями будинку. Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Посилалися на те, що відповідачка створює конфліктні ситуації своєю негативною поведінкою, погрожує іншим співвласникам будинку, образливо до них ставиться, фактично не проживає в будинку, проте іноді приходить в нетверезому стані.

Третя особа - ОСОБА_7, залучений до участі у справі ухвалою суду від 3 лютого 2016 року, в судовому засіданні пояснив, що відповідачка є його дружиною, шлюб між ними не розірвано, вона оселилася та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 після їх одруження за згодою співвласників будинку.

Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно свідоцтва про право власності від 4 серпня 2011 року 73/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель і споруд по пров. Глухому,32 у м. Миколаєві на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 4 травня 2013 року по 27/200 частці зазначений житловий будинок належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28 січня 1964 року, позивачка ОСОБА_1 - з 23 червня 1987 року, позивачка ОСОБА_2 - з 2 січня 1973 року, та відповідачка ОСОБА_6 - з 7 листопада 2008 року.

ОСОБА_6 та третя особа ОСОБА_7 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюбні відносини між ним фактично припиненні, проте шлюб не розірвано.

Відповідно ст. 156 ЖК України Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить,

користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України, а саме: дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як пояснив ОСОБА_7 онук позивачки ОСОБА_5, та було встановлено в судовому засіданні, його дружина - відповідачка ОСОБА_6, була зареєстрована за даною адресою після їх одруження за згодою співвласників житлового будинку. Відповідачка періодично проживає в житловому будинку.

У відповідності до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом.

За правилами ст.ст.10,11,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із ст.60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Згідно зі ст.ст.29, 310 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, в судовому засіданні позивачі вказували на те, що відповідачка не є членом їх сімї, посилалися на норми чинного законодавства, що закріплюють право власника на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Проте, питання щодо порушення їх права володіння, користування чи розпорядження нерухомим майно, що їм належить, та вжиття у звязку з цим заходів щодо усунення такого порушення з боку відповідачки, не є предметом спору, оскільки позивачі просять суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка була зареєстрована в житловому будинку за згодою всіх співвласників, періодично проживає в спірному житловому будинку, не втратила інтерес до житла та зв'язок зі спірним приміщенням, факту відсутності відповідачки у спірному жилому приміщенні понад рік суду позивачами не доведено. Між сторонами склалися неприязні стосунки, та перебування відповідачки в житловому приміщенні певною мірою створює позивачам перешкоди у користуванні житлом, що належить їм на праві власності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_6, такою, що втратила право користування житловим приміщенням є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська