АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7557/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Гуменюк А.І.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, розірвання правочину та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, розірвання правочину та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк Форвард» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, розірвання правочину та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2013 року між нею та ПАТ «Банк Руский стандарт», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк Форвард», шляхом підписання Заяви (оферти) № 11056-8253 було укладено Договір про надання кредиту з використанням платіжної картки № НОМЕР_1.

Вказує, що 01 жовтня 2015 року її представник за довіреністю надіслав запит до відповідача з вимогою достроково розірвати договір та закрити рахунок в банку.

При цьому, того ж дня в рахунок погашення заборгованості за договором в касу банку було внесено 5 750 грн.

Позивач зазначає, що причиною розірвання договору та вимоги про закриття рахунку стала дуже низька якість наданих банком послуг та систематичне порушення прав споживача.

Вказує, що на її адресу 26.10.2015 року надійшла відповідь відповідача, в якій зазначалось, що за договором підключені додаткові платні послуги, а саме: послуга Страхування, послуга по направленню паперової Рахунок-виписки і послуга СМС-сервіс, відключення яких здійснюється на підставі поданої заяви. При цьому щодо відключення послуги Страхування повідомили про необхідність з'явитись особисто до банку з паспортом.

10.11.2015 року позивач вдруге направила заяву про дострокове розірвання договору та закриття рахунку, до якої було додано платіжну картку з вимогою її негайного погашення. Працівник банку прийняв вимогу та платіжну картку, проте, листом від 11.11.2015 року її було повідомлено про необхідність оплатити додаткові послуги, а саме: послуги Страхування, СМС-сервісу та послуги по направленню паперової Рахунок-виписки.

Позивач зазначає, що незважаючи на те, що нею було повернуто банківську картку, банк у подальшому, як стало відомо з рахунку-виписки за період з 20.11.2015 року по 20.12.2015року, випустив їй нову картку, за що взяв комісію в розмірі 500 грн., та яку вона не замовляла, не отримувала і не активувала.

Крім того, вказує, що на її адресу також були надіслані рахунки-виписки із списанням з неї коштів за різні послуги на загальну суму 337 грн. 98 коп.

Позивач вважає, що такі дії відповідача суперечать гарантіям, встановленим Законом України «Про захист прав споживача», та порушують її права, як споживача фінансової послуги.

З підстав вищевикладеного, просила суд ухвалити судове рішення, яким визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови від розірвання Кредитного договору від 20.11.2013 року № 11056-8253; розірвати з 01 жовтня 2015 року Кредитний договір від 20.11.2013 року № 11056-8253, укладений між нею та відповідачем; зобов'язати відповідача відключити надання їй додаткових послуг за договором, а саме: послугу Страхування, СМС-сервісу та послуги по направленню паперової Рахунок-виписки та зобов'язати відповідача надати їй письмове підтвердження про розірвання кредитного договору та заключний рахунок-виписку про відсутність заборгованості за договором.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судом встановлено, що 20 листопада 2013 року позивач підписала заяву (оферту) № НОМЕР_2 та подала її до ПАТ «Банк Руский Стандарт».

На підставі Рішення єдиного акціонера ПАТ «Банк Руский Стандарт» № 3 від 19.08.2014 року змінено найменування ПАТ «Банк Руский Стандарт» на ПАТ «Банк Форвард», який є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «Банк Руский Стандарт».

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Заяви (оферти) позивач внесла пропозицію про укладення Договору про надання та використання платіжної картки - з метою відкриття рахунку, користування таким рахунком за допомогою платіжної картки та отримання кредитних коштів, а отже даний договір є змішаним договором і містить в собі елементи кредитного договору та договору банківського рахунку.

Судом встановлено, що 20 листопада 2013 року на виконання умов п. 1.4.2. Договору відповідач відкрив позивачу поточний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку Картки, а отже вчинив дії для прийняття пропозиції, внаслідок чого відбувся факт укладення Договору про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1.4.1. Заяви (оферти) Клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід'ємною частиною Договору є Умови надання та обслуговування платіжних карток та Тарифи по карткам, з якими ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє та положень яких зобов'язується неухильно дотримуватись.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що банк порушив умови договору в частині щодо його розірвання, а тому порушив її права, як споживача послуг банку.

Відмовляючи в позові, суд вірно виходив з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язаннямає виконуватися належним чином відповідно до умов договорута вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 , 2 ст. 598 ЦК України зобов'язанняприпиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договоромабо законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 12.1.Умов по картках Клієнт має право відмовитись від Договору, а саме: відмовитись від використання Картки і розірвати Договір. Для цього Клієнту необхідно: надати в Банк письмову заяву по формі, встановленій Банком, і одночасно повернути в БанкКартку, випущену в рамках Договору. Вказана заява повинна бути надана в Банк не пізніше ніж за 60 (шістдесят) календарних днів до передбачуваної дати розірвання; погасити Заборгованість перед Банком, в тому числі ту, що виникла впродовж 60 (шістдесяти) днів після подання в Банк заяви про припинення дії Договору. З моменту виконання всіх вищевказаних умов Договір вважається розірваним.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2015 року позивач в порушення п. 12.1. Умов по картках звернулася до відповідача з вимогою про розірвання договору № НОМЕР_2 та закриття рахунку № НОМЕР_3.

У цій же вимозі вона повідомила банк про погашення заборгованості за договором в сумі 5 750 грн. (а.с.9).

Відповідач листом від 26.10.2015 року надав позивачу відповідь, із змісту якої вбачається, що Договір не розірвано і він продовжує діяти, оскільки позивачем не виконані всі умови, що передують розірванню договору, а саме: подано заяву не за формою, встановленою банком, не повернуто банку карту, і, що для відключення додаткових послуг про направлення паперової рахунок-виписки та послуги СМС-сервіс, необхідно звернутись до Довідково-інформаційного центру банку, а для відключення додаткової послуги Страхування необхідно з'явитись у відділення банку особисто з паспортом (а.с.10).

10 листопада 2015 року позивач повторно направила відповідачу вимогу про розірвання договору та закриття рахунку, на яку отримала відповідь-відмову від 11.11.2015 року, в якій вказувалось, що для розірвання договору їй необхідно виконати умови п. 12.1. Умов по картках, а саме: надати в Банк письмову заяву по формі, встановленій банком та погасити заборгованість перед банком. Для відключення послуги Страхування, необхідно звернутись особисто (з паспортом) у найближче відділення банку, для відключення послуги по направленню паперової рахунок-виписки та послуги СМС-сервіс, необхідно звернутись до Довідково-інформаційного центру банку за відповідним телефоном (а.с. 12-14).

Як вбачається з Умов надання та обслуговування платіжних карток банку, а саме п.п.1.11., 4.8, послуга щодо направлення паперових рахунків- виписок узгоджена сторонами Договору на момент його підписання.

Плата за надання таких рахунків-виписок стягується згідно Тарифів, які застосовуються в рамках Договору.

Згідно п. 4.8.5. Умов надання та обслуговування платіжних карток банку позивач мала право у будь-який момент відмовитись від цієї послуги шляхом подання до банку відповідної заяви або звернутися з таким проханням по телефону Довідково-інформаційного центру банку.

Відповідно до п. 6 заяви (оферти) позивачу було активовано послугу СМС-сервісу в рамках Договору про Картку. У цьому ж пункті при підписанні заяви позивач погодилась з Умовами надання такої послуги та порядком відмови від такої послуги шляхом звернення до банку з оплатою лише за фактичні місяці користування послугою.

З виписки по особових рахунках з 20.11.2013 року по 21.03.2016 року вбачається, що позивачу такі послуги надавались і після надходження її вимоги від 01.10.2015 року про розірвання договору.

У п. 1.6 поданої до банку заяви (оферти) позивач просить банк після укладення з ним Договору включити її в Програму страхування від нещасних випадків і хвороб; підтверджує, що ознайомлена, розуміє і згодна з тим, що відносно її життя і здоров'я будуть укладатись договори страхування.

Отже, сторонами Договору було узгоджено порядок надання, оплати та припинення надання послуг СМС-сервісу, надання рахунків-виписок, страхування, проте, як вбачається з вимоги позивача від 01.10.2015року та 10.11.2015 року відповідно, вони не містять вимог про припинення Додаткових послуг відповідно до умов Договору, тим самим, припинення банком надання Додаткових послуг без дотримання порядку, встановленого в Договорі, порушить його умови.

Згідно вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язанняабо одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договоромабо законом.

Встановивши обставини справи та те, що позивач не здійснила усіх дій, передбачених умовами Договору для його розірвання та припинення надання Додаткових послуг, а отже дії відповідача відповідають умовам Договору та вимогам чинного законодавства, тобто є правомірними, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у розірванні Договору про надання та використання платіжної картки, оскільки позивачем не було виконано всіх необхідних дій, передбачених для його розірвання умовами самого договору.

Апеляційним судом перевірено умови Заяви (оферти) Клієнта (позивача у справі) про укладення Договору, Договір та додатки до нього, з яких вбачається, що відповідно до п. 1.4.1. Заяви (оферти) Клієнта про укладення Договору, Клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід'ємною частиною Договору є Умови по карткам та Тарифи по карткам, з якими Клієнт ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов'язується неухильно дотримуватись.

Таким чином, твердження позивача про порушення його прав у частині порушення свободи волевиявлення споживача є безпідставними, оскільки всі умови Договору (в тому числі порядок надання додаткових послуг, порядок нарахування заборгованості та її погашення та порядок припинення договору) погоджені сторонами Договору на момент його укладення, та підтверджується підписами позивача.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахувань плати за направлення паперових виписок Клієнту колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як встановлено в апеляційному суді, банком були нараховані плати за направлення паперових виписок Клієнту, однак Банк у листі від 29.04.2016 року поінформував Клієнта про те, що зазначені плати були нараховані внаслідок технічної помилки, та кошти, раніше сплачені за таку послугу, повернуті Банком на відкритий в рамках Договору Рахунок Клієнта, після чого списані з Рахунку у встановленому Договором порядку на оплату заборгованості за Договором.

Крім цього, відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, Договір залишився діючим у зв'язку з тим, що позивач не здійснив сукупність дій, передбачених умовами Договору для його припинення, про що банк повідомив позивачу у відповідях на його вимоги. Оскільки Договір продовжив діяти, Банк із своєї сторони продовжив виконувати покладені на нього Договором обов'язки щодо обслуговування Рахунку та надання інших послуг згідно умов та в порядку, встановленому Договором.

Направлені позивачем вимоги в довільній формі не тільки не містили необхідних текстових реквізитів, але й інших текстових елементів форми заяви, передбаченої Банком. Згідно п. 2.22. Умов по карткам у разі виставлення Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки, Договір діє до повного погашення Заборгованості Клієнтом на підставі виставленого Клієнту Банком Заключного Рахунку-виписки, якщо інше не передбачено даними Умовами (погашення Заборгованості Клієнтом добровільно, без виставлення Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки, дію Договору не припиняє, крім випадків, прямо передбачених Умовами).

З підстав вищевикладеного, сплата позивачем поточної заборгованості на день подання вимоги про розірвання Договору не є підставою для розірвання Договору згідно його умов. Твердженням, що таких дій достатньо для припинення дії Договору, позивач порушує норму ст. 525 ЦК України, згідно якої не допускається одностороння зміна умов зобов'язання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді