Справа № 685/790/16-ц
Провадження № 2/685/203/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Бурлак Г.І.

при секретарі Перепелиці С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового будинку без надання іншого житлового приміщення

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про виселення із житлового будинку без надання іншого житлового приміщення

В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що 8 серпня 2005 року вона успадкувала житловий будинок в АДРЕСА_1 і з того часу вона є власником будинку та проживає в ньому разом із своєю сім'єю та колишнім чоловіком ОСОБА_2, з яким вона розірвала шлюб 22.02.2016 року. Відповідач систематично порушує правила співжиття: вчиняє психологічне насильство щодо неї та дітей, погрожує, ображає, внаслідок його дій вона та діти постійно перебувають у психологічній напрузі, страху, тривозі. Кожний раз, коли відповідач приходить додому п'яний, діти тікають до її батьків. Вона неодноразово зверталася у поліцію із заявами, ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї, однак поведінка відповідача не змінилася. Відповідач може повернутися проживати до будинку своїх батьків, однак не бажає цього зробити. Оскільки подальше життя з ним в одному будинку неможливе, просить суд виселити його.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що він дружину та дітей не ображає, алкоголем не зловживає, дітей не залякує. Раніше він проживав у своїх батьків, однак там тепер живе сестра із сім'єю, тому він не має іншого житла. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст 405 ЦК України, член сім'ї власника , який проживає разом з ним, має право користуватися цим житлом відповідно до закону.

Ст 157 ЖК України визначає, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або

використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились

безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що вона є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2(що підтверджується свідоцтвом про народження) вони та її молодша сестра проживають разом в будинку. Батько не приймає участі у житті та утриманні сім'ї, зловживає алкоголем, не працює, по господарству не допомагає, постійно свариться та обзиває нецензурними словами, тероризує матір. Вважає, що батька необхідно виселити з будинку, оскільки жити з ним разом неможливо.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.08.2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно довідки Теофіпольського РСУДМС, відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, згідно довідки про склад сім'ї від 06.07.2016 року, відповідач проживає разом із позивачем та двома доньками. Згідно довідки виконкому Михнівської сільської ради від 10.05.2016 року, ОСОБА_2 не має постійного місця роботи, бувають випадки зловживання алкогольними напоями, в сільську раду надходили скарги від ОСОБА_1 про те, що він ображає її нецензурними словами. Постановами Теофіпольського райсуду від 9.06.2016 року та 29.06.2016 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст 173-2 КУпАП , накладено стягнення, відповідно, 40 та 30 годин громадських робіт.

Відповідно до п.17 Постанови ПВСУ від 14 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів, що у наданий строк для мирного врегулювання спору відпали підстави позову, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.405 ЦК України, ст. 116,157 ЖК України, ст 10, 60,212 ЦПК України, районний суд

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового будинку без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн судового збору.

Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд.

Головуючий: