Провадження №2/485/266/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Устіченка К.І.,

при секретарі Коренець Н.А.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників органів опіки та піклування Снігурівської міської ради ОСОБА_3, та Снігурівської райдержадміністрації ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Снігурівської міської ради, третя особа: орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про повернення дітей батькам, які не були позбавлені батьківських прав,

Встановив:

06 червня 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. В якому послалися на наступне.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2015 року у них відібрані без позбавлення батьківських прав діти: ОСОБА_2 Нікіта, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З часу відібрання і до цього часу діти знаходяться у Миколаївському реабілітаційному центрі. На теперішній час відпали причини, що перешкоджали їм належному вихованню дітей, а тому просили суд про їх повернення.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повністю. Суду пояснили, що після відібрання дітей вони змінили своє ставлення до сім"ї, проживають однією сім"єю у будинку матері ОСОБА_2, провели у ньому ремонт, облаштували кімнату для дітей, навели лад у дворі, придбали побутову техніку та предмети гігієни. Спиртні напої не вживають. За місцем проживання характеризуються з позитивного боку, а тому просять повернути їм дітей.

Представник органу опіки та піклування Снігурівської міської ради позов не визнала. Пояснила суду, що після відібрання у позивачів дітей без позбавлення батьківських прав, над дітьми оформила опікунство тітка ОСОБА_1 - ОСОБА_6, але останнім часом опікун стала скаржитися на те, що не взмозі виконувати обов"язки опікуна і звернулася з заявою про припинення опікунства. Діти проживали разом з опікуном, старша дитина навчалася у 1-му класі ЗОШ №1, а менша відвідувала ДНЗ №4 м.Снігурівка. Останнім часом дійсно позивачі мешкають разом з матір"ю ОСОБА_2, мають окрему кімнату, в якій створили належні умови проживання та навчання для дітей, обладнали кімнату меблями та побутовою технікою. У той же час, у сім"ї нестабільні стосунки, позивачі не можуть порозумітися між собою з питань сімейних відносин, часто виїжджають за межі району, офіційно ніде не працюють. З моменту відібрання дітей у них, пройшов нетривалий час і ними не надано доказів того, що вони повністю усунули причини, які перешкоджали належному вихованню їх дітей. Просила суд відмовити у задоволені позову.

Представник органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації позовні вимоги також не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні в інтересах малолітніх дітей, так як батьки повністю не змінили свого ставлення до сім"ї, своїх дітей і не довели, що вони усунули причини,на підставі яких у них було відібрано дітей.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд прийшов наступного.

В силу ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що позивачі по справі є батьками дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-ФП №№233811, 233812 (а.с.7-8).

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2015 року у батьків відібрано без позбавлення батьківських прав неповнолітніх дітей з передачею органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації для подальшого влаштування та із стягненням аліментів на їх утримання (а.с.11-12).

Як вбачається з вказаного судового рішення, причинами, які перешкоджали належному вихованню дітей батьками були: зловживання ними спиртними напоями; відсутність житла та умов проживання і виховання для дітей; застосування насильства у сім"ї; антисоціальна поведінка батьків, які офіційно не працювали, характеризувалися за місцем проживання з негативного боку.

Розпорядженням Снігурівської райдержадміністрації №471-р від 25 листопада 2015 року (а.с.50) призначено опікуном над дітьми ОСОБА_6.

На підставі розпорядження №292-р від 04 липня 2016 року Снігурівської райдержадміністрації ОСОБА_6 звільнено від повноважень опікуна відносно дітей на підставі її заяви, у зв"язку з складними взаємовідносинами у родині.

З 30 червня 2016 року діти перебувають у Центрі соцреабілітації м.Миколаєва.

На підтвердження своїх доводів позивачі надали акт обстеження житлово-побутових умов сім"ї від 30 травня 2016 року (а.с.9), з якого вбачається, що позивачі мешкають за адресою м.Снігурівка Миколаївської області, вул.Расветівська, 13, у будинку матері ОСОБА_2- ОСОБА_8 У вказаному будинку зроблено ремонт, є побутова техніка та меблі, дитяче двоповерхове ліжко, тобто умови для проживання сім"ї задовільні.

Відповідно до характеристик депутатів Снігурівської міської ради (а.с.10,38), за місцем проживання позивачі характеризуються позитивно.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що позивачі після відібрання у них дітей, змінили своє ставлення і відношення до сім"ї і своїх дітей, спиртними напоями не зловживають, ведуть нормальний спосіб життя, спілкуються та допомагають дітям.

Суд критично ставиться до показань вказаних свідків, так як свідок ОСОБА_9 є невісткою ОСОБА_2, а ОСОБА_8 його матір"ю, ОСОБА_6 є тіткою ОСОБА_1, тобто вони є заінтересованими особами у вирішені спору на користь позивачів.

У той же час, є докази про те, що за такий короткий термін після прийняття рішення, позивачі не у повній мірі усунули причини, які позбавляли їх можливості належним чином виконувати свої батьківські обов"язки.

Так, свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснили, що після відібрання у позивачів дітей, вони активної участі у вихованні та утриманні своїх дітей не приймали, у м.Снігурівка довгий час були відсутні, де перебували і чим займалися невідомо, ніде не працюють, дітей у школі і дитячому навчальному закладі не відвідували, а активно питання про їх повернення почали вирішувати у травні 2016 року.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, повернення дітей позивачам на сьогоднішній день не відповідає інтересам малолітніх дітей.

ОСОБА_1 влаштувалася на роботу під час коли цивільна справа перебувала у провадженні суду, дані про місце роботи і доходи ОСОБА_2 відсутні.

Незважаючи на задовільні умови проживання у житловому будинку, де мешкає сім"я, у цій родині неблагополучні взаємовідносини між її членами.

Як свідчить постанова Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України за насильство у сім"ї по відношенню до своєї матері ОСОБА_8

Позивачі не виконували рішення суду і в частині сплати аліментів на утримання дітей, як вбачається із довідок Снігурівського РВ ДВС кожен із них має заборгованість по аліментам у розмірі 5507,34грн.

Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що позивачі мають намір і бажання змінити своє ставлення до своїх дітей і повернути їх у сім"ю, але за такий короткий термін не надали достатніх доказів того, що вони усунули всі причини, які позбавляли їх можливості належним чином виконувати батьківські обов"язки, а тому суд відмовляє їм у задоволенні їх позовних вимог і вважає, що повернення дітей у даному випадку до батьків є передчасним.

Керуючись ст.ст. 3,4,15,57,60,208-210,213,214,215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Снігурівської міської ради, третя особа: орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про повернення дітей батькам, які не були позбавлені батьківських прав - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками процесу на адресу апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя