АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8762/15-ц Номер провадження 22-ц/786/955/16Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Дорош А.І., при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 19.11.2013 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав їй кредит у сумі 75000 грн. із сплатою 30% річних від залишкової суми. Однак, відповідач порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема проводив нечесну підприємницьку діяльність, а саме перед укладенням договору кредитодавець не повідомив її у письмовій формі про орієнтовану сукупну вартість кредиту (в процентному та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості усіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Окрім цього, даний договір не містить графіку погашення платежів. В звязку з цим, позивач просила суд захистити її порушене право як споживача, шляхом визнання кредитного договору від 19.11.2013 року, укладеного між нею та відповідачем недійсним.

РішеннямОктябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору залишено без задоволення.

З даним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення яким визнати кредитний договір укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа Банк» від 19.11.2013 року недійсним. Вважає рішення місцевого суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Судове засідання проводилось за участі апелянта, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 19.11.2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надає кредит Позичальникові в сумі 75000 грн. За користування кредитом, Позичальник сплачує 30% річних від залишкової суми кредиту.

Відповідно п.1 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), який був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа Банк» від 19.11.2013 року, вбачається, що на підставі ОСОБА_4 Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», наданої Клієнтом, Банк відкрив рахунок №8786 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну картку строком на 2 роки з моменту її випуску.

Згідно п.2, п.2.1 вказаного договору, за бажанням Клієнта, що виражене останнім в Анкеті-Заяві про акцепт публічної пропозиції, Банк надав Клієнту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, що вказаний в п.1 цього Додатку 75000 грн. (ліміт відновлювальної кредитної лінії). Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 30% річних на торгові операції та на операції зняття коштів (п.2.2 договору).

Пунктом 3 Договору передбачено, що повернення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за цим Договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», здійснюється Клієнтом відповідно до Договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості Кредиту міститься в ОСОБА_5, які є невідємною частиною Договору та транзитний рахунок № 2924701, відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 3003464.

Сторони також, погодили, що всі відносини між Клієнтом та Банком врегульовуються положеннями цього договору, тарифами, а також правилами користування банківською платіжною карткою. Підписанням цього Додатку Клієнт підтвердив отримання ним цього Додатку, та документів, що вказані в цьому пункті в дату його підписання (пункт 5 договору).

Платежі з повернення Кредиту, наданого у вигляді відновлювальної кредитної лінії, в тому числі застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту» здійснюватимуться відповідно до Договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведений в ОСОБА_5, які розміщені на сайті Банку та є невідємною частиною договору. Підписанням цього додатку Клієнт підтвердив, що він ознайомлений з примірним графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту, в тому числі до підписання Договору та отримав ці документи разом із цим Додатком.

Відповідно до листа ПАТ «Альфа-Банк» вбачається, що 19.11.2013 року з позивачем було укладено договір № 630055618 в ТЦ РЦ Полтавське за адресою: м. Полтава, вул. Куйбишева, 19 (а.с. 6). В матеріалах справи також наявна виписка по рахунку кредитної картки на імя ОСОБА_2 за період з 20.11.2013 року по 04.06.2015 року, згідно якої вбачається прострочена заборгованість у розмірі 21 396,83 грн. та несанкціонована заборгованість у розмірі 2132,23 грн. (а.с.20-22).

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що шляхом підписання додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») позивач підтвердила отримання нею цього Додатку та документів, що вказані в цьому пункті в дату його підписання, зокрема Договором, тарифами, а також правилами користування банківською платіжною карткою. Окрім цього, позивач була ознайомлена у письмовій формі з умовами кредитування, зокрема із сумою кредиту, строком, на який кредит нею був одержаний, з умовами дії програми «Моментальна розстрочка на карті», розміром процентної ставки тощо. За таких обставин, місцевий суд прийшов до висновку, що позивач не довела підстав для визнання договору недійсним, а тому позов не підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством.

Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, та правильно встановлено судом першої інстанції, спірний договір укладений сторонами в передбаченій законом формі з дотриманням всіх інших вимог. Зміст договору відповідає вимогам закону. Відповідачем при укладені спірного договору вимоги ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» виконано, що засвідчено сторонами своїми підписами в додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 19.11.2013 року (а.с.5). Позивач в передбачений законом строк не відкликала свою згоду на укладення договору та отримання кредиту, користується коштами наданими у кредит вже більше двох років.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Зважаючи на те, що: при укладені спірного договору сторонами було досягнуто згоди щодо усі його істотних умов; відповідач виконав свої обовязки щодо повідомлення позивачу повної інформації про кредит; позивач прийняв запропоновані умови, отримав кредит та користується ним, підстави для визнання спірного договору недійсним, згідно зазначених вище норм закону, відсутні. За таких обставин місцевий суд прийшов до правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, всупереч вищезазначеним вимогам закону позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для визнання договору недійсним з підстав викладених нею у позові.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_4

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: