Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/8707/15 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/778/1300/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Транспромліс» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Транспромліс», треті особи: ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-січ», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Транспромліс» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПП «Транспромліс», треті особи: ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «Оранта-січ», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою та просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 177004,39 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та судові витрати.

В вересні 2015 року ПП «Транспромліс» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3419,82 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати.

В грудні 2015 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову.

Оскільки, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, просив накласти арешт та оголосити заборону на відчуження в межах суми 197 004,39 грн. на автомобіль марки КАМАЗ, модель 53212, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ПП «Транспромліс» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС №114554.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

З метою забезпечення позову накладено арешт та оголошено заборону на відчуження в межах суми 197 004 гривні 39 копійок на автомобіль КАМАЗ, модель 53212, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ПП «Транспромліс» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 114554.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПП «Транспромліс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Наявність спору між сторонами підтверджується матеріалами цивільної даної справи.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 177 004,39 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_4, який перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем по справі, керував автомобілем марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ПП «Транспромліс».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року з метою забезпечення позову накладено арешт на автомобіль та оголошено заборону на відчуження в межах суми 197 004 гривні 39 копійок

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд врахував майновий характер та підстави спору між сторонами, предметом якого являється стягнення шкоди в загальній сумі 197004,39 грн.

Спосіб забезпечення позову обрано судом відповідно до ст. 152 ЦПК України і співмірно із заявленими позивачем вимогами.

Довід апеляційної скарги про відсутність доказів стосовно наявності у відповідача наміру щодо відчуження автомобілю, а тобто, безпідставності вжиття заходів забезпечення позову, не можуть бути взяті до уваги, оскільки достатньо, що заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і законом не передбачено при цьому подання позивачем певних доказів.

Крім того, обраним видом забезпечення позову не обмежено відповідача в можливості користуватися майном та отримувати від цього користування доходи, тому доводи апелянта щодо того, що вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності, є безпідставними, при цьому арешт не позбавляє відповідача права власності на спірне майно.

Інша частина апеляційної скарги ПП «Транспромліс» фактично зводяться до заперечень відповідача проти позовних вимог ОСОБА_3

За вказаних обставин, колегія вважає, що суд першої інстанції постановив обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам процесуального закону, підстав для її скасування не вбачає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 309, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Транспромліс» відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: