Справа № 310/2906/16-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

22 вересня 2016 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Бердянськ» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаній квартирі також зареєстровано місце постійного проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24.04.2009р. у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою було відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 про їх вселення у вказану квартиру було задоволено, судове рішення набрало законної сили. Постановою державного виконавця від 15.03.2010р. виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного судового рішення було закрито у звязку з його фактичним виконанням. Але насправді після примусового вселення у квартиру АДРЕСА_1 відповідачі там не мешкали, при цьому перешкод у користуванні цією квартирою їм ніхто не чинив. На час звернення до суду ОСОБА_4 помер 25.03.2011р., тому позивачка одноособово здійснює догляд за вказаною квартирою, сама сплачує комунальні послуги. Тому в своєму позові просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою.

В судовому засіданні 22.06.2016р. позивач ОСОБА_4 т.А. та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. До судового засідання 22.09.2016р. позивач та її представник надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували.

В судовому засіданні 22.06.2016р. відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали та пояснили, що їм чинять перешкоди в користуванні спірною квартирою, постійно міняють замки. В той же час визнали, що за час з моменту фактичного виконання судового рішення про вселення в 2010 році нікуди з відповідними заявами, в тому числі до суду про повторне вселення, не звертались. До судових засідань 30.08.2016р. та 22.09.2016р. відповідачі не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Третя особа ТОВ «КК «Коменерго-Бердянськ» направило до суду заяву з проханням розглянути справу без його представника.

В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку.

В судовому засіданні 22.06.2016р. свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили, що у квартирі АДРЕСА_1 відповідачі не проживають на протязі кількох років, про якісь сварки чи скандали між позивачкою та відповідачами стосовно будь-яких перешкод у проживанні відповідачів у вказаній квартирі ніколи не чули.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідачів, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаній квартирі також зареєстровано місце постійного проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24.04.2009р. у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою було відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 про їх вселення у вказану квартиру було задоволено, судове рішення набрало законної сили. Постановою державного виконавця від 15.03.2010р. виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного судового рішення було закрито у звязку з його фактичним виконанням. Після примусового вселення у квартиру АДРЕСА_1 відповідачі там не мешкали. На час звернення до суду ОСОБА_4 помер 25.03.2011р., позивачка одноособово здійснює догляд за вказаною квартирою, сама сплачує комунальні послуги.

Вказані факти визнані всіма учасниками судового розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, зокрема свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі, як мінімум 6 років. Докази поважності їх відсутності у вказаній квартирі до суду надано не було.

За таких обставин, відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71, 72 ЖК УРСР, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою №55 по вул.Шаумяна 14 в м.Бердянську Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 275,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 275,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_13