Справа № 466/8758/14-ц
У Х В А Л А

19 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Пятої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа Управління державної реєстрації Львівської міської ради, про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання незаконним та скасування витягу з державного реєстру, зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться справа за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Пятої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа Управління державної реєстрації Львівської міської ради, про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання незаконним та скасування витягу з державного реєстру, зобовязання до вчинення дій.

За результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку про закриття провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного нотаріуса Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень від 22.01.2013р. №93899, зобовязання Пятої Львівської державної нотаріальної контори внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові на підставі договору дарування від 22 січня 2013р., посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та про відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові.

При цьому суд виходить з норми ст. 16 ЦПК України, згідно якої не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

У ст. 3 цього Закону законодавцем надано визначення поняття нотаріуса як уповноваженої державою фізичної особи, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється і ліквідується Міністерством юстиції України та реєструється у встановленому законом порядку.

У роз'ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ Головам апеляційних судів областей, міст Києва і Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у витягу із узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» зазначено, що нотаріус є посадовою особою, а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову. Метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих субєктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже обєктивно існуючі факти, права та обовязки, які субєкти права покладають на себе за своїм бажанням. Владність у нотаріальних правовідносинах виявляється в офіційній силі нотаріальних актів. (п.4).

У вказаних роз'ясненнях «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» зазначено, що у звязку з прийняттям Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон №1952-IV) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Тому судам при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса, як державного реєстратора прав на нерухоме майно, слід памятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п.8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Відповідно до п.7 зазначеної постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8, державна реєстрація є одним із способів впливу держави на формування та розвиток публічно-правових відносин.

У п.3 вказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Як про те роз'яснено у п.8 цієї постанови, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004року №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У постанові Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у справі за позовом фізичної особи до Восьмої донецької державної нотаріальної контори, комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації м. Донецька", за участю третьої особи, у якому з урахуванням уточнення та доповнення позовних вимог позивач просив визнати протиправними дії нотаріальної контори з нотаріального посвідчення договору дарування квартири від 14 червня 2007 року; визнати неправомірною бездіяльність нотаріальної контори, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про заборону відчуження нерухомого майна; скасувати рішення БТІ від 12 липня 2007 року про державну реєстрацію права власності особи на спірну квартиру. Зазначений спір судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій та Верховним Судом України розглядався в порядку адміністративного судочинства.

Пред'явлені ОСОБА_1 до П'ятої Львівської державної нотаріальної контори позовні вимоги стосуються здійснення державним нотаріусом делегованих владних повноважень, як державного реєстратора прав на нерухоме майно. Ці позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, слід закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного нотаріуса Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень від 22.01.2013р. №93899, зобовязання Пятої Львівської державної нотаріальної контори внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові на підставі договору дарування від 22 січня 2013р., посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та про відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові.

Відтак, провадження у цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.3,4,15,16,205,209 ЦПК України, суд, -

Ухвалив :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Пятої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа Управління державної реєстрації Львівської міської ради, про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання незаконним та скасування витягу з державного реєстру, зобовязання до вчинення дій - в частині позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного нотаріуса Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень від 22.01.2013р. №93899, зобовязання Пятої Львівської державної нотаріальної контори внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові на підставі договору дарування від 22 січня 2013р., посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та про відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/5 частину квартири №43 на вул.Золотій,25 в м.Львові.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5