Ухвала іменем україни
23 березня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що з 11 жовтня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7, мають малолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 17 жовтня 2015 року фактичні шлюбні відносини припинено, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні і потребує матеріальної допомоги.

Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на дитину, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь аліменти на їх малолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на неї як дружину у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дати подання заяви.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на малолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на неї у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 04 листопада 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 січня

2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліментів на її утримання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_7 судового збору на користь держави змінено, зменшено суму стягнення до 487 грн 20 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відповідач є працездатним, протягом шести років офіційно не працевлаштований, проте до центру зайнятості не звертався, має мінливий дохід, що дозволяє йому утримувати сина, матір та дружину.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_7 аліментів на користь ОСОБА_9 на її утримання та відмовивши в цій частині позовних вимог, виходив із того, що відповідач на даний час не може надавати таку допомогу.

З такими висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням закону та не відповідають матеріалам справи.

Судами встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі із 11 жовтня 2014 року, під час якого в них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; позивачка ОСОБА_6 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років (а. с. 4-5).

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто чинне законодавство надає дружині, з якою проживає дитина, право на її утримання від чоловіка.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення із ОСОБА_7 аліментів на користь ОСОБА_9 на її утримання, виходив із того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, оскільки зобов'язаний утримувати дитину від першого шлюбу та свою матір, яка є пенсіонеркою та проживає разом з ним, та надав на підтвердження своїх доводів копію свідоцтва про народження, пенсійне посвідчення та довідку про розмір пенсії матері.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Мотивуючи своє рішення в частині відмови в задоволенні позову, апеляційний суд не звернув уваги на те, що суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на утриманні відповідача перебуває дитина від першого шлюбу, а також матір пенсіонерка. Лише свідоцтво про народження дитини від першого шлюбу та пенсійне посвідчення матері відповідача не можуть безперечно свідчити, що зазначені особи знаходяться на утриманні ОСОБА_7

Таким чином, апеляційний суд у порушення, ст. ст. 57, 60, 212, 303 ЦПК України не встановив обставини у справі та не перевірив, чи надані суду докази на їх підтвердження, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення із ОСОБА_7 аліментів на користь ОСОБА_9 на її утримання.

Ураховуючи те, що апеляційний суд не визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що з урахуванням положень ст. 3 ЦК України та ч. 4 ст. 10 ЦПК України підлягала застосуванню, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 213, 303 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 січня 2016 року скасувати,справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана