Справа №720/741/16-ц
Провадження № 2/720/434/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Істратій І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Тарасовецької сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, часткове скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та часткове скасування рішення сільської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, часткове скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та часткове скасування рішення сільської ради посилаючись на те, що відповідачка самовільно захопила частину її земельної ділянки площею 0,05 ОСОБА_3, оскільки позивачка приватизувала лише 0,25 ОСОБА_3 землі, а згідно договору дарування за її будинком рахується 0,30 ОСОБА_3 землі, а тому різниця знаходиться у володінні відповідача, про усунення перешкод в користуванні якою вона просить суд.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі і пояснили, що позивач на підставі договору дарування від 27.09.1958 року стала власником господарства в с. Тарасівці Новоселицького району по вул. Ломоносова №47, яке розташоване на земельній ділянці 0,30 ОСОБА_3. Відповідачка приватизувала перша свою земельну ділянку, однак вона акту погодження меж не підписувала. В подальшому позивач також приватизувала свою ділянку, однак фактично в користуванні в неї залишилася менша ділянка. Тільки в 2015 році відповідачка вперше побудувала між їхніми городами паркан, чим відгородила частину належної її ділянки, а тому це порушує її права.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідачем ще у 2004 році було приватизовано належну їй земельну ділянку в господарстві в с. Тарасівці Новоселицького району по вул. Ломоносова №49, та отримано державний акт, про що позивач знала. В подальшому ОСОБА_1 також приватизувала свою ділянку, яка знаходиться поруч та не заявляла жодних претензій на її землю. Тільки коли в 2015 році вона побудувала паркан, який співпадає з місцем старого паркана та місце спорудження якого вказала землевпорядна організація, позивач вирішила подати до суду. Вважає що права позивача не порушені, оскільки вона сама собі протирічить. Так, згідно доказів самого позивача вона користується земельною ділянкою 0,3299 ОСОБА_3, однак документально підтверджує, що згідно договору дарування їй належність лише 0,30 ОСОБА_3, а тому незрозумілим є в чому саме полягає порушення прав позивача. Недоведеним вважає факт порушення межі з боку відповідача. Крім того, просить застосувати позовну давність, оскільки позивач достеменно знала ще в 2004 році про приватизацію землі відповідачем та не заперечувала цього.

Представник сільської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки, подав заяву про невизнання позову.

Свідок ОСОБА_4І в суді дав покази, що він весною 2015 року допомагав своєму зятю ОСОБА_5, який живе в с.Тарасівці Новоселицького району, побудувати паркан між господарствами останнього та позивача. Коли він прийшов на місце, то побачив що приблизно посередині межі та в кінці городу було забито в землю нові труби, а початок паркану вони побудували на кілька сантиметрів в сторону відповідача, оскільки від дороги і за сарай із землі стирчало кілька старих труб, які залишилися від старого паркану і які майже співпадали із межею. Позивача вони бачили вдома, однак вона жодних заперечень щодо захоплення землі її зятем не висувала.

Свідок ОСОБА_6 в суді дала покази, що вона знає добре дочку позивача та часто приходила до неї в гості. Останній раз вона була на похоронах в червні 2008 року там, та не бачила паркану між господарством позивача та відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на землю серії ЯД №095806 від 04.09.2007 року позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0,25 ОСОБА_3 для індивідуального будівництва в с.Тарасівці Новоселицького району по вул. Ломоносова №47. Поруч із вказаною ділянкою по вул. Ломоносова №49 знаходиться земельна ділянка відповідача площею 0,2473 ОСОБА_3 із аналогічним цільовим призначенням, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЧВ №073903 від 07.07.2004 року, який був виданий на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Тарасовецької сільської ради від 13.02.2004 року. Згідно технічної документації по виготовленню ПП «Вітязь» державних актів на право власності на землю ОСОБА_2 встановлено, що останньою було погоджено межі ділянки із сусідами в тому числі із позивачем.

Посилання в позові на те, що ОСОБА_1 повинно належати саме 0,30 ОСОБА_3 землі, оскільки згідно договору дарування вона отримала разом із будинком таку ділянку суд вважає безпідставним, оскільки, по-перше, з дублікату договору дарування від 27.09.1958 року встановлено, що ОСОБА_3 подарував позивачу домоволодіння в с. Тарасівці, однак без зазначення адреси, а тому цей доказ є неналежним.

Зазначення в первісній редакції позову про те, що за господарством ОСОБА_1 згідно по господарської книги закріплено 0,36 ОСОБА_3 землі є також недоведеним жодними допустимими та належними доказами.

Таким чином, позивачем не було доведено того, що під час винесення рішення було порушено якимось чином його права, а тому з цих підстав воно не може бути скасовано, а також немає підстав для скасування державного акту відповідача.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою розміром 0,005 ОСОБА_3, яка розташована між господарствами по вул. Ломоносова №47 та Ломоносова №49 в с. Тарасівці Новоселицького району, то позивач обґрунтовує це тим, що воно могло виникнути внаслідок того, що відповідач значно раніше приватизував свою ділянку. Однак дана обставини жодним чином доведена не була. Показами свідка ОСОБА_4 було доведено в свою чергу, що він здійснював у 2015 році спорудження паркану між спірними земельними ділянками сторін по справі, та на його місці залишилися в землі залишки металевих труб від старого паркану. Свідок ОСОБА_6 пояснила, що раніше паркану між даними дворами не було, однак свідок могла не звернути увагу на невеликі куски труб, які стирчали із землі, що підтверджується фото таблицею відповідача, де видно вказані труби безпосередньо біля нового паркану. Крім того, самим позивачем було надано суду два акти обстеження земельних ділянок сторін по справі від 17.02.2015 року, згідно яких розміри фактично використовуваних ділянок позивача становлять 0,3299Га та відповідача 0,4206 ОСОБА_3, що жодним чином також не доводить того, що саме відповідач захопила частину земельної ділянки ОСОБА_1, а тим більше в такому розмірі як зазначено в позові, а тому в задоволенні даних вимог також слід відмовити за недоведеністю.

На підставі ст.ст. 116, 120, 121, 122, 126, 131, 152 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування», суд керуючись ст.ст.208, 213, 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Тарасовецької сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, часткове скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та часткове скасування рішення сільської ради відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: