Справа № 541/2813/15-ц
Провадження №2/541/63/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 червня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:головуючої, судді Куцин В. М.,

при секретарі Борисенко М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6», ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 18 березня 2014 року у світлу пору доби на автодорозі Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка від с. Бродщина в напрямку с. Красне Кобеляцького району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ЗАЗ TF699Р», д.р.н. ВІ 5219 АН, під керуванням водія ОСОБА_7, та автомобіля «ВАЗ-2101», д.р.н. 52191 СК, під керуванням водія ОСОБА_8.

Внаслідок ДТП, зіткнення зазначених транспортних засобів водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер, а пасажир цього транспортного засобу ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В результаті отриманого в ДТП ушкодження здоровя ОСОБА_3 зазнала стійкої втрати працездатності. 15 жовтня 2014 року рішенням Миргородської міжрайонної МСЕК потерпілій ОСОБА_3 було встановлено другу групу інвалідності.

В наслідок ДТП автомобіль НОМЕР_1, який є спільним майном, подружжям загиблого ОСОБА_8 та позивачки ОСОБА_3 отримав механічні пошкоджень і є не придатним для подальшого використання (фактично знищений), що відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, свідчить про завдання позивачці ОСОБА_3, шкоди, у тому числі моральної повязаної з пошкодженням (знищенням) вказаного транспортного засобу.

ДТП сталася внаслідок недотримання водієм ОСОБА_7, вимог п. 10.1, 14.2 (в) Правил дорожнього руху України що встановлено вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року тобто з вини водія ОСОБА_7 загинув ОСОБА_8, який є рідною людиною для позивачів: для позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - рідним сином; для ОСОБА_3 - чоловіком; для ОСОБА_4 - рідним батьком.

Позивачам смертю їх сина, чоловіка та батька завдано, великих моральних страждань, розмір якого не можливо визначити в грошовому еквіваленті, з урахуванням того, що позивачі в особі загиблого втратили годувальника, так як батьки загиблого (ОСОБА_1 та ОСОБА_2Ф.) являються пенсіонерами по віку, а мати ОСОБА_1, є учасником бойових дій та є інвалідом ІІ-ої групи. Дочка загиблого ОСОБА_4 є дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи. Дружина загиблого ОСОБА_3 як вже було вище зазначено, в наслідок цієї ДТП стала інвалідом 2 групи і втратила можливість продовження нормальної трудової діяльності та матеріально забезпечувати себе та родину.

При цьому, заподіяння внаслідок цієї ДТП значних ушкоджень здоровю потерпілої ОСОБА_3, обумовило понесення нею у значному розмірі витрат на лікування, чим, у свою чергу, було заподіяно їй значної моральної шкоди.

До звернення до суду винною особою відповідачем ОСОБА_7 було частково відшкодовано позивачам заподіяну майнову шкоду, зокрема оплачено лікування ОСОБА_3 у розмірі 26 000,00 грн.; вартість надмогильного памятника - 7 000,00 грн.; 40 000,00 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної майну (транспортному засобу «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_2). допомогу на поховання загиблого ОСОБА_8 у розмірі 6 000,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_7 на момент ДТП знаходилась під страховим захистом ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» (надалі «Страховик») за полісом № АС/8173109 яким забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль НОМЕР_3.

Даним страховим полісом посвідчено укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між власником вищезазначеного транспортного засобу з вказаним Страховиком на умовах, встановлених спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року № 1961-ІV (надалі Закон України № 1961-ІV»).

На звернення позивачів з заявами про виплату страхового відшкодування Страховик відмовив в звязку з цим вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав, відповідно до положень п. 27.2 та п. 27.3 ст. 27 Закону України № 1961-ІV та з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання страхового випадку (1218,00 грн.), відповідно до ст. ст. 22, 23, 26-1 ,36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просили стягнути з ОСОБА_5 Акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» на користь ОСОБА_3:

- 21 924,00 грн.( 1218,00 грн. х 18 = 21 924,00 грн.)у рахунок страхового відшкодування шкоди, повязана із стійкою втратою працездатності, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

-10 962,00 грн. у рахунок страхового відшкодування, повязаної з втратою годувальника, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

-3 654,00 грн. у рахунок страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8 застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

-1 232,00 грн. у рахунок страхового відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

На користь ОСОБА_1:

-10 962,00 грн. у рахунок страхового відшкодування, повязаної з втратою годувальника, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

-3 654,00 грн. у рахунок страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

на користь ОСОБА_2:

-10 962,00 грн. у рахунок страхового відшкодування, повязаної з втратою годувальника, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

-3 654,00 грн. у рахунок страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

на користь ОСОБА_4:

-10 962,00 грн. у рахунок страхового відшкодування, повязаної з втратою годувальника, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

-3 654,00 грн. у рахунок страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8, застосувавши до цієї суми страхової виплати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три % річних від простроченої суми;

Стягнути з винної особи, водія ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 Яківни:23 768,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя

-96 346,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8

-5 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням майна;

на користь ОСОБА_1 96 346,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_2 96346,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_4 96 346,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8

В ході судового розгляду в звязку з добровільним задоволенням позовних вимог відповідачем ОСОБА_7 судом прийнята відмова від позову всіх позивачів і ухвалою суду від 25.02.2016 року закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.112-113).

В ході судового розгляду в звязку з проведенням виплат Страховиком позивачі змінювали та доповнювали позовні вимоги (а.с.182-183,199-201, 205-210).

В звязку з добровільним задоволенням позовних вимог відповідачем ОСОБА_5 акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» судом прийнята відмова від позову позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ухвалою суду від 10.05.2016 року закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та страхового відшкодування повязаного з втратою годувальника з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в звязку зі смертю ОСОБА_8 з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.217-218).

25.05.2016 року ОСОБА_3 повторно уточнила позовні вимоги, які підтримала в судовому засіданні та просила стягнути з ОСОБА_5 Акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» на її користь 1 514,95 грн. у рахунок страхового відшкодування моральної шкоди, за шкоду завдану ушкодженням здоровя і моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення; 43,07 грн. у рахунок 3 % річних від простроченої суми; 22 297,10 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування. З урахуванням здійсненого 23 березня 2016 року Страховиком на користь ОСОБА_3 відшкодування шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності ОСОБА_3 на підставі п. 26.2 ст. 26 Закону України № 1961-IV в розмірі 21 924,00 грн. та 1 096,20 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоровю на підставі ст. 26-1 Закону України № 1961-IV та з урахуванням здійсненої 21 квітня 2016 року Страховиком виплати на користь ОСОБА_3 14 616,00 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8 (за втрату годувальника) на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону України № 1961-IV, 3 654,00 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка - ОСОБА_8 на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України № 1961-IV та 19 квітня 2016 року 136,01 грн. на відшкодування моральної шкоди за ушкодження здоровя.

При цьому вказувала, що не погоджуються з розміром сплаченого відповідачем на її користь страхового відшкодування, оскільки Страховиком не було своєчасно 03.03.2015 року виплачено страхове відшкодування, тому виходячи із практики Верховного Суду України підлягають нарахуванню та стягненню інфляційні втрати та три проценти річних та при визначення розміру страхового відшкодування в тому числі і моральної шкоди безпідставно не взята сума 24644грн. 20 копійок яка була сплачена заподіювачем шкоди ОСОБА_7

23.06.2016 року в звязку з добровільним задоволенням позовних вимог відповідачем ОСОБА_5 акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» судом прийнята відмова від позову позивача ОСОБА_2, і ухвалою суду від 23.06.2016 року закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та страхового відшкодування повязаного з втратою годувальника в звязку зі смертю ОСОБА_8 з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» на користь ОСОБА_2 (а.с.231-232 ).

Відповідач представник ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» в судове засідання не зявився про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 228). В раніше направлених на адресу суду заперечення погоджувався з вимогами позивачів, в тому числі і ОСОБА_3,про стягнення страхового відшкодування повязаного із стійкою втратою працездатності, в звязку з втратою годувальника утриманцям, моральну шкоду внаслідок смерті, моральну шкоду внаслідок ушкодження здоровя та розміром страхового відшкодування який підлягає стягненню. Однак заперечував проти застосування положень ст.. 625 ЦК України, оскільки відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки є відповідальністю а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань та проти стягнення пені, оскільки позивачі не просили в поданих страховику заявах про сплату вищевказаних виплат(а.с.83-85).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши всі докази в сукупності суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача ОСОБА_3 підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2014 року ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України(а.с.24-26).

В результаті скоєння злочину водій та власник автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер, що підтверджується довідкою про причину смерті, свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ ІХС 3169357 (а.с.12,13), а автомобіль НОМЕР_1, який є спільним майном, подружжям загиблого ОСОБА_8 та позивачки ОСОБА_3 отримав механічні пошкоджень і є не придатним для подальшого використання (фактично знищений).

Пасажир цього транспортного засобу позивач ОСОБА_3, дружина ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.15) отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості і 15 жовтня 2014 року рішенням Миргородської міжрайонної МСЕК потерпілій ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА №194960 (а.с.16,22).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_7 на момент ДТП знаходилась під страховим захистом ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» за полісом № АС/8173109, яким забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль НОМЕР_3. Даним страховим полісом посвідчено укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів між власником вищезазначеного транспортного засобу з вказаним Страховиком на умовах, встановлених спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року № 1961-ІV (а.с.127).

03.12.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулися до відповідача про виплату страхових виплат (а.с.131).

Відповідач, страховик ОСОБА_5 акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» відмовив ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування підтвердивши у своїй відмові документальне підтвердження позивачем витрат на лікування в розмірі 24 644грн. 20 коп.(а.с.29). Розмір витрат на лікування понесених ОСОБА_3 не заперечувався відповідачем в судовому засіданні.

Після звернення до суду позивача 23 березня 2016 року Страховиком було здійснено виплату ОСОБА_3 21 924,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності ОСОБА_3 на підставі п. 26.2 ст. 26 Закону України № 1961-IV та 1 096,20 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоровю на підставі ст. 26-1 Закону України № 1961-IV з урахуванням розміру страхового відшкодування за стійку втрату працездатності (21 924,00 грн. х 5%) = 1 096,20 грн

21 квітня 2016 року відповідачем було здійснено виплату ОСОБА_3 14 616,00 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_8 (за втрату годувальника) на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону України № 1961-IV, 3 654,00 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка - ОСОБА_8 на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України № 1961-IV та 19 квітня 2016 року 136,01 грн. на відшкодування моральної шкоди за ушкодження здоровя у порядку ст. 26-1 Закону України № 1961-IV,що підтвердила в судовому засіданні позивач.

Разом з тим суд не погоджуються з розміром сплаченого відповідачем на користь ОСОБА_8. Т. Я. страхового відшкодування моральної шкоди за шкоду, заподіяну її здоровю. виходячи з наступного.

Згідно вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи».

Згідно ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

-шкода, повязана з лікуванням потерпілого;

-шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

-шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

-моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

-шкода, повязана із смертю потерпілого».

Згідно ст. 26-1 цього Закону «Страховиком… відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю».

Тому, виходячи з обставин справи та вищенаведених умов страхування, до розрахунку розміру страхового відшкодування моральної шкоди за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_3, має прийматися саме загальний розмір страхового відшкодування, що підлягав до виплати за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_3Я - 46 568,20 грн. , а не лише 21 924,00 грн. страхового відшкодування шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності ОСОБА_3

Загальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_3, складає 46 568,20 грн. з розрахунку: 24 644,20 грн + 21 924,00 грн.= 46 568,20 грн., де:

-24 644,20 грн. загальна сума витрат ОСОБА_3 з лікування, відповідно наданих вказаним позивачем (потерпілою особою) документів, яка підлягала страховому відшкодуванню відповідно положень п. 24.1 ст. 24 Закону України № 1961-IV, розмір якої було особисто визнано відповідачем і яку було відшкодовано потерпілій особі (позивачу ОСОБА_3Я.) завдавачем шкоди (винною особою,страхувальником ОСОБА_7П.);

-21 924,00 грн. розмір страхового відшкодування шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності потерпілою ОСОБА_3, який на цей час відшкодований вказаним Страховиком (відповідачем) відповідно до положень п. 26.2 ст. 26 Закону України № 1961-IV.

У такому випадку, з урахуванням положень ст. 26-1 Закону України № 1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, яке має одержати ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну її здоровю, складає: 2 328,41 грн. з розрахунку: 46 568,20 грн. х 5% = 2 328,41 грн.: 24 644,20 грн. х 5% = 1 232,21 грн.; 21 924,00 грн. х 5% = 1 096,20 грн.;1 232,21 грн. + 1 096,20 грн. = 2 328,41 грн.

Суд вважає, що відповідач, посилаючись на положення ч. 2* п. 36.4 ст. 36 Закону України № 1961-IV, безпідставно обмежився у розрахунку розміру такого відшкодування моральної шкоди лише розміром страхового відшкодування шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності потерпілою ОСОБА_3 (21 924,00 грн.), та залишив поза своєю увагою 24 644,20 грн. загальної суми витрат ОСОБА_3 з лікування, яка підлягала страховому відшкодуванню, відповідно положень п. 24.1 ст. 24 Закону України № 1961-IV, але сплачена була завдавачем шкоди (винною особою/страхувальником ОСОБА_7П.).

Згідно ч. 2 п. 36.4 ст. 36 Закону України № 1961-IV, страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована..., за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика… У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20 січня 2016 року,розяснено, особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності».

У подальшому, відповідач своїм додатковим рішенням від 20 квітня 2016 року привязав доплату 136,01 грн. до 1 096,20 грн., сплачених на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди за стійку втрату працездатності - ІІ групу інвалідності з урахуванням суми такого відшкодування (1218,00 грн. х 18 = 21 924,00 грн. х 5% = 1 096,20 грн.), до розміру моральної шкоди, яку ОСОБА_3 має одержати від відповідача у відшкодування моральної шкоди з урахуванням витрат на лікування (24 644,20 грн. х 5% = 1 232,21 грн.).

Отже залишається невідшкодованим 1 096,20 грн. моральної шкоди, яку відповідач повинен сплатити на користь ОСОБА_3 з урахуванням суми витрат на її лікування (24 644,20 грн. х 5% = 1 232,21 грн. 136,01 грн. = 1 096,20 грн.).

При цьому, з урахуванням вищевикладених обставин та положень п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-IV термін прострочення відповідачем виплати 37 772,00 грн(21924грн.+10962грн.+3654грн.+1232грн). страхового відшкодування на користь ОСОБА_3, складає 395 днів (на день виплати) з розрахунку:

- 03.12.2014 року + 90 днів = 03 березня 2015 року (останній день для здійснення відповідачем страхового відшкодування);

- 04 березня 2015 року 23 березня 2016 року (дата часткової виплати страхового відшкодування) = 395 днів (термін прострочення відповідачем виплати 37 772,00 грн. страхового відшкодування).

З урахуванням вищевикладених обставин та відповідно до вимог ст. 992 ЦК України, приписів п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1196 року № 85/96-ВР та положень п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV, а також виходячи з підрахунку загального розміру страхової виплати (страхового відшкодування) 37 772,00 грн., який станом на 03 березня 2015 року мала право одержати ОСОБА_3 (і не було відшкодовано), розмір пені, який належить до сплати відповідачем (стягнення з відповідача) на користь цієї позивачці за 395 днів прострочення виплати зазначеної суми страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, складає: 21 661,46 грн. з розрахунку:

-37 772,00 грн. : 365 днів х 177 днів х 0,60 = 10 990,10 грн. (з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року);

-37 772,00 грн. : 365 днів х 28 днів х 0,54 = 1 564,69 грн. (з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року);

-37 772,00 грн. : 365 днів х 200 днів х 0,44 = 9 106,67 грн. (з 25.09.2015 року по 23.03.2016 року).

10 990,10 грн. + 1 564,69 грн. + 9 106,67 грн. = 21 661,46 грн.

Враховуючи, що після часткової виплати страхового відшкодування 23 березня 2016 року станом на 19 квітня 2016 року (дату чергової сплати частини відшкодування) залишалося не сплаченим на користь ОСОБА_3 15 848,21 грн. страхового відшкодування, розмір пені за цей період 27 днів прострочення (з 24.03.2016 року по 19.04.2016 року) складає: 515,83 грн. з розрахунку: 15 848,21 грн. : 365 днів х 27 днів х 0,44 = 515,83,30 грн.

Після часткової виплати страхового відшкодування 19 квітня 2016 року станом на 23 квітня 2016 року (дату чергової сплати частини відшкодування) залишалося не сплаченим на користь ОСОБА_3 15 712,20 грн. страхового відшкодування (15 848,21 грн. 136,01 грн. = 15 712,20 грн.), розмір пені за цей період 2 дні прострочення (з 20.04.2016 року по 22.04.2016 року) складає: 37,88 грн. з розрахунку: 15 712,20 грн. : 365 днів х 2 дні х 0,44 = 37,88 грн.

Після часткової виплати страхового відшкодування 23 квітня 2016 року станом на 23 червня 2016 року (дату чергового розгляду справи) залишається не сплаченим на користь ОСОБА_3 1 096,20 грн. страхового відшкодування, розмір пені за цей період 62 дні прострочення (з 23.04.2016 року по 23.06.2016 року) складає: 81,93 грн. з розрахунку: 1 096,20 грн. : 365 днів х 62 днів х 0,44 = 81,93 грн.

Таким чином, загальний розмір пені, який підлягає до виплати (стягненню з відповідача) на користь ОСОБА_3 складає: 22 297,10 грн.( 21 661,46 грн. + 515,83 грн. + 37,88 грн. + 81,93 грн.).

У звязку з неправомірною відмовою у виплаті страхового відшкодування, а виходячи з цього - наявності певного терміну прострочення відповідачем виплати на користь позивачів страхового відшкодування, за позовом передбачалося стягнення з відповідача сум страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та розяснень п. 21 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а також пені, передбаченої п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-ІV та відповідно ст. 611, ч. 1 ст. 625, ст. 992 ЦК України.

Крім цього, відповідно до розяснень Верховного Суду України («Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», розділ «Спори щодо здійснення страхових виплат третім особам, на користь яких укладено договір страхування») «договір страхування надає третій особі право вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, але не покладає на нього обовязків останнього».

Відповідно до розяснень п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України)».

Отже, з виходячи з вищенаведених розяснень Верхового Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки ОСОБА_3 згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення на її користь з відповідача несплаченої на дату розгляду справи суми страхової виплати (страхового відшкодування) з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми).

Страхова виплата з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення складає: 1 514,95 грн. з розрахунку: 1 096,20 грн. (загальний розмір несплаченої суми страхової виплати (страхового відшкодування) х 138,2 (індекс інфляції за 2015 рік - 138,2%): 100 = 1 514,95 грн.

Розмір 3% річних від простроченої суми страхової виплати складає: 43,07 грн. з розрахунку: за 2015 рік = 1 096,20 грн. заборгованості х 3 х 303 днів прострочення у 2015 році: 365 : 100 = 27,30 грн.; за 2016 рік = 1 096,20 грн. заборгованості х 3 х 175 день прострочення за 2016 році: 365 : 100 = 15,77 грн.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Заперечення відповідача в частині невизнання позову не можуть бути взяті до уваги судом, виходячи з обґрунтування підстав задоволення позову.

Судові витрати (судовий збір), від сплати якого була звільнена позивач підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України в сумі 767 грн. 34 коп. (23855х100/37772=63%;1218х63%/100=767,34 грн.)

Керуючись ст.ст. 979, 982 ,985, 990,992,1194 ЦК України, ст. ст. 22, 23, 26-1,24 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11,88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6»(м. Київ вулиця Глибочицька,44) на користь ОСОБА_3 1514 грн.95коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди за шкоду завдану ушкодженням здоровя, шкоду заподіяну смертю потерпілого з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, 43 грн. 07 коп. - 3% річних від простроченої суми, 22297 грн. 10 коп. - пені за прострочення виплати страхового відшкодування на підставі полісу № АС/ 817309 від 17.03.2014 року, всього 23855 (двадцять три тисячі вісімсот пятдесят пять) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_6» на користь держави -767 (сімсот шістдесят сім ) гривень 34 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_9