АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1025/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/789/1052/16 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі Романюк Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

Рішенням Чортківського районного суду від 14 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 17.10.2003 року у Великочорнокінецькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 04.

Неповнолітніх дітей сторін: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вирішено після розірвання шлюбу залишити проживати з матір'ю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Чортківського районного суду від 14.07.2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що однією із підстав для розірвання шлюбу є її заява про згоду на розірвання шлюбу. Наголошує на тому, що вказана заява є фіктивною, оскільки на момент подачі цієї заяви позивачем вона перебувала за кордоном. Згоди на розірвання шлюбу не надавала. Крім того, вказує на те, що у вказаному позові не вирішено питання про поділ майна подружжя та стягнення аліментів на дітей.

У судове засідання сторони неодноразово не з'являлись. Про місце, день і час його повідомлялись належним чином.

Відповідно до вимог ст. 197,ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача.

Колегія вважає, що суд установив обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, і що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення.

Судом установлено, що 17 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 01.06.2016 року, виданого Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Тернопільській області, актовий запис № 04.

Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Як зазначив позивач в позовній заяві, сторони не проживають разом три роки, спільного господарства не ведуть, причиною розірвання шлюбу є подружня зрада відповідачки.

У рішенні суду першої інстанції зазначено, що відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позов вона визнає і не має заперечень щодо його задоволення.

Апеляційним судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 не подавала суду першої інстанції вищезгаданої заяви, оскільки на час ухвалення судом рішення перебувала за межами України, що стверджується долученою до апеляційної скарги ксерокопією закордонного паспорта з відміткою про перетин кордону.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.ст. 24, ч. 1; 56, ч.ч. 3, 4 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно зі ст. 112, ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, суд першої інстанції не врахував наведені норми матеріального й процесуального права, розглянув справу без участі відповідачки, прийнявши до уваги її заяву, з якою вона до суду не зверталась, не з'ясував фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, не забезпечив участь у судовому засіданні обох сторін, не вжив заходів до примирення подружжя, тобто допустив формалізм при вирішенні даного спору.

Таким чином, колегія вважає недоведеним висновок суду про обґрунтованість позову, оскільки до такого висновку суд дійшов не на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а лише на підставі доводів позовної заяви та пояснень позивача про те, що подальше збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити його інтересам.

Виходячи з наведеного та вимог п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачеві в позові.

На підставі ст. 112 СК України та, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 307, ч.1, п.2; 309,ч.1,п.2; 313; 314; 316; 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 липня 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько