Справа № 752/8422/14-ц
Провадження № 2/752/2877/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в:

у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії. (а.с. 118)

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 листопада 2000 року був розірваний шлюб між сторонами у справі.

Згідно свідоцтва про право власності на житлове приміщення від 05.05.1999 року сторони у справі та їх спільний син ОСОБА_3 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

21 листопада 2000 року рішенням Московського районного суду м. Києва визначно порядок користування зазначеною квартирою, зокрема позивач отримав у користування житлову кімнату, площею 17,4 кв.метри, відповідач разом з сином - житлові кімнати, площею 11,7 та 11,6 кв.метрів.

11 вересня 2002 року між сторонами у справі був укладений договір завдатку, за умовами якого відповідач зобов'язувалася продати позивачу належні їй та їх сину частки в квартирі за 13 000 доларів США. Позивач зазначає, що він в якості завдатку передав ОСОБА_2 8 000 доларів США, що зафіксовано в договорі. 09 грудня 2002 року позивач направив відповідачу телеграму з вимогою укласти договір купівлі-продажу кватири, однак відповідач проігнорувала зазначену вимогу та відмовилася оформлювати продаж шляхом укладення договору купівлі-продажу, а також відмовилася повертати суму завдатку.

На думку позивача, договір містить в собі ознаки як договору про завдаток, так й попереднього договору, оскільки він містить в собі зобов'язання сторін у продовж певного строку укласти основний договір, а саме договір купівлі-продажу квартири. Тому, на думку ОСОБА_1, у відповідача існує зобов'язання укласти з ним договір купівлі-продажу квартири на умовах, визначених договором.

Оскільки відповідач не використала своє право на відмову від договору шляхом сплати позивачу визначеної договором й законодавством суми, позивач просить зобов'язати ОСОБА_2 передати йому 2/3 житлового приміщення, розташованого за адресою6 АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу на умовах, визначених договором завдатку від 11.09.2002 року, укладеного між сторонам у справі.

Також позивач просить зобов'язати його після укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу 2/3 вказаного житлового приміщення сплатити ОСОБА_2 залишок вартості майна, що становить гривневий еквівалент 5 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату сплати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що позивач порушив умови договору завдатку, не сплативши ОСОБА_2 5 000 доларів США.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до вимог, встановлених статтею 657 ЦК України, до договорів купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, вони мають укладатися у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 2000 рік. (а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. (а.с. 10)

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 травня 1999 року.

Рішенням Московського районного суду м. Києва від 21 листопада 2000 року задоволено позов ОСОБА_2 Постановлено визначити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: м Київ, АДРЕСА_2, за яким виділити ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_3, 1997 року народження, житлову кімнату, площею 11,6 кв.метрів, та житлову кімнату, площею 11,7 кв.метрів. Додатковим рішенням Московського районного суду м. Києва від 26 січня 2001 року в користування ОСОБА_1 виділено житлову кімнату, площею 17,4 кв.метри. (а.с. 8, 9)

11 вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір завдатку, за умовами якого ОСОБА_1 передав завдаток в сумі 8 000 доларів США ОСОБА_2 в рахунок оплати вартості квартири № АДРЕСА_2. Згідно п. 2 вказаного договору ОСОБА_2 отримала завдаток в сумі 8 000 доларів США від ОСОБА_1 та зобов'язувалася у випадку невиконання з її боку договору або відмови від оформлення договору купівлі-продажу в строк до 11 грудня 2002 року вказаної в п. 1 квартири виплатити ОСОБА_1 подвійну суму завдатку, у випадку непідписання договору купівлі-продажу за вини ОСОБА_1 - сума завдатку залишається у ОСОБА_2 Згідно п.. 3 вказаного договору завдаток є частиною вартості квартири, яка становить 13 000 доларів США та ї кінцевою вартістю 2/3 частин квартири. (а.с. 124)

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Посилаючись на зміст вказаного договору завдатку від 11 вересня 2002 року, а також на те, що ОСОБА_2 не використала своє право на відмову від договору шляхом сплати йому визначеної договором й законодавством суми, ОСОБА_1 просить зобов'язати ОСОБА_2 передати йому 2/3 житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шляхом укладення договору купівлі-продажу на умовах, визначених договором завдатку від 11.09.2002 року, укладеного між сторонам у справі. Також позивач просить зобов'язати його після укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу 2/3 вказаного житлового приміщення сплатити відповідачу залишок вартості майна, що становить гривневий еквівалент 5 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату сплати.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому, статтями 6 та 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Крім того, як визначає п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З позовними вимогами про стягнення суми авансу за договором завдатку від 11.09.2002 року ОСОБА_1 до суду не звертався.

ОСОБА_3 на даний час є повнолітнім. Вимог до нього, як співвласника квартири АДРЕСА_2, позивач ОСОБА_1 не заявляв.

Зважаючи на передбачену законом свободу договору, тобто можливість відповідача відмовитися від підписання договору, умови якого, на його думку, є вкрай невигідними для нього, а також зважаючи на те, що ОСОБА_3, 1997 року народження, набув повноліття, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 203, 509, 626-628, 638, 655-658 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 30, 60, 212 та 213 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до вчинення певних дій - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: