Справа № 628/1667/16-ц
Провадження № 2/628/743/16р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2016 року Купянський міськрайонний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Демченко І.М.
за участю секретаря Романової Н.П.
розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Купянську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину і на дружину та стягнення боргу по аліментам на дружину,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду, посилаючись на те, що за судовими рішення з відповідача ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на її користь на утримання дитини і дружини. Але свої зобовязання він не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам як на утримання неповнолітньої дитини, так і на дружину до досягнення дитиною трьох років, яку не погашає. Враховуючи, що заборгованість виникла з вини відповідача, він несе відповідальність за прострочення сплати аліментів, тому у відповідності до ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку неустойку (пеню) та борг по аліментам на дружину.
У судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Проти прийняття рішення у заочному порядку позивач заперечень суду не надала.
У порядку ст. 132 ЦПК України до Пирятинського районного суду Полтавської області за місцем реєстрації і фактичного проживання відповідача, було направлене судове доручення, яке повернуто без виконання з двома поштовими конвертами на адресу ОСОБА_2, що повернулися не вручені з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Це дає суду підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 у відповідності до ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином про необхідність явки в суд, але не зявився з невідомих причин. Заяви про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти даного позову відповідачем до суду надано не було.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення).
Клопотань про відкладення розгляду справи надано не було, тому, враховуючи те, що дана цивільна справа знаходиться у провадженні суду з травня місяця 2016 року та за цей час сторони у відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України мали змогу надати всі можливі докази в обґрунтування своїх позицій по суті позову, суд вважає доцільним розглянути справу без участі відповідача у даному судовому засіданні по наданим матеріалам ухваливши заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Враховуючи позицію позивача та відсутність заперечень відповідача, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.Шлюб між ними був розірваний за рішенням суду від 19.10.2015 року ( а.с. 4,8).
Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
02 жовтня 2013 року позивачу був виданий виконавчий лист на підставі рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, на утримання дружини до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до 17 лютого 2016 року, починаючи з 18.05.2013 року ( а.с.8).
Крім того, на підставі заочного рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 присуджено стягування аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2013 року та до його повноліття. На підставі цього рішення був виданий виконавчий лист.
Відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує судові рішення, аліменти на утримання дитини і на дружину до досягнення дитиною трьох років не виплачував, на підтвердження чого позивач надала суду копії довідок-розрахунків державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ та копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.02.2016 року ( а.с.5-7).
Статтями 10,11,60,212 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дітей тим з батьків, хто проживає окремо від них.
Відповідно до ст. 196 ч. 1 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Отже, з урахуванням правової природи пені, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.
Отже, у даному випадку, пеня по аліментам повинна вираховуватися за підтверджений період їх несплати.
Враховуючи, що визначений розмір пені становить 1% за кожен день прострочення, то розмір неустойки за кожен місяць прострочення становитиме 30% суми несплачених аліментів. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
При цьому у відповідності до норм діючого законодавства сума боргу за кожний місяць не додається до заборгованості за наступний місяць, тому неустойка обчисляється не з загальної суми заборгованості, а лише з суми заборгованості за той місяць, в якому аліменти не сплачувались.
Таким чином, пеня по аліментам на утримання неповнолітньої дитини складає : за період з січня 2015 року по січень 2016 року включно по 5,2775 помножити на кількість днів кожного місяця, та за лютий 2016 року 2,6388х29 днів, що в результаті виходить всього 2161,14 грн.
Пеня по аліментам на дружину до досягнення дитиною трьох років : за період з січня 2015 року по січень 2016 року включно по 5,2775 помножити на кількість днів кожного місяця, що в результаті виходить всього 2084,62 грн.
Вказана правова позиція щодо здійснення розрахунку пені по заборгованості по аліментам викладена в постанові Верховного Суду України по справі №6-94цс15 від 01 липня 2015 року.
При цьому, суд позбавлений можливості здійснити нарахування пені за час до вказаного вище періоду, оскільки згідно довідок-розрахунків держвиконавця не зазначено загальну суму заборгованості без її розбивки за кожний місяць прострочення. У разі отримання позивачем відповідного щомісячного розрахунку заборгованості по аліментам з 18 травня 2013 року до 01 січня 2015 року вона не позбавлена права на звернення до суду із позовом про стягнення пені.
За таких обставин, з відповідача на користь держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за три вимоги майнового характеру по даному позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, ст. ст. 180, 196 СК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) по заборгованості з оплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 2161,14 грн., а також на дружину ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років в сумі 2084,62 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 користь держави 1653,60 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий Демченко І.М.