справа № 166/218/16-ц
провадження № 6/166/9/16
УХВАЛА

іменем України

02 березня 2016 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Фазан О.З.,

за участю секретаря Приймачук О.М.,

розглянувши подання начальника відділу державної виконавчої служби Ратнівського районного управління юстиції у Волинській області (далі - ВДВС) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

встановив :

02.03.2016 року ВДВС звернувся до суду з поданням у якому просить винести ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним грошових зобов'язань на користь держави штрафу у розмірі 1190 гривень та судового збору 243,60 гривень.

Подання мотивовано тим, постанови про відкриття виконавчого провадження направлялись боржнику до виконання рекомендованим листом , що підтверджено уточненою квитанцією ЦПЗ Ратне № 823. Даними постановами було запропоновано боржнику самостійно виконати вказані постанови у встановлений строк та повідомити ВДВС про виконання , однак рішення у добровільному порядку не виконано.

Окрім того, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав інформацію, що ОСОБА_2 неодноразово виїжджає за межі України.

Вважає, що враховуючи вимоги ст. 12 Закону України " Про виконавче провадження" , узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року ,Закону УКраїни " Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян УКраїни " боржник з наведених підстав ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

З подання начальника відділу державної виконавчої служби Ратнівського районного управління юстиції у Волинській області вбачається, що просить провести розгляд подання без участі представника ВДВС Ратнівськорго РУЮ відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що подання слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У силу ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( ратифікований Законом України 11 вересня 1997 року ) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до п.п.2, 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання або ж він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

У силу ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз даних правових норм дає можливість зробити висновок про те, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний, зокрема, своєчасно з'являтися за вимогами державного виконавця, надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Судом установлено, що на виконанні у ВДВС Ратнівського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження №49859658,щодо примусового виконання постанови №166/1389/15-п,виданої Ратнівським районним судом Волинської області. По даній постанові винесені постанови про відкриття виконавчого провадження ВДВС Ратнівського районного управління юстиції 21 грудня 2015 року .Відповідно до супровідного листа № 03-27/5946 від 21.12.2015 року направлені ОСОБА_2 , але згідно квитанції 823 направлені Цуліку.

Крім того , державним виконавцем долучено квитанцію 823 від 28.02.2016 року одержана на ОСОБА_3

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України боржник ОСОБА_2 неодноразово протягом 2015 року-2016 року перетинав державний кордон України виїжджав за межі України та вїжджав до України за паспортами: АС 411118, АЮ258336 .

Отже, враховуючи , що ОСОБА_2 хоча і виїжджав за межі України,але не зявився на виклик до державного виконавця, оскільки рекомендований лист направлено Цуліку за квитанцією від 21.12.2015 року, ОСОБА_3 за квитанцією від 28.02.2016 року , а тому суд приходить до глибокого переконання відмовити у задовольнити клопотання тому, що наведені факти не підтверджують про обізнаність боржника про наявність відкритих виконавчих проваджень та не вказують на цілеспрямоване ухилення його від виконання обовязків щодо сплати коштів на користь держави.

Керуючись ст.ст.14, 60, 217, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.11, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У задоволенні подання відмовити .

Відмовити у встановленні відносно громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АС 411118, АЮ258336 , адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним грошового зобов'язання штрафу в розмірі 1190 гривень, судового збору 243 гривні 60 копійок в дохід держави відповідно до постанови Ратнівського районного суду від 16 листопада 2015 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд шляхом подачі в пяти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційних скарг, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час її проголошення, - у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_4