Номер провадження: 22-ц/785/150/16
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Суворова В.О., Короткова В.Д.,

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Юрасова Алла Миколаївна про визнання іпотечного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2015 року,-

встановила:

04.06.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5, уточнивши його в подальшому (а.с. 50-56) посилається на те, що 19.06.2006 року на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/0044/81/57163 від 19.06.2006 року вона уклала з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» іпотечний договір, згідно якого передано в іпотеку не виділені в натурі 3/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Також посилається на те, що, відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України, майно, яке знаходиться у власності двох або більше осіб - співвласників, належить їм на праві спільної власності і є їх спільним майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю, а без визначення часток - спільною сумісною власністю і 1 ст. 356, ч. 1 ст. 368 ЦК України). Ознакою права спільної власності є множинність суб'єкта та єдність об'єкта (ч. 1 ст. 355 ЦК України). Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні ш. юридичні особи, держава, територіальні громади (ч. 2 ст. 356 ЦК України).

Зазначає, що, при посвідченні спірного іпотечного договору ОСОБА_5 не відчужував належну йому частку, а тільки дав згоду сліввласнику на передачу в іпотеку майна, що було сумісною власністю, не відповідають обставинам справи, оскільки зміст зазначеної заяви ОСОБА_5 свідчить про те, що останній надав згоду не тільки як співвласник спільного сумісного майна, але й як повноправний співвласник спільної часткової власності.

Право власності на 7/10 частин будинку ОСОБА_5 набув за договором довічного утримання, а відповідну згоду на передачу в іпотеку ОСОБА_2 не виділеної в натурі частки - надав за життя відчужувача.

Вважає, що не виділена в натурі частка об'єкта нерухомості не могла бути предметом іпотеки з урахуванням обмежень щодо прав іншого співвласника на розпоряджання спільною частковою власністю.

Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» позов не визнав.

Справа розглянута у відсутність відповідача ОСОБА_5, третьої особи.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надала до суду апеляційну скаргу про його скасування.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи, 19 червня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/0044/81/57163, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у розмірі 55 000 дол. США з терміном повернення - 19 червня 2021 року із сплатою 12 % відсотків річних /а.с.15-17/.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 19.06.2006 року, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, позивач передала в іпотеку банку 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами за номером 43 «Б», житловою площею 30,1 кв.м., розташованого по вулиці Жовтневої революції в місті Одесі разом з усіма її приналежностями та поліпшенням, які можуть виникнути в результаті переобладнання/перепланування, реконструкції та/або добудови /а.с.22-28/.

У той же день, 20.06.2006р., приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Юрасовою А.М. посвідчено заяву ОСОБА_5, відповідно до якої останній, як співвласник спільного сумісного майна, надає свою згоду на передачу в іпотеку його дружиною ОСОБА_2 за ціну та на умовах за своїм розсудом належної їм спільної сумісної власності, набутих за час шлюбу 3/10 частин будинку номер 46, по вулиці Жовтневої революції, в м. Одесі та земельної ділянки площею 0, 0419 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 436 /а.с.48/.

Також, ОСОБА_5 набув право власності на 7/10 частин зазначеного будинку на підставі договору довічного утримання від 27.04.2005 року /а.с.57-58/ та 20.06.2006 року як співвласник, надав згоду на передачу в іпотеку ОСОБА_2 спільного часткового майна.

ОСОБА_2 вважає, що, відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України, майно, яке знаходиться у власності двох або більше осіб - співвласників, належить їм на праві спільної власності і є їх спільним майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю, а без визначення часток - спільною сумісною власністю і 1 ст. 356, ч. 1 ст. 368 ЦК України). Ознакою права спільної власності є множинність суб'єкта та єдність об'єкта (ч. 1 ст. 355 ЦК України). Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні ш. юридичні особи, держава, територіальні громади (ч. 2 ст. 356 ЦК України).

В процесі розгляду справи в апеляційному суді, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року залишено без змін та набрало чинності рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року, яким визнано недійсним кредитний договір № 014/0044/81/57163, укладений 19 червня 2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2

Оскільки договір іпотеки є похідним від основного зобов'язання, то за загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України, недійсність основного зобов'язання тягне за собою недійсність угоди щодо його забезпечення.

Тобто, зважаючи на те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 року залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року, яким визнано недійсним кредитний договір № 014/0044/81/57163, укладений 19 червня 2006 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2, колегія суддів вважає за необхідне визнати недійсним іпотечний договір за реєстровим №1710, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» для забезпечення зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, у зв»язку з вищенаведеним, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір по 182, 70 грн. з кожного (243, 60 грн. за подачу позову + 121,80 грн. за подачу апеляційної скарги = 365,40 грн./2 = 182,70 грн.).

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 про визнання іпотечного договору недійсним задовольнити.

Визнати іпотечний договір за реєстровим №1710, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» 20.06.2006 року на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/0044/81/57163 від 19.06.2006 року - недійсним.

Заходи забезпечення позову у вигляді арешту 3/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 червня 2015 року - скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 судовий збір по 182, 70 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.О.Суворов

В.Д.Коротков