АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/54/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Іванченко М.М., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звертаючись в листопаді 2014 року до суду із вищевказаним позовом ставила питання про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Посилаючись на те, що 31 березня 2012 року приблизно об 11 годині на перехресті вулиць Дніпровська набережна та проспекту Тичини в м. Києві сталася дорожньо- транспортна пригода у якій зіткнулись автомобілі «Мерседес Віто» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7, та «Чері Амулет» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8, в наслідок якого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження. У відповідності до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2013 року АТ «Українська охоронно - страхова компанія» в якості співвідповідача відшкодувала їй матеріальну шкоду заподіяну здоров'ю в обсязі 71173, 45 гривень. Вже після отримання зазначеного вище відшкодування шкоди, позивач зазнала додаткових витрат на лікування та відновлення здоров'я на суму 35419 гривень, які і просила суд стягнути з відповідачів. А саме з ОСОБА_7 - 10602, 45 гривень; Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» - 28316, 55 гривень.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про скасування рішення суду та постановлення нового про задоволення позову у повному обсязі. Мотивуючи тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Позивач та представник Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» будучи повідомленими про розгляд справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили (а.с.75, 76 т. 2).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_7 не визнав подану апеляційну скаргу заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 31 березня 2012 року в м. Києві сталася ДТП, за участі автомобілів «Мерседес Віто», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, та «Чері Амулет», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8 Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_5 тримала тілесні ушкодження.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №1212955, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована ПАТ «Українська охоронно - страхова компанія», строк дії договору страхування з 13 січня 2012 року по 12 січня 2013 року, з визначеним лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого - 100 000 гривень, за шкоду і заподіяну майну потерпілого - 50 000 гривень.

За вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2012 року, який було змінено постановою Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2013 року в частині визначення розміру відшкодування спричиненої майнової шкоди по цивільному позову, ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. При цьому збільшено розмір грошової суми, що стягнута з ПАТ «Українська охоронно - страхова компанія» на користь ОСОБА_5 в якості відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю до 71173 гривень 45 копійок.

На виконання вироку суду АТ «Українська охоронно-страхова компанія» відшкодувала позивачу шкоду в розмірі 71 173,45 гривні.

25 лютого 2013 року ОСОБА_5 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності - ураження опорно-рухомого апарату, загальне захворювання, інвалідність вставлена до 01 березня 2014 року.

З 01 березня 2014 року ОСОБА_5 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності - ураження опорно-рухомого апарату, загальне захворювання, інвалідність вставлена до 05 лютого 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_5 просила відшкодувати за рахунок відповідача ПАТ «Українська охоронно - страхова компанія» матеріальну шкоду в розмірі 28826,55 гривень яка включала в себе : витрати пов'язані з лікуванням ушкодженої ноги ( листок розрахунку «Центру спортивної травматології» на 7 487,12 гривень від 22.04.2014 року; 15500 гривень - пристосування для лікування переломів (платіжний документ від 22.04.2014 року); 2800 гривень - циліндричний бур, (платіжний документ 24.04.2014 року); 510 гривень - ортопедичне пристосування для ноги; рентген 96 гривень; МРТ - 690 гривень; «Visko gel» для суглобів закачування в коліно, згідно призначення КМКЛ №1, 3000 гривень; ін'єкція спеціальна - 500 гривень (платіжний документ від 4.07.2014 року); рентгенографія клініка «Борис» - 511,70 гривень; вартість знімку ноги до операції - 760 гривень (платіжний документ від 17.04.2014 року); вартість знімку після операції - 760 гривень (платіжний документ від 10.09.2014 року); придбання ліків за призначенням на загальну суму 1550,28 гривень (фіскальні чеки), а загалом понесені витрати на лікування ушкодженої ноги за період з квітня 2014 року по листопад 2014 рік складали 34164,40 гривень.

Також, позивач вказували на витрати пов'язані з лікуванням ушкодженого носу, що підтверджується договором про здійснення медичної практики суб'єкта господарської діяльності у Озброєних силах України на платній основі №3601 від 17.07.2014 року, на підставі якого сплачено 1155 гривень (платіжний документ від 17.07.2014 року); КТ до операції 390 гривень (платіжний документ від 03.07.2014 року); КТ після операції 355 гривень (платіжний документ від 05.11.2014 року); бактеріальний посів з носу (платіжний документ від 03.07.2014 року), придбання ліків за призначенням на суму 2587,61 гривень, що підтверджується фіскальними чеками, а загалом позивачем понесені витрати, пов'язані з лікуванням ушкодженого носу, на суму 4 632,61 гривень.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заявлених позовних виходив з їх недоведеності, а саме відсутності доказів на підтвердження причинно - наслідкового зв'язку між ДТП, яка була визнана страховою компанією страховим випадком та витратами які понесла позивач в 2014 році після постановлення вироку суду.

Зазначаючи при цьому також про те, що позивачем не доведено наявність правових підстав для отримання за рахунок ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» страхового відшкодування в розмірі 28826,55 гривень, в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування. Тому, відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог, які пред'явлено до відповідача ОСОБА_7, як особи винної у скоєнні злочину в розмірі 9970,46 гривень, як суми заподіяної шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика. Оскільки задоволення вимог в цій частині безпосередньо пов'язано з доведенням обставин настання відповідальності страховика виплатити страхове відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової від повільності власників наземних транспортних засобів».

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Звертаючись з апеляційною скаргою представник позивача вказував на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені норми процесуального права, а саме положення ст. 5, 10 ЦПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». А саме не було роз'яснено право заявити клопотання про призначення судово - медичної експертизи. У той час як позивач вважала наявними в матеріалах справи докази на підтвердження заявлених вимог з необхідним урахуванням експертних досліджень, які були проведені в рамках кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У ході апеляційного розгляду справи, судом призначено судово-медичну експертизу для вирішення питання існування причинно - наслідкового зв'язку між отриманими травмами при ДТП та комплексом проведеного лікування після ДТП. Проведення експертизи було доручено експертам Київському міському клінічному бюро судово - медичних експертиз (м. Київ вул. Докучаєвська, 4).

Проте, 13 червня 2016 року справа була повернута на адресу суду з експертної установи без виконання у зв'язку з не оплатою позивачем ОСОБА_5 грошових коштів за проведення експертного дослідження, так як саме вона у відповідності до ухвали апеляційного суду мала нести дані витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суду першої інстанції.

Враховуючи, те, що доводи апеляційної скарги вказували лише на порушення судом першої інстанції зазначених вище норм процесуального права, на відновлення яких судом апеляційної інстанції було призначено проведення експертного дослідження, що не було здійснено саме з вини самого позивача, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: