РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/6453/15-ц

№ 2/521/3774/16

14 червня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів Борисової Ю.Є., Варналій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 11242,02 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку до ухвалення рішення по справі та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, виходячи з індексу інфляції на термін розрахунку заборгованості по заробітній платі.

Позов обґрунтований такими обставинами. 24.03.2015 року позивач була звільнена з посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП. Скорочення штату сталося у звязку зі змінами в організації виробництва та на виконання рішення колегії Державного агентства автомобільних доріг України від 14.05.2014 року. На день звільнення заборгованість по заробітній платі складала 11242,02 грн. Спору щодо розміру заборгованості між сторонами немає. У звязку з цим позивач змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав.

18 лютого 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов було задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 25865,50 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 258,66 грн.

Не погоджуючись із заочним рішенням, 04.05.2016 року представник Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яке ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У судове засідання позивач не зявилася, проте в матеріалах справи знаходиться заява позивача про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судові засідання не зявлявся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відповідача та частково визнав позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати на суму 9585,45 грн. В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача вказав, що повний розрахунок з позивачем було здійснено 17.08.2015 року, а у період жовтень-листопад 2015 року підприємство виплачувало компенсацію втрати доходу. Також представник відповідача зазначив, що у 2014 та 2015 роках було встановлено режим роботи неповного робочого часу (три дні на тиждень), тому при проведенні розрахунку необхідно враховувати, що 63 робочих дня підлягають оплаті.

Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно з наказом № 12-к від 06 березня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного маркетолога сектору матеріально-технічного постачання, збуту на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату з 24.03.2015 року.

Згідно довідки № 4-1/391 від 21.04.2015 року заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати станом на 21.04.2015 року перед позивачем склала 11242,02 грн.

При звільненні позивачу не була виплачена заборгованість з заробітної плати, що не заперечувалося відповідачем. При цьому, спір про розмір належних до виплати сум, між сторонами був відсутній. Повний розрахунок з ОСОБА_1 по заробітній платі підприємством було здійснено 17 серпня 2015 року, а остаточний розрахунок по виплаті компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати був проведений відповідачем вже в листопаді 2015 року. Зазначене підтверджується довідкою про нарахування та виплату заробітної плати та компенсації втрати доходу в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати ОСОБА_2, проведеною ДП «Одеський облавтодор» після її звільнення №8-1/372 від 28.04.2016 року, а також копіями платіжних відомостей, відомостей розподілу заробітної плати.

З огляду на викладені обставини, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 11242,02 грн. не можуть бути задоволені.

Суд, відмовляючи в частині вимог щодо компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, виходячи з індексу інфляції на термін розрахунку заборгованості по заробітній платі, виходить з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу на те, що позивач не надала відповідного розрахунку компенсації, а також не надала необхідних відомостей та документів для проведення відповідного розрахунку судом. Разом із тим, відповідач у своїй відповіді №15-1/80 від 01.02.2016 року зазначив, що підприємством було нараховано та виплачено ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 2614,15 грн.

Що стосується вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то зазначені відносини регулюються статтями 116, 117 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки відповідач в порушення зазначених вимог чинного законодавства свої зобов'язання по виплаті заробітної плати вчасно не виконав, розмір сум, належних позивачу при звільненні, не оспорював, суд дійшов висновку що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку є законними і обґрунтованими. При цьому весь час затримки виплати позивачу належних сум дорівнює періоду, починаючи з 24.03.2015 року та по день фактичного розрахунку 17.08.2015 року.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат в усіх випадках збереження середнього заробітку проводиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з наказом № 74 від 28.03.2014 року було встановлено працівникам апарату управління ДП «Одеський облавтодор» режим роботи неповного робочого часу (3 дні на тиждень) з 01.04.2014 року, згідно графіків кожного відділу, відповідно до рішення загальних зборів колективу. Наказом №279 від 31.12.2014 року було продовжено дію наказу №74 від 28.03.2014 року на 2015 рік.

Суд не бере до уваги розмір середньоденної заробітної плати, визначений у довідці від 01.02.2015 року № 15-1/74 та у заяві про перегляд заочного рішення, оскільки він не підтверджується відповідними розрахунками, та вважає за необхідне провести розрахунок наступним чином.

Відповідно до довідки № 15-1/74 від 01.02.2015 року заробітна плата ОСОБА_2 за останні два місяці роботи перед звільненням становила 3776,97 грн. за січень 2015 року та 2309,03 грн. за лютий 2015 року. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача з урахуванням кількості робочих днів у розрахунковому періоді (враховуючи, що робочими є три дні на тиждень), а саме у січні та лютому 2015 року становить 253,58 грн. = (3776,97 грн. + 2309,03 грн.) : 24 днів.

Відповідно до відомостей щодо графіку роботи підприємства, наданих Дочірнім підприємством «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», у квітні 2015 року було 13 робочих днів, у травні 2015 року 12 робочих днів, у червні 2015 року 12 робочих днів, у липні 2015 року 14 робочих днів, у серпні 2015 року 12 робочих днів, а всього 63 робочих дня

Отже, середній заробіток за період затримки розрахунку позивачу за період з 24.03.2015 року по день фактичного розрахунку 17.08.2015 року становить 15975,54 грн. і розраховується наступним чином: 63 (робочих дня, які підлягають оплаті) х 253,58 (грн.) = 15975,54 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку належить задовольнити у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (м. Одеса, вул. М.Грушевського, 49, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 15975 (пятнадцять тисяч девятсот сімдесят пять) грн. 54 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (м. Одеса, вул. М.Грушевського, 49, ) на користь держави судовий збір в розмірі 159 (сто пятдесят девять) грн. 76 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Ю.В. Тополева