АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», треті особи: ОСОБА_5, уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» Стрюкова ІринаОлександрівна про визнання договору поруки припиненим, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати припиненим зобов'язання поруки за договором поруки № 166/П/29/2007-840 від 22.11.2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 22.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 166/П/29/2007-840. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 22.11.2007 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки-1 до № 166/П/29/2007-840, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5, взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 166/П/29/2007-840 від 22.11.2007 року, в тому числі: повернути до «19» листопада 2032 року кредит у сумі 157 509,00 доларів США 00 центів; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,49 % відсотків на рік (із розрахунку фактичної кількості днів у період (28-29-30-31/360); сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору. У зв'язку з порушенням Позичальником Основного договору, 01.06.2010 року Банк звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7. На думку позивача, зобов'язання поруки за Договором поруки, укладеним між позивачем, з одного боку, та Банком, з іншого боку, підлягає визнанню припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, у зв'язку з тим, що банк пред'явивши позов про дострокове стягнення заборгованості в 2010 році змінив строк виконання основного зобов'язання. Крім того на думку позивача 6 місячний строк для пред'явлення позову до поручителя слід відраховувати з 2008 року з часу виникнення заборгованості за кредитним договором та порушення виконання зобов'язання щодо повернення чергового платежу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра», треті особи: ОСОБА_5, уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» СтрюковаІрина Олександрівна про визнання договору поруки припиненим - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В скарзі вказував на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд не врахував правових висновків ВСУ , висловлених в постанові від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс14.

Порука припинилась з 14.04.2009 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України так як прострочення боржника почалося 13 жовтня 2008 року. Позов банк до поручителя подав в червні 2010 року , вже з пропуском шестимісячного строку.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено судом, що 22.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне; товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 166/П/29/2007-840. Відповідно до п.п. 1.1., 3.3.1. Основного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 157 509,00 доларів США 00 центів в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою «нове житло». Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1730,78 доларів США 78 центів.

22.11.2007 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки-1 до № 166/П/29/2007-840.

Відповідно до п.п. 1.1., 5.3. Договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5, взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 166/П/29/2007-840 від 22.11.2007 року, в тому числі: повернути до «19» листопада 2032 року кредит у сумі 157 509,00 доларів США 00 центів; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,49 % відсотків на рік (із розрахунку фактичної кількості днів у період (28-29-30-31/360); сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору.

У зв'язку з порушенням Позичальником Основного договору, 01.06.2010 року Банк звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 5.3. Договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов'язань, згідно умов цього договору.

ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 19.11.2032 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що строк виконання основного зобов'язання - кредитного договору, продовжується до 19.11.2032 року, а ПАТ «КБ «Надра» вимагало дострокового погашення заборгованості не внаслідок зміни строків кредитного договору, а на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України внаслідок порушення умов договору позичальником. Відтак, банк звернувся до поручителя із достроковим стягненням заборгованості, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Судом першої інстанції не були встановлені обставини, які могли б бути підставою для визнання поруки припиненою, внаслідок ч.4 ст. 559 ЦК України.

Виходячи з наявних у справі письмових доказів ті обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про відсутність підстав для визнання припиненою поруки відповідає цим обставинам, вимогам закону та доказам, наявним в матеріалах справи.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У п. 24 постанови Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2010 року задоволено позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором й ухвалено стягнути солідарно на користь банку 1 млн. 565 тис. 897 грн. 46 коп. заборгованості за кредитним договором від 22.11.2007 року (а.с. 20 - 21).

Посилання позивача на те, що порука припинилась в квітні 2009 року, іще до пред'явлення позову, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що з розрахунків заборгованості позивача вбачається, що боржник з 2007 року до грудня 2012 року вносив на погашення кредиту платежі.

Так, як щомісячні платежі вносились не в повному обсязі то банк в червні 2010 році скористався своїм правом передбаченим ст. 1050 ЦК України на пред'явлення позову про стягнення всієї суми боргу достроково.

Вимоги до боржника про дострокове повернення кредиту до 2010 року банк не висував.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави вважати, що порука припинилась за таких обставин.

У разі пред'явлення банком вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи частину четверту ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатись однаково. Тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВСУ від 29 червня 2016 року в справі №6-272 цс 16.

Крім того в матеріалах даної справи наявне рішення суду, яким була стягнута заборгованість в жовтні 2010 році з боржника та поручителя.

Документи які б свідчили про скасування вказаного рішення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (частина друга статті 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України немає. Тому висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильним.

Вищезазначене узгоджується з висновком ВСУ викладеним в постанові № 6-1199цс16 від 06.07.2016 року.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу не вірного застосування районним судом правових висновків ВСУ.

Посилання на правовий висновок в справі 6-53 цс 14, колегія суддів не приймає з огляду на вищенаведені правові норми, а також встановлені в даній справі обставини .

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дав належну правову оцінку наявним в справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: