Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/772/16 Головуючий у суді І-ї інст ОСОБА_1
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

22.03.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Кіселика С.А.,

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К», ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Боківський» (далі СВК ) звернувся із позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» (далі ТОВ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійним договору оренди землі.

Зазначили, що 3 січня 2010 року між ОСОБА_3 та СВК укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки на строк десять років. 29 листопада 2010 року цей договір оренди землі зареєстровано у КРФ ДП «ЦДЗК», про що зроблено відповідний запис за № 59.

10 січня 2010 року за актом приймання-передачі ОСОБА_3 передала у строкове платне користування СВК спірну земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вищезазначений правочин є діючим, ніким не оспорений, його державна реєстрація не скасована.

10 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на десять років, який рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_5 № 10371771 від 28 січня 2014 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року зазначене рішення державного реєстратора визнано протиправним та скасовано.

Рішенням суду позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянти зазначили, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просили рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що 3 січня 2010 року між ОСОБА_3 та СВК укладено договір оренди землі площею 6,49 га, що знаходиться на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

29 листопада 2010 року договір зареєстрований у Державному підприємстві «Центр ДЗК» за № 59.

Відповідно до п. 8. договору, строк дії договору десять років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шістдесят днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Сторони підтверджують, що зазначений договір оренди не був визнаний недійсним та не був в установленому законом порядку розірваний або припинений.

Незважаючи на наявність чинного договору оренди, 19 червня 2015 року між відповідачами ОСОБА_3 та ТОВ підписано договір оренди цієї ж земельної ділянки строком на 10 років.

Згідно зі ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На підставі статті 20 Закону України Про оренду землі (у редакції, яка була чинною на травень 2004 року) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст.526 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України ).

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо таке право вже зареєстроване.

Договір оренди землі може бути визнаний недійсним в судовому порядку з підстав вказаних в статті 15 Закону України Про оренду землі, а також з підстав зазначених в Цивільному кодексі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦПК України).

Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Достовірно встановивши наявність зареєстрованого чинного договору оренди від 10 січня 2010 року між позивачем та ОСОБА_3 суд дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що зареєстрований 19 червня 2015 року договір оренди між ТОВ та ОСОБА_3 є недійсним з моменту його вчинення, оскільки він суперечить зазначеним правовим нормам.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Запереченням ТОВ, що у звязку із розірванням договору оренди між СВК та ОСОБА_3, права СВК не порушуються, суд дав належну оцінку. Права СВК були порушені в момент вчинення договору оренди з ТОВ.

Посилання апелянтів на те, що договір між ОСОБА_3 та СВК розірваний в односторонньому порядку є помилковими, оскільки в договорі така форма розірвання договору не обумовлена.

Суд 1-ої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К», ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді