Справа №266/4946/14-ц
Провадження № 6/266/134/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Дзюба М.В., з участю секретаря Петрухіної Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даним поданням, вказуючи на те, що в Приомрському ВДВС на виконанні знаходиться виконавче провадження № 1/46859357 по примусовому виконанню виконавчого листа № 266/4946/14-ц від 16.01. 2015 року, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 7399,34 гривень. Боржник добровільно рішення суду не виконує та дій, направлених на погашення боргу, не здійснює. Просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України без вилучення закордонного паспорту України ОСОБА_1

Представник Приморського ВДВС до суду не зявився, але в своєму поданні просив справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог подання з наступних підстав.

Згідно з ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.18 ч.3 ст. 11 зазначеного закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов'язань.

Зі змісту зазначеної норми закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і ухилення від їх виконання.

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Згідно постанови № 6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і цивільних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

У зв'язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов'язків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-11 ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 Закону про виконавче провадження тощо.

З доданих до подання державною виконавчою службою матеріалів вбачається, що на виконанні Приморського ВДВС знаходиться виконавче провадження № 1/46859357 по примусовому виконанню виконавчого листа № 266/4946/14-ц від 16.01.2015 року, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми у загальній сумі 7399,34 гривень.

16.03.2015 року державним виконавцем Приморського ВДВС ММУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржник самостійно рішення не виконує, дій направлених на погашення боргу не здійснює. В ході виконання вищезазначеного виконавчого листа державним виконавцем неодноразово здійснювалися запити до реєструючих органів з метою виявлення майна належного боржнику, а також джерел доходу. При виході за адресою двері будинку ніхто не відчинив. На неодноразові виклики до Приморського ВДВС боржник не зявлявся.

З матеріалів справи також вбачається, що 16.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, але будь - які відомості про надіслання цієї постанови на адресу боржника ОСОБА_1 та отримання її ним у матеріалах справи відсутні. Також відсутні відомості про надсилання виклику боржнику до відділу державної виконавчої служби, про надсилання державним виконавцем боржнику на його адресу попередження про належне виконання рішення та погашення заборгованості, про перевірку майнового стану за місцем проживання боржника.

З огляду на вищевикладене, суд визнає, що відсутні будь які обєктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 обізнаний щодо наявності відкритого виконавчого провадження відносно нього та строків його добровільного виконання, а також що він ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, у звязку з чим суд вважає, що відсутні достатні законні підставі для задоволення подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції.

За таких обставин, суд приходить до висновку про не обґрунтованість подання Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", постанови № 6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і цивільних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 209, 210, 217, 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її отримання до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя.

Суддя Дзюба М. В.