Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/884/16-ц 2/382/463 /16
РІШЕННЯ

іменем України

05 липня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання дійсним договір іпотеки та визнання права власності.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що 10 травня 2013 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, які з її слів, вона позичала для своїх потреб.

Цього ж дня (10 травня 2013 року) в рахунок забезпечення зобов"язань ОСОБА_2, між ОСОБА_2 та нею був укладений договір іпотеки.

Відповідно до п.1 договору ОСОБА_2 взяла у неї в борг суму в розмірі 45 000 гривень та зобовязувалась повернути її в строк до 31 грудня 2015 року.

ОСОБА_2 погоджувалась з тим, що за порушення умов договору несе відповідальність в межах вартості земельної ділянки, що розташована біля її будинку за адресою: в м. Яготин Київської області по вул. І.Богуна, 85.

Відповідно до п. 3 договору від 10 травня 2013 року, ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання зобовязання по поверненню боргу у встановлений строк, передала в заставу належне їй нерухоме майно, а саме - земельну ділянку розміром 0,0619 га., яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташовані по вул. І.Богуна, 85 в м. Яготин Київської області.

Нерухоме майно, яке за договором було передане ОСОБА_2 у заставу, належить останній на підставі рішення Яготинскього районного суду Київської області від 12 жовтня 2009 року.

10 травня 2013 року сторони на виконання взятих на себе за договором зобовязань (пункти 2 та 5 ) одночасно з підписанням договору, вчинили наступні дії: ОСОБА_1 надала ОСОБА_2. позику в розмірі 45000 грн. строком до 31.12.2015р. та передала вказану суму грошових коштів під час підписання договору, а ОСОБА_2 передала їй правовстановлюючі документи на предмет застави (іпотеки), а саме рішення Яготинського районного суду Київської області.

Крім того, з травня 2013 року по листопад 2015 року, за згодою відповідачки вона користувалась даною земельною ділянкою за цільовим призначенням, тобто обробляла, садила та збирала врожай.

Виконуючи умови договору, вона була готова на першій вимозі ОСОБА_2 прибути до нотаріуса для проведення нотаріального посвідчення договору.

В той же час остання з різних причин не змогла прибути для нотаріального посвідчення договору.

Як вбачається з загального змісту договору від 10.05.2013 року, який був укладений між нею та ОСОБА_2, між нами був укладений договір позики на суму 45000 грн.

Форма та зміст даного договору відповідає вимогам ст. 1074 ЦК України, яка передбачає, що договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо сума договору не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (на момент укладення договору приведена у цій нормі закону сума складала 170 грн.).

В звязку з дотриманням форми та змісту договору позики, вважає цей договір позики укладеним та таким, що створює права та обовязки для сторін.

Одночасно з цим, умови договору від 10 травня 2013 року містять положення про забезпечення своєчасності повернення позичальником ОСОБА_2 боргу, у вигляді передачі в заставу (іпотеку) позикодавцю належного позичальником на праві приватної власності нерухомого майна на умовах, що визначені в договорі від 10 травня 2013 року.

Тобто ними було визначено у договорі від 10.05.2013р. і сам зміст та порядок виконання основного зобовязання (суму позики та строк повернення) і спосіб забезпечення його виконання, а саме у випадку неповернення грошових коштів договір виконується за рахунок нерухомого майна, що є власністю ОСОБА_2.

Таким чином, умови договору від 10.05.2013р. частково були виконані, що вказує на фактичне укладення договору іпотеки шляхом викладення його в одному документі з договором позики.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 р. № 898-ІV «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку».

В даному випадку виконання зобовязання ОСОБА_2 по поверненню 45 000 грн. в строк до 31.12.2015 р. було забезпечене нерухомим майном, що належить їй на праві приватної власності та залишилося у її володінні та користуванні, але у випадку не повернення позики в строк позивач отримує право виконання зобовязання по договору позики за рахунок нерухомого майна, яке забезпечувало це зобовязання.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», іпотечний договір укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню, а також має містити в собі всі істотні умови, що передбачені законом.

Ними було дотримано зміст договору іпотеки та зазначено всі істотні умови цього договору, що підтверджується безпосередньо самим його текстом, але не було дотримано форми договору іпотеки, так як він був укладений в тій же формі, що і договір позики, тобто в простій письмовій формі, в той час, як закон вимагає нотаріального посвідчення договорів іпотеки.

Вищевказана стаття встановлює перелік істотних умов договору іпотеки, які повинні обовязково в ньому міститися, так як відсутність будь-якої з цих істотних умов у договорі може стати підставою для визнання цього договору недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В силу ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що Закон передбачає державну реєстрацію договору іпотеки, але в статті не зазначено, що вимога про державну реєстрацію є обовязковою, в звязку з чим недотримання сторонами договору умови щодо державної реєстрації договору іпотеки не має своїм наслідком визнання цього договору неукладеним, а має своїм наслідком лише те, що вимога по незареєстрованому у встановленому порядку іпотечному договору не набуває пріоритету по відношенню до інших вимог, що забезпечені цим предметом іпотеки, і зареєстровані у встановленому порядку.

Тому, виходячи зі змісту ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» та ч. 2 ст. 220 ЦК України, договір іпотеки, який був укладений у простій письмовій формі може бути визнаний судом дійсним, в звязку з чим подальше нотаріальне посвідчення цього договору не вимагається.

Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Враховуючи те, що станом на 31.12.2015 р. (строк повернення позики за умовами договору) і до цього часу відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань, я вважаю, що до мене повинне перейти право власності на предмет застави.

Відповідно до рішення Яготинської міської ради, спірній земельній ділянці розміром 0,0619 га, кадастровий номер :06:021:0063 присвоєна нова адреса вул.. І. Богуна 85-а в м. Яготині Київської області.

Просила:

Визнати дійсним договір іпотеки, який був укладений 10 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно з укладенням договору позики шляхом викладення обох договорів в одному документі.

Визнати за нею, ОСОБА_1, права власності на земельну ділянку розміром 0,0619 га., кадастровий номер :06:021:0063, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по вул. І. Богуна, 85 в м. Яготин Київської області.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, Законом України « Про іпотеку», ст.. ст..220, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати дійсним договір іпотеки, який був укладений 10 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно з укладенням договору позики шляхом викладення обох договорів в одному документі.

Визнати за ОСОБА_1, права власності на земельну ділянку розміром 0,0619 га., кадастровий номер :06:021:0063, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, та розташована по вул. І. Богуна, 85 в м. Яготин Київської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.