У Х В А Л А

іменем України

Справа № 126/457/16-ц

Провадження № 2/126/266/2016

"29" червня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Куйбіди А.І.

при секретарі Тупиці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на період навчання . Позов мотивують тим, що ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу ОЮІ ХНУВС №101 о/с від 16.08.2006 року № 101 ОСОБА_2 був зарахований курсатном 1-го курсу ОСОБА_1 юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ (далі -ОЮІ ХНУВС), був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання.

У 2010 році відповідач успішно закінчив ОСОБА_1 державний університет внутрішніх справ, отримав диплом фахівця та був направлений до ГУМВС України у Вінницькій області для подальшого проходження служби. Наказом начальника ГУМВС України у Вінницькій області згідно наказу №116 о/с від 09.07.2010 року.

11.02.2013 року наказом УМВС України у Вінницькій області № 29 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 «ж» (за власним бажанням) (копії витягів з наказів, рапортів, пояснень, послужного списку, паспорту та ідентифікаційного коду додаються).

Зважаючи на викладене, позивач вважає, що відповідач порушив вимоги договору, в яких передбачені підстави на відшкодування витрат за період навчання, а саме звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі, тому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ 37824 грн.28 коп.

15 червня 2016 року до суду надійшла уточнююча позовна заява ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати на навчання в сумі 28597,20 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1378,00 грн.

Представник ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надіславши в суд клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи № 126/457/16-ц мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 державним університетом внутрішніх справ та спільну заяву між сторонами про визнання мирової угоди; розглянути справу № 126/457/16-ц у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просить визнати укладену між ним та ОСОБА_1 державним університетом внутрішніх справ мирову угоду та закрити провадження у справі, справу слухати у його відсутність.

Сторони зробили спільну заяву і надали суду укладену 08 червня 2016 року та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. За умовами мирової угоди: відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем на момент укладення цієї мирової угоди становить 29975,20 грн., із них сума 28597,20 гривень - сума заборгованості за період навчання, 1378 грн. судовий збір; відповідач гарантує, що з моменту набрання чинності ухвалою суду про затвердження цієї мирової угоди, заборгованість , зазначена у п.1 цієї мирової угоди перед позивачем, яка дорівнює 29975,20 грн., буде погашена відповідачем шляхом перерахування коштів на користь позивача протягом 12 місяців, починаючи з 13 червня 2016 року, щомісячно, в термін до 25- го числа кожного місяця в розмірі щомісячного платежу, що дорівнює 2497,94 грн. до повного погашення заборгованості, за наступними реквізитами: р/р 0570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ; відповідач має право достроково сплатити позивачу суму боргу в повному обсязі згідно цієї мирової угоди; позивач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом мирової угоди; відповідач та позивач домовилися, що будь - які витрати, повязані з провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на відповідача; позивач та відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави;сторони засвідчують, що їм відомі наслідки підписання мирової угоди; мирова угода набирає чинності з дня ухвалення судового рішення про затвердження/визнання зазначеної мирової угоди.

Зазначена спільна заява та мирова угода приєднані до справи. Сторонам зрозумілі наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст. 206 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід затвердити спільну мирову угоду сторін, а провадження у справі закрити з наступних підстав.

У відповідності до ст.526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

В судовому засіданні встановлено , що у 2006 році відповідач ОСОБА_2 був зарахований курсантом 1-го курсу до ОСОБА_1 юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ та був поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання та присвоєнням звання "рядовий міліції".

Відповідно до Наказу МВС України №113 від 17.03.2008 року «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС України ОЮІ ХНУВС реорганізований у ОСОБА_1 державний університет внутрішніх справ (далі по тексту ОДУВС).

Відповідно до витягу із наказу начальника УМВС України у Вінницькій області № 116 о/с від 09.07.2010 року лейтенанта міліції ОСОБА_2 , прибулого після закінчення ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ, призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Бершадського районного відділу УМВС України у Вінницькій області з 29 червня 2010 року ( а.с.22).

Витягом з наказу начальника управління МВС України у Вінницькій області за № 29 о/с від 11.02.2013 року підтверджується, що лейтенанта міліції, ОСОБА_2, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Бершадського районного відділу УМВС України у Вінницькій області було звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 «ж» (за власним бажанням).

Копією угоди про підготовку фахівця у ОСОБА_1 юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ від 28.02.2007 року підтверджується, що між ОСОБА_1 юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ з одного боку, Управлінням МВС України у Вінницькій області з другого боку та громадянином ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений договір про підготовку фахівця в ОСОБА_1 юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на момент навчання та випуску ОСОБА_2, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними.

Відповідно до п.3.1, п.4.1 вищевказаного договору від 05.10.2007 року передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, направленням до місця служби після закінчення начального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв .

Відповідно до «Порядку відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 01.03.2007 року №313, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати у повному обсязі відшкодовуються особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що між ОСОБА_1 юридичним інститутом Харківського національного університету внутрішніх справ, управлінням МВС України у Вінницькій області та громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений договір про підготовку фахівця в ОСОБА_1 юридичному інституті Харківського національного університету внутрішніх справ. Згідно вищевказаного договору, ОСОБА_1 юридичний інститут Харківського національного університету внутрішніх справ був зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами, програмами та вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштування випускника після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації, а ОСОБА_2 в свою чергу, зобов'язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою на яку призначений і відпрацювати не менше трьох років (п.2.3.5.Договору).

Наказом начальника УМВС України у Вінницькій області за № 29 о/с від 11.02.2013 року, лейтенанта міліції ОСОБА_2, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Бершадського районного відділу УМВС України у Вінницькій області було звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 «ж» (за власним бажанням).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідач порушив вимоги вищевказаного договору, в яких передбачені підстави на відшкодування витрат за період навчання, а саме звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі, тому ОСОБА_2 має виплатити суму в розмірі 28597 грн. 20 коп., витрачену МВС України на його навчання на користь ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін, суд у відповідності до ст. 175, п.4 ч.1 ст. 205 ЦПК України ухвалою закриває провадження у справі.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати укладену ОСОБА_1 державним університетом внутрішніх справ в особі ректора ОСОБА_4, який діє на підставі статуту та ОСОБА_2 мирову угоду, за якою: відповідач ОСОБА_2 визнає, що його заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 державним університетом внутрішніх справ на момент укладення цієї мирової угоди становить 29975,20 грн., із них сума 28597,20 гривень - сума заборгованості за період навчання, 1378 грн. судовий збір; відповідач ОСОБА_2 гарантує, що з моменту набрання чинності ухвалою суду про затвердження цієї мирової угоди, заборгованість , зазначена у п.1 цієї мирової угоди перед позивачем, яка дорівнює 29975,20 грн., буде погашена відповідачем шляхом перерахування коштів на користь позивача протягом 12 місяців, починаючи з 13 червня 2016 року, щомісячно, в термін до 25- го числа кожного місяця в розмірі щомісячного платежу, що дорівнює 2497,94 грн. до повного погашення заборгованості, за наступними реквізитами: р/р 0570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ; відповідач ОСОБА_2 має право достроково сплатити позивачу суму боргу в повному обсязі згідно цієї мирової угоди; позивач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом мирової угоди; відповідач та позивач домовилися, що будь - які витрати, повязані з провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на відповідача; позивач та відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави;сторони засвідчують, що їм відомі наслідки підписання мирової угоди; мирова угода набирає чинності з дня ухвалення судового рішення про затвердження/визнання зазначеної мирової угоди.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання - провадженням закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.І. КУЙБІДА