У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: дочірнє підприємство «Львівський автодор», відкрите акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_4, про відшкодування майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок злочину, та стягнення додаткових витрат на сторонній догляд і побутове обслуговування за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Львівській області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути зі Служби автомобільних доріг у Львівській області вартість додаткових витрат на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування в сумі 50 457,43 грн, вартість санаторно-курортного лікування і витрати на придбання ліків в сумі 16 839,70 грн, 1 600 грн вартості правової допомоги, а також безстроково стягувати по Ѕ від мінімального розміру заробітної плати на постійний сторонній догляд та по ј від мінімального розміру заробітної плати на побутове обслуговування щомісячно.

Посилався на те, що 7 березня 2006 року він, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1, на автодорозі Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква здійснив наїзд на вибоїну, що призвело до втрати керованості та попередньої стійкості автомобіля і зіткнення з деревом, у зв'язку з чим він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Дорога, де сталася дорожньо-транспортна пригода, знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області. Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК йому встановлено першу групу інвалідності. Довідкою від 16 червня 2011 року до акта огляду МСЕК рекомендованими заходами, крім постійного стороннього, визначено також необхідність побутового обслуговування. Рішенням Червоноградівського міського суду Львівської області від 9 квітня 2010 року, частково зміненим ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2011 року, стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Львівській області на його користь 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди і 89 248 грн витрат на лікування.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_3 вартість додаткових витрат на постійній сторонній догляд та побутове обслуговування за період з 1 липня 2006 року по 1 листопада 2013 року в сумі 50 457,43 грн, 16 839,70 грн вартості санаторно-курортного лікування та витрат на придбання ліків і 1 600 грн - на відшкодування витрат на правову допомогу.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Такі висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам, що ними встановлені, і ґрунтуються на законі.

Судами встановлено, що 7 березня 2006 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1, на автодорозі Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква здійснив наїзд на вибоїну, що призвело до втрати керованості та попередньої стійкості автомобіля і зіткнення з деревом, у зв'язку з чим ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК від 20 червня 2007 року ОСОБА_3 встановлено першу групу інвалідності.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальну справу та пред'явлено майстру дорожньо-ремонтного пункту № 3 філії «Жовківська ДЕД» ДП «Львівський Облавтодор» ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні ним злочину передбаченого ст. 288 КК України

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2008 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК України, і звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію».

Довідкою від 16 червня 2011 року до акта огляду МСЕК рекомендованими заходами, крім постійного стороннього догляду, визначено також необхідність побутового обслуговування.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 31 березня 2011 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Львівський автодор», Служби автомобільних доріг у Львівській області про відшкодування шкоди, встановлено вину Служби автомобільних доріг у Львівській області у незадовільному експлуатаційному утриманні вказаної автодороги, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і заподіяння шкоди позивачеві.

Цим же рішенням стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_3 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди і залишено без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнення 89 248 грн витрат на лікування.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровґя фізичній особі, зобовґязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Оскільки встановлено, що позивач у зв'язку з каліцтвом несе додаткові витрати на медичну і соціальну допомогу, ці витрати, потреба і тривалість яких підтверджена відповідними висновками, підлягають стягненню з особи, винної у заподіянні шкоди.

Вартість додаткових витрат, понесених позивачем, суди визначили на підставі квитанцій про оплату наданих медичних послуг, виданих ТОВ «Клініка Саєнко»; квитанцій про сплату вартості санаторно-курортного лікування, талонів до путівки ТОВ «Готельно-курортний комплекс «Карпати», карти проведення процедур, чеків, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 388.

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова М.І.Наумчук