УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Патріа-Баланс», товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Міріса», публічного акціонерного товариства «Омега Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «СкайКепітал Менеджмент», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20 квітня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 358 згідно іпотечного договору від 15 жовтня 2007 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що у липні 2015 року їй стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. 20 квітня 2010 року було вчинено виконавчий напис № 358 про звернення стягнення на майно, а саме: приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1 794,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Патріа-Баланс» (далі - ТОВ «Патріа-Баланс»), яке є майновим поручителем за зобов'язаннями товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Міріса» (далі - ТОВ «ТД Міріса»).

Позивачка вказувала, що зазначене приміщення магазину на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 15 жовтня 2007 року за реєстровим № 15582, передане у іпотеку акціонерному комерційному банку «ТАС-Комерцбанк» (правонаступниками якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та публічне акціонерне товариство «Омега Банк») (далі - банк) та є забезпеченням виконання зобов'язань ТОВ «ТД Міріса» згідно кредитних договорів від 08 жовтня 2007 року № № 20-10-07/ЖРД і 21-10-07/ЖРД та забезпеченням виконання зобов'язань ТОВ «Патріа-Баланс»згідно кредитного договору № 22-10-07/ЖРД від 08 жовтня 2007 року.

Посилаючись на те, що вона згідно договорів поруки № № 20-10-07/ЖРД/Р-2, 21-10-07/ЖРД/Р-2, 22-10-07/ЖРД/Р-2 від 08 жовтня 2007 року є поручителем позичальників ТОВ «Патріа-Баланс» та ТОВ «ТД Міріса» за вказаними кредитними договорами, та вважаючи, що оспорюваним виконавчим написом порушуються її права як поручителя у правовідносинах між кредитором та позичальниками, оскільки нотаріусом безпідставно запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно в погашення спірної суми заборгованості, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилено, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахували правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 жовтня 2012 року у справі № 3-43гс12, та виходили з того, що договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобов'язань, дійшовши обґрунтованого висновку про недоведеність позивачкою тієї обставини, що оспорюваним виконавчим написом нотаріуса від 20 квітня 2010 року, яким здійснено звернення стягнення на заставне майно ТОВ «Патріа-Баланс» як майнового поручителя згідно з іпотечним договором від 15 жовтня 2007 року, порушуються, оспорюються або не визнаються саме її права, як поручителя.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М.Коротун