Справа № 303/4448/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

02 березня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Ільчак Р. М.

за участю: представник відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовною заявою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за кредитним договором солідарно з боржника та поручителя,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі ОСОБА_5) звернувся в суд з позовом про стягнення солідарно з боржника ОСОБА_3 та її фінансового поручителя ОСОБА_4 суми заборгованості за Договором Кредиту № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року суми боргу в розмірі 134 458,23 доларів США, що за курсом 20,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.05.2015 року складає 2 801 686,36 (два мільйони вісімсот одна тисяча шістсот вісімдесят шість тисяч гривень 36 копійок) гривень та судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що Позичальник ОСОБА_3 за Договором кредиту № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року, отримала кредит у вигляді «непоновлювальної лінії» у розмірі 75 984,02 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобовязань, станом на 25.05.2015 року виникла сума боргу в розмірі 134 458,23 доларів США, що за курсом 20,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.05.2015 року складає 2 801 686,36 (два мільйони вісімсот одна тисяча шістсот вісімдесят шість тисяч гривень 36 копійок) гривень в т. ч. заборгованість за кредитом 48 935,75 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 35 490,78 доларів США, заборгованість по комісії 5 640,66 доларів Сша, пеня за несвоечасне виконаннязобовязань за договором 37 976,84 долари США та штрафи, відповідно до Договору: - 12,00 доларів США штраф (фіксована частина), 6 402,20 доларів США штраф (процентна складова). На забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року, між Банком та ОСОБА_4 15 березня 2007 року було укладено договір поруки № МКА0GА0000024 , згідно з яким останній став фінансовим поручителем ОСОБА_3 перед Банком. Банк просить стягнути солідарно з боржника та її фінансового поручителя суму боргу за договором кредиту.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити повністю. У випадку неявки відповідачів з винесенням заочного рішення.

Відповідачі: 1, 2 у судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися судом в порядку ст. 74 ЦПК України (через ЗМІ).

Представник відповідачів, ОСОБА_1 у судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення суми боргу з боржника ОСОБА_3 та її фінансового поручителя ОСОБА_4. При цьому, зазначив про наявність рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17.11.2015 року, яким задоволено позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 про визнання припиненим зобовязання за договором поруки визнано припиненими зобовязання ОСОБА_4 за договором поруки № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року, укланого між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року. Додавши суду копію рішення.

Зі згоди позивача, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що відповідач по справі, Позичальник ОСОБА_3 за Договором кредиту № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року, отримала (шляхом відкриття непоновлюваної крединої лінії) «споживчий кредит» на ремонт будинку в розмірі 68 300,00 доларів США та сплату страхових платежів у розмірі 7 684,02 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку кредиту, строком дії до 14 березня 2017 року ( п. 7.1. Договору). (а.с 15)

Банк свої зобовязання за Договором виконав - надав у розпорядження Позичальника обумовлену Договором суму кредитних коштів у встановленому умовами Договору порядку.

Внаслідок неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобовязань, станом на 25.05.2015 року виникла сума боргу в розмірі 134 458,23 доларів США, що за курсом 20,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.05.2015 року складає 2 801 686,36 (два мільйони вісімсот одна тисяча шістсот вісімдесят шість тисяч гривень 36 копійок) гривень в т. ч. заборгованість за кредитом 48 935,75 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 35 490,78 доларів США, заборгованість по комісії 5 640,66 доларів Сша, пеня за несвоечасне виконаннязобовязань за договором 37 976,84 долари США та штрафи, відповідно до Договору: - 12,00 доларів США штраф (фіксована частина), 6 402,20 доларів США штраф (процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості (а.с 4-8).

На забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року, між Банком та ОСОБА_4 15 березня 2007 року було укладено договір поруки № МКА0GА0000024 , згідно з яким останній став фінансовим поручителем ОСОБА_3 перед Банком (а.с.16).

Банк просить стягнути солідарно з боржника та її фінансового поручителя суму боргу за договором кредиту, оскільки повідомлення-вимоги про погашення заборгованості за кредитом, які направлені Банком боржнику та поручителю 12.06.2015 року, - залишенні останніми без реагування.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК Ураїни, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК «зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні», проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до умов п. 2.2 Договору Позичальник зобовязується погашати кредит та відсотки за користування кредитними коштами в порядку та строки, передбачені п. 7.1 та п. 2.3.3 цього Договору, - період сплати з «10» по «15» число кожного місяця.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року, - останній платіж на погашення заборгованості по прецентах Позичальником був внесений 25.10.2011 року в сумі 53,71 доларів США.

Позовна заява про стягнення заборгованості за кредитом подана позивачем Банком до суду 21 липня 2015 року (а.с.2 штемпель).

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. (Офіційне тлумачення положень пункту 23 статті 1 див. в Рішенні Конституційного Суду № 15-рп/2011 від 10.11.2011 Споживчий кредит кредит, який надається як у національній, так і в іноземній валютах фізичним особам резидентам України на придбання споживчих товарів тривалого користування та послуг і повертається в розстрочку, якщо інше не передбачено умовами кредитного договору. Суб'єктами споживчого кредитування є фізичні особи (позичальники)" а в особі кредитора виступають банки, інші кредитні установи (ломбарди, пункти прокату тощо). Між банком та населенням може існувати й посередник, наприклад, торговельна організація, однак при цьому зміст споживчого кредиту не змінюється. Об'єктом кредитування є витрати, пов'язані з задоволенням поточного попиту населення, в тому числі придбання товарів в особисту власність

Таким чином, ОСОБА_3 отримала споживчий кредит, як вбачається з п.7.1.Договору кредиту № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється, зокрема, вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

У п.31 Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вказано, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у справах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Отже, зважаючи на те, що право вимоги за кредитом ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 16 листопада 2011 року - (кінцевий термін щомісячний період сплати повернення кредиту), а ОСОБА_5, як кредитор звернувшись до суду 21 липня 2015 року, таким чином пропустив строк позовної давності встановленої ст. 257 ЦК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 отримала саме «споживчий кредит» та те, що строк давності за вимогами позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором минув за 8 місяців до дати подачі позовної заяви, суд застосовує до даних правовідносин приписи закону, що регламентують наслідки спливу позовної давності. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17.11.2015 року, задоволено позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 про визнання припиненим зобовязання за договором поруки визнано припиненими зобовязання ОСОБА_4 за договором поруки № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року, укланого між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року.

Таким чином, вимоги позову в частині відповідальності поручителя ОСОБА_4, не підлягають до задоволення.

Суд бере до уваги твердження представника відповідачів, що Вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту була направлена Позичальнику та поручителю ще 12.06.2012 року (надана завірена копія такої вимоги), а не як вказує позивач 12.06.2015 року, оскільки така є повторною вимогою (а.с.9,11).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 умов кредитного договору щодо повернення кредиту ОСОБА_5 відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши їм письмову вимогу від 12 червня 2012 року про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Таким чином, строк позовної давності про стягнення суми кредиту та пов'язаних із ним платежів за кредитним договором № МКА0GА00000243 від 15.03.2007 року слід рахувати з 12 червня 2012 року.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Позивач - ОСОБА_5 предявив позовні вимоги до боржника та поручителя через 3 (три) роки і 9 місяців після пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, таким чином пропостувши строк позовної давності.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя ? протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. (Правова позиція викладена у Постанові ВС України від 27 січня 2016 року № 2-666 цс-15)

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору ? до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). (Правова позиція викладена у Постанові ВС України від 27 січня 2016 року № 2-666 цс-15)

З врахуванням встановленого вище, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом як до боржника, так і до поручителя з пропуском строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, а тому доходить обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Постановою Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 205, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 „Приватбанк в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за кредитним договором солідарно з боржника та поручителя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.