Справа № 149/3664/15-ц Провадження № 22-ц/772/1180/2016Головуючий в суді першої інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Категорія 54Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтко Ю.Б., Голоти Л.О.

З участю секретаря: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до управління міністерства внутрішніх справ у Черкаській області, Головного управління національної поліції в Черкаській області про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління міністерства внутрішніх справ у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про поновлення на роботі, мотивуючи свої вимоги тим, що у листопаді 2013 року вона була прийнята на роботу до Придніпровського РВ м. Черкаси на посаду діловода канцелярії. З 22 вересня 2015 року позивач перебувала у відпустці по вагітності і пологах, а згодом їй стало відомо, що згідно з наказом від 06 листопада 2015 року №321-ос вона була звільнена.

На підставі ст. 184 КЗпП України просила поновити її на раніше займаній посаді.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 відмовлено та роз'яснено позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судове засідання сторони у справі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутність не подавали.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку про те, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору є незаконне звільнення ОСОБА_2 з Придніпровського РВ м. Черкаси та поновлення на роботі, що є публічною службою.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 працювала діловодом канцелярії у Придніпровському РВ м. Черкаси .

Згідно з наказом від 06 листопада 2015 року №321-ос позивач була звільнена.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України(стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12;), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п.2 ч 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч.1 ст. 3 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну службу» посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Частиною ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну службу» встановлено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію 07.11.2015 року, статус працівників міліції та порядок проходження служби в міліції регулювався Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 року № 114.

Відповідно до ст. 16 вищевказаного Закону особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Працівники міліції мають єдиний формений одяг, зразки якого затверджуються Кабінетом Міністрів України, що видається безплатно, і відзнаки. Працівникам міліції видається службове посвідчення.

До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Службовці органів внутрішніх справ - це громадяни, які працюють у цих органах, апаратах і службах на певних посадах в основному за призначенням з оплатою за працю із коштів державного бюджету чи за рахунок підприємств, організацій та громадян за надані послуги.

Допоміжний або технічний, обслуговуючий персонал органів внутрішніх справ складають працівники секретаріатів, діловоди, секретарі-друкарки, паспортисти, та інші співробітники, які виконують функції забезпечення управлінського процесу, в цілому - нормального функціонування органів внутрішніх справ.

При цьому, в органах внутрішніх справ є службовці, фахівці та робітники, які працюють за трудовими договорами - за вільним наймом.

Судом першої інстанції не з'ясовано належним чином, чи проходила ОСОБА_2 публічну службу в Придніпровському РВ м. Черкаси , на якій підставі позивач була прийнята на роботу та працювала на займаній посаді, чи належить дана посада до категорій посад державної служби і чи була позивач, зокрема, державним службовцем.

Встановлення даних обставин має важливе значення для правильного вирішення питання щодо юрисдикції спору.

Оскільки судом першої інстанції неповно вставлено обставини справи, висновок суду про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є передчасним.

Відповідно до п.1ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року скасувати, вирішення питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ Ю.Б. Войтко

З оригіналом вірно: