АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Слободянюк С.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 15.06.2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 15.06.2016 року даний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3013 грн.02 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 551.20 грн.

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення розміру пені ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення в цій частині нового про задоволення її позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на її користь пені у розмірі 153 801.26 грн. за період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року. Посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення, не урахування судом розміру наявної заборгованості та помилковість висновків суду стосовно порядку і періоду нарахування пені.

В суді апеляційної інстанції позивач та її представник за довіреністю ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Відповідач двічі у судові засідання не з'явився. З огляду на положення ч.5 ст.74,ч.2 ст.305 ЦПК України ,колегія суддів визнала його повідомлення належним,а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку ,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом сторонни перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1994 року по 04.12.2007 року,від якого мають сина ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 23 липня 2014 року по 01 березня 2015 року, до закінчення дитиною навчання.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання ,у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 28 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року - закінчення ним навчального закладу.

На виконання зазначених судових рішень Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчі листи: № 752/11987/14-ц від 16.10.2014 року та № 752/16105/15-ц від 22.12.2015 року,які перебувають на виконанні ВДВС Голосіївського РУЮ м.Києва.

Проте,відповідач не у повному обсязі виконує покладені на нього судовими рішеннями обов'язки щодо сплати аліментів у наслідок чого виникла заборгованість по аліментам.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно з ч.3, 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Частиною першою статті 196 СК України визначено ,що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15,від 16.03.2016 року у справах : №№ 6-2589 цс15,№ 6-300 цс16, від 01.06.2016 у справі № 6-535 цс 16.

Судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивачки за період з 28 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року (включно) пеню в розмірі 3013 грн. 02 коп.

При цьому здійснений судом розрахунок, відображений у судовому рішенні по кожному періоду, належним чином мотивований, відповідає положенням ст.196 СК України та зазначеним правовим позиціям ВСУ,які в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно неправильності визначення судом періоду початку заборгованості відповідача по сплаті аліментів з огляду на те,ще згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам № 17617 від 25.05.2016 року у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.03.2015 року по 28.05.2015 року оскільки аліменти на утримання повнолітнього сина у цей період не нараховувалися в зв'язку із закінченням його навчання у коледжі ( а.с.51-53).

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності проведення розрахунку є безпідставними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 752/3925/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 10254 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Антонова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.