Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/582/16-ц
УХВАЛА

25.04.2016 рокум.Заставна

року Заставнівський районий суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

при секретарі - Климус Г.В.,

з участю державного виконавця Сандуляка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна Чернівецької області подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

До Заставнівського районного суду Чернівецької області надійшло подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_1, погодженого начальником відділу ДВС ОСОБА_3, в якому зазначено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист, виданий Першотравневим районним судом м. Чернівці 24.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки Альбіни ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Боржник ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконував, через що утворилась заборгованість у розмірі 6054 грн. Від сплати вказаних сум боржник ухиляється, тому державний виконавець просить суд тимчасово заборонити ОСОБА_2 виїзд за межі України до виконання своїх зобовязань.

В судовому засіданні старший державний виконавець Сандуляк О.В. підтримав подання, просив його задовольнити, пояснив, що 24.03.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. В цей же день боржника викликано до відділу ДВС та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. 04.04.2016 р. боржника повторно викликано до відділу ДВС. 05.04.2016 року ОСОБА_2 зявився до відділу ДВС та був особисто попереджений про те, що до 18.04.2016 р. він зобовязаний сплатити заборгованість по аліментах, яка складає 4387 грн. Станом на 25.04.2016 року боржник жодного разу не сплатив аліменти,заборгованість складає 6054 грн. Разом з цим, згідно відповіді на запит до Департаменту охорони державного кордону громадянин ОСОБА_2 систематично перетинає кордон.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Так, згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, передбачених п.1-9 цієї статті. Пунктом 5 цієї статті передбачено, якщо підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, при наявності невиконаних зобов'язань, покладених судовим рішенням, покладених на них рішенням судів, згідно Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24.03.08р. та листа МЮ України від 06.06.08р. №25-32/507, листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.08р. №25-5347, є підставою для обмеження у праві виїзду особи за межі України.

Виходячи з вимог ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду із поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.7. абз.2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон за поданням державного виконавця суду необхідно встановити, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобовязання.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В своєму поданні державний виконавець, обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконав.

Як вбачається з матеріалів подання, в результаті вжитих державним виконавцем заходів, у боржника ОСОБА_2 відсутні офіційні доходи, за ним не зареєстровано транспортних заходів, відкритих банківських рахунків, також у останнього відсутнє нерухоме майно. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, упродовж 2013-2015 років ОСОБА_2 неодноразово перетинав кордон України, проте останній раз він виїжджав із України у вересні 2015 року, тобто ще до ухвалення рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Таким чином посилання державного виконавця на факти систематичного перетину кордону, як підтвердження можливості боржником з метою ухилення від сплати боргу виїхати за межі України, суд вважає безпідставним, оскільки ним не доведено належними доказами його наміри виїхати за межі України з метою ухилення від сплати боргу.

Також державний виконавець, посилаючись на те, що боржник ухиляється від сплати боргу не надав суду необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що він має можливості виконати своє зобовязання і при цьому ухиляється від його виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон дасть можливість стягнути суму боргу, що в даному випадку не дає суду достатніх підстав для обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнвський районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.Пухарєва