АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, як законного представника ОСОБА_4, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6, до ОСОБА_4, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3, про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_5, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_6, до ОСОБА_4, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3, про відшкодування моральної шкоди.

Суд стягнув з ОСОБА_3, яка являється законним представником ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5 законним представником якого є ОСОБА_6, моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, як законний представник ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.71-72).

В суд апеляційної інстанції позивач, його законний представник та представник - адвокат Джяутов В.В., не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду сторона повідомлена належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення судової повістки Джяутову В.В. 9 грудня 2016 року (а.с.91).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторони позивача, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника відповідача, ОСОБА_8, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 8 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та засуджений до одного року позбавлення волі, встановлено іспитовий строк один рік, був визнаний винним у тому, що неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходячись біля стадіону, що за адресою: АДРЕСА_1, умисно заподіяв неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, середньої тяжкості тілесне ушкодження що спричинило тривалий розлад здоров'я та значну стійку втрату працездатності. Так, ОСОБА_5 отримав струс головного мозку, закриту черепно-мозкову травму, вдавлений перелом передньої стінки лобної пазухи справа. (а.с.4-5).

ОСОБА_5 по справі, як потерпілому по кримінальній справі, було заподіяно моральну шкоду діями ОСОБА_4 по справі, який вчинив злочин.

ОСОБА_5 переніс душевні страждання та переживання, фізичний біль пов'язаний з нанесеними травмами, проведеною операцією, що призвело до порушення звичного перебігу його життя.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3, яка являється законним представником ОСОБА_4, на користь ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог шляхом стягнення суми відшкодування моральної шкоди не з особи, яка заподіяла шкоду, а з законного представника цієї особи, не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Районний суд стягнув суму компенсації заподіяної позивачу моральної шкоди з особи, до якої були пред'явлені вимоги без надання їй статусу відповідача у спорі.

У даному конкретному випадку зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачем у спорі є не ОСОБА_3, а її неповнолітній син - ОСОБА_9 (а.с.1).

Під час розгляду справи позивач не заявляв суду про збільшення або зменшення позовних вимог чи розширення кола відповідачів. 21 вересня 2016 року позивач подав нову редакцію позовної заяви (а.с.39-41), у якій відповідачем також зазначений ОСОБА_9, а ОСОБА_3 - законний представник відповідача. При цьому, у прохальній частині нової редакції позовної заяви позивач просить суд стягнути суму компенсації заподіяної позивачу моральної шкоди з ОСОБА_3

Районний суд не звернув увагу на цю невідповідність нової редакції позовної заяви, не роз'яснив позивачу можливість залучення особи до участі у справі у якості співвідповідача та поклав обов'язок відшкодувати шкоду на особу, яка виступала законним представником відповідача, однак не була залучена до участі в справі у якості відповідача.

За правилом ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд не наділений повноваженнями розширення кола відповідачів під час апеляційного розгляду справи.

Отже, у даному конкретному випадку відповідачем у справі є ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_3 є законним представником відповідача.

При вирішенні спору судом також невірно застосовано до спірних правовідносин встановлене ст. 1179 ЦК України правило спеціального делікту - відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою.

За правилами ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Обов'язок батьків (усиновлювачів) відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства підстави заявленого позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст.4, п.5.ч.2 ст. 119 ЦПК). таким чином, при розгляді справи суд застосовує той закон, який регулює спірні правовідносини.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У даному конкретному випадку з мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що районний суд при вирішенні справи не застосовував до спірних правовідносин положення ст. 1179 ЦК України, не з'ясовував наявність чи відсутність у ОСОБА_4 майна, не досліджував питання вини ОСОБА_3 у заподіянні шкоди.

Будь-яких обставин щодо означених питань обидві редакції позовної заяви ОСОБА_10 не містять.

Діючи на власний розсуд, сторона позивача не приймала участь у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до встановленого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Представник відповідача, ОСОБА_8, під час апеляційного розгляду пояснив, що ОСОБА_9 є студентом, отримує стипендію і готовий віддати десятимісячний розмір своєї стипендії на відшкодування заподіяної ним позивачу моральної шкоди, тому визнає пред'явлений до нього позов на суму 3 300 грн.

Ураховуючи усі вищенаведені обставини у контексті положень ст. 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову шляхом покладення відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди на особу, винну у заподіянні цієї шкоди - відповідача у справі, ОСОБА_9.

При визначенні розміру відшкодування в межах заявлених вимог суд ураховує винну поведінку відповідача, характер його правопорушення, характер заподіяних фізичних страждань (тілесні ушкодження середньої тяжкості) та глибину моральних переживань позивача, пов'язаних із отриманими травмами.

Виходячи з цих критеріїв у сукупності з поведінкою відповідача після вчинення злочину, а також ураховуючи його вік, суд приходить до висновку, що розмір компенсації заподіяної позивачу моральної шкоди повинен складати 5 000 грн.

Оскільки при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, його сума - 551 грн. 20 коп., підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, як законного представника ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5000 грн. (П'ять тисяч грн.) на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (П'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома