РІШЕННЯ

іменем України

"23" червня 2016 р. 145/895/16-ц

2/145/531/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем . В шлюбі у них народилися діти: дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалося, з вересня 2015 року з сім'єю він не проживає, участі у вихованні та забезпеченні дітей не приймає, однак зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Єдине джерело доходу сім'ї є допомога по народженню дітей.

Тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом.

Він проживає у цивільному шлюбі з іншою особою, працює, але має нестабільний дохід, інших утриманців у нього немає .

Просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00 (вісімсот) гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, починаючи стягувати з дня звернення з позовом до суду.

Рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць прошу допустити до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві, пояснила, що стосунки між нею та відповідачем погіршились ще влітку 2015 року, проте вони періодично мирились, спілкувались, вона приходила до нього додому, він майже кожного вечора приходив до неї із сином, залишався ночувати у неї. Шлюбні сосунки з відповідачем вони припинили з середини листопада 2015р.

Вона приховувала другу вагітність від відповідача, так як була на нього ображена, оскільки він її зраджував. Однак він є біологічним батьком обох дітей, інтимних стосунків з іншими чоловіками у неї не було.

Участі в утриманні дітей відповідач фактично не приймає. З грудня 2015р. року він купив сину дві машинки, книжку, декілька разів купував солодощі.

Її витрати на утримання дітей в середньому становлять 2500 грн. в місяць, доходи складаються з державної допомоги на дітей - по 860 грн. на дитину, у неї є житловий будинок з господарськими будівлями, присадибна земельна ділянка по вул.. Молодіжна, 7, в с. Пилява, які успадкувала після смерті матері ОСОБА_7, померлої 02.01.2010 р. та земельна ділянка, яка здана в оренду.

Вона здорова, діти здорові, хронічних захворювань не мають, інших утриманців не має.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 в сумі 800 грн.; на утримання ОСОБА_5 позов не визнали, мотивуючи тим, що відповідач не вважає себе батьком даної дитини.

Відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що протягом останніх 9-ти місяців перед її народженням інтимних стосунків із позивачкою у нього не було, шлюбні відносини вони не підтримують з серпня 2015року, дану вагітність позивачка від нього приховувала, дитина народилась недоношеною.

Він здоровий, працездатний, власної нерухомості та транспортного засобу немає, не працює, живе за рахунок батьків, інших утриманців не має.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі.

В шлюбі у них народилось двоє дітей: 29.07.2014р. - син ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4); 08.04.2016р. - дочка ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5).

Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сімї виконавчого комітету Пилявської сільської ради № 280 від 17.05.2016 року (а.с.7) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.05.2016 року (а.с. 8).

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р." прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1228 грн. з 1 грудня - 1355 грн. в місяць.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачка не працює, здійснює догляд за дітьми, отримує допомогу по народженню дітей по 860грн. на дитину.

Відповідач не працює, однак працездатний, фізично здоровий, може працювати, інших утриманців не має, а тому суд вважає обґрунтованим визначення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно - в межах визнаного відповідачем та на утримання дочки по 650 грн. в місяць, що приблизно відповідає половині визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитину даного віку.

Відповідач заперечує своє батьківство відносно дочки ОСОБА_5 На обґрунтування даних доводів посилається на показання свідка ОСОБА_8 Свідок ОСОБА_8 мати відповідача показала, що в липні 2015р. її син та позивачка посварились. На той час вони проживали в будинку останньої і вона викинула його речі на вулицю. Син повернувся проживати до неї ( ОСОБА_8). З того часу сторони у справі разом не проживали, стосунки між ними погіршились, що, на її думку, унеможливлювало інтимні відносини між ними. У неї з невісткою відносини були непогані, ОСОБА_1 приходила до неї з дитиною не менше разу в тиждень, наприкінці серпня 2015р. онук ОСОБА_6 захворів і ОСОБА_1 протягом двох тижнів проживала в її будинку з дитиною, однак з сином - відповідачем у справі, вони спали в різних ліжках.

Свою другу вагітність ОСОБА_1 приховувала до дня родів. Після сварки з сином писала йому образливі смс-повідомлення інтимного характеру.

Не заперечує, що вона працювала і траплялись випадки, коли її не було вдома, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були самі.

Проте, згідно ст..136 СК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 11 постанови від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ) має право оспорити батьківство, шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного

споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі

доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення

оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Одним із доказом відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною можуть слугувати висновки судово-генетичної експертизи.

Однак, такого позову відповідачем пред»явлено не було, а відтак і відсутність кровного споріднення між ним і ОСОБА_5, 08.04.2016р. не є предметом судового розгляду в даній справі. Питання про призначення судово-генетичної експертизи для зясування даних обставин позивач не ставив. Самі по собі показання свідка ОСОБА_8 позову не спростовують.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 223, 367 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 30.05.2016 року до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 650 (шістсот пятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 30.05.2016 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 551 ( пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіосак Н. О.