Справа № 152/1224/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 вересня 2016 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Строгого І.Л.

за участі:

секретаря - Палій М.Д.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

у с т а н о в и в:

17 серпня 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на малолітню дитину, у якому зазначила, що з 12 лютого 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позивач просить стягувати на свою користь з відповідача аліменти на сина, у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте його представник ОСОБА_2 позов визнала частково, зазначивши, що відповідач згоден сплачувати аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі 450 грн. Свої заперечення обґрунтувала тим, що на даний час відповідач ніде не працює, матеріальної допомоги не отримує, час від часу, відповідач виїжджає у Російську Федерацію на заробітки. Окрім того, представник відповідача пояснила, що відповідач надає їй матеріальну допомогу, оскільки вона є його матір'ю та є інвалідом 3 групи загального захворювання. Також ОСОБА_2 зазначила, що до її доходів відноситься пенсія по інвалідності та пенсія її чоловіка.

Розглянувши документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та часткові заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 (а.с. 3).

Від спільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається зі свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3

Син сторін проживає з позивачем та знаходиться на утриманні позивача, що визнали у судовому засіданні позивач та представник відповідача.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає нерегулярно, чого не заперечували сторони у судовому засіданні.

Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України).

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні сина і весь обсяг обов'язків по його утриманню покладено на позивача, що ставить сторони у нерівні умови.

Отже, зазначене вище свідчить про порушення права позивача та її малолітнього сина на матеріальне утримання з боку батька, а тому порушене право підлягає судовому захисту.

Водночас, ухвалюючи це рішення, суд вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн, оскільки доказування позивачем цієї обставини ґрунтується виключно на припущеннях, що суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Суд також не бере до уваги, через необґрунтованість посилання представника відповідача на те, що останній начебто утримує її, оскільки доказів цього суду не надано, при цьому, сама ж представник відповідача у суді пояснила, що вона та її чоловік отримують пенсію, а відтак ОСОБА_2 має стабільний дохід.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів у цій справі, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, є працездатною особою, не перебуває на обліку в службі зайнятості населення, окрім сина ОСОБА_5 інших осіб, яких він за законом зобов'язаний утримувати, у відповідача немає. Доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров'я він не може працювати, відповідач суду не надав, а тому він має усі можливості матеріально утримувати сина, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України.

Отже, зважаючи на усе вище викладене, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на сина ОСОБА_5, повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, що відповідатиме ст. 184 СК України.

Таким чином, позов слід задовольнити лише частково.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а тому рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року і до досягнення сином повноліття.

У іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Л.Строгий