Справа № 274/1656/16-ц
Провадження № 2/0274/811/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого - судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016р. позивач - ОСОБА_1 через свого представника звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача - Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Іванківці, вул. Жовтнева, 58., в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2, померлого 17.04.2003р.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є донька ОСОБА_2, який помер 17.04.2003р. За померлим ОСОБА_2 рахується житловий будинок з господарськими будівлями (літня кухня, літ. Б, сарай, літ. В, сарай, літ. Г, убиральня, літ. Д, літня кухня, літ. Е) та спорудою (колодязь № 2), які розташовані у с. Іванківці Бердичівського району Житомирської області по вулиці Жовтневій, 58. Право власності на вказаний будинок померлий оформити не встиг. Будинок закінчено будівництво у 1962р.

Згідно даних КП «Бердичівське МБТІ» та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано.

Відповідно до листа Іванковецької сільської ради від 15.08.2011р. № 207 та листа від 03.03.2016р. № 59 ОСОБА_2 являвся головою двору. На день смерті був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним проживала без реєстрації ОСОБА_1

20.09.2011р. державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2008/02-31. Відповідно до вказаної постанови спадкоємцем за законом після померлого 17.04.2003 р. ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 Але видати їй свідоцтво про право на спадщину неможливо у зв?язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа на будинок.

У звязку з цим виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна та у звязку з відсутністю обовязку щодо його реєстрації на час володіння цим майном, позивач як спадкоємець не може набути право власності на вказане майно в порядку спадкування.

В судове засідання позивач та її представник не з?явились, надали суду письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представника відповідача в судове засідання не з?явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення.

В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи та дослідивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Дані правовідносини регулюються статтями 529, 548, 549 ЦК УРСР та 328, 392, 1218, 1297 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) підлягає вирішенню у судовому порядку.

Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», яка затверджена 31.01.1966р. Міністерством комунального господарства УРСР, до 19.01.1996р. не передбачалась обовязковість реєстрації будинків і домоволодінь. Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.1998р.

Згідно з технічним паспортом успадкований будинок збудований у 1962 році до набрання чинності Інструкцією.

Таким чином, спадкодавець набув право на вказаний будинок, однак, правоустановчі документи не виготовляв та не здійснював реєстрацію права, оскільки на момент завершення спорудження будинку в сільській місцевості жодними нормативним актами дані питання не регулювались.

Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України).

Інші спадкоємці, які б мали право на вказане нерухоме майно, відсутні.

Згідно заяви представника відповідача, позовні вимоги ним визнано.

Враховуючи зазначене та положення ст.174 ЦПК України, суд приходить до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування за законом за позивачем на житловий будинок, не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 4, 10, 60, 174, 208, 212-215, 218, 223, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями (літня кухня, літ. Б, сарай, літ. В, сарай, літ. Г, убиральня, літ. Д, літня кухня, літ. Е) та спорудою (колодязь № 2), що розташовані за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Іванківці, вулиця Жовтнева, буд. 58.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак