Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/396/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Рудь Н. В.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П.,Сукач Т.О.

за участю секретаря - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: відділ державної виконавчої служби Голованівського управління юстиції, відділ примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_4, про визнання права власності на автомобіль та зобов'язання зняти накладений на нього арешт за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив визнати за ним право власності на автомобіль марки Шевроле Нива 21230, рік випуску 2004, шасі № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2, а також зобов'язати відділ державної виконавчої служби Голованівського управління юстиції зняти арешт з цього автомобіля, накладений 03.03.2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голованівського управління юстиції ОСОБА_5

Зазначав, що 10.08.2012 року він придбав спірний автомобіль за 40000 грн. і з відповідачем вони домовилися в подальшому укласти договір купівлі-продажу і належним чином його посвідчити, тому в присутності свідків відповідачем отримано кошти за автомобіль, про що надано розписку і йому передано документи та ключі від автомобіля і з того часу він ним користується.

В 2015 році він звернувся до відповідача з проханням посвідчити належним чином договір купівлі-продажу, але це не представилося можливим оскільки постановою державного виконавця ВДВС Голованівського РУЮ від 03.03.2014 року накладено арешт на спірний автомобіль та заборонено його відчуження, а постановою державного від 06.06.2014 року оголошено його розшук.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2015 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Шевроле Нива 21230, рік випуску 2004, шасі № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2, з наступним зняттям відділом державної виконавчої служби Голованівського управління юстиції арешту з зазначеного автомобіля, накладеного 03.03.2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голованівського управління юстиції ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2012 року позивач придбав легковий автомобіль марки Шевроле Нива 21230, рік випуску 2004, шасі НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 за 40000 грн.

Сторони домовилися домовились в подальшому укласти договір купівлі-продажу і належним чином посвідчити його, тому 10.08.2012 року ОСОБА_3 в присутності свідків отримав кошти за автомобіль, про що склав розписку і позивачу передано документи на автомобіль та ключі і з того часу він користується автомобілем.

В 2015 році позивач звернувся до ОСОБА_3 з проханням посвідчити належним чином їх угоду, але це виявилось не можливим.

На підставі виконавчого листа №386/338/13-ц виданого 20.11.2013 року Голованівським райсудом відкрито виконавче провадження і 03.03.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Голованівського РУЮ ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено заборону на відчуження автомобіля марки Шевроле Нива 21230, який належить ОСОБА_3 і постановою від 06.06.2014 року оголошено розшук майна боржника, автомобіля марки Шевроле Нива 21230, який належить ОСОБА_3

Суд першої інстанції посилаючись на вимоги ст.ст.334 ч.1, 391 ЦК України, ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», ч.4 ст.174 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим, таким, що не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується, що 27 листопада 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голованівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №386/338/13-ц виданий 20.11.2013 року Голованівським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 230000 грн (а.с.10-11).

Згідно обліків Ульяновського ЦНППВАЗ станом на 25.02.2014 року за ОСОБА_3 значиться автомобіль CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску, НОМЕР_3 (а.с.64)

Постановою державного виконавця від 03.03.2014 року накладено арешт на автомобіль CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску, НОМЕР_3, який належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу (а.с.12).

Постановою державного виконавця від 16.06.2014 року оголошено розшук належного боржнику ОСОБА_3 автомобіля CHEVROLET NIVA 21230, 2004 року випуску, НОМЕР_3(а.с.13-14).

За інформацією державного виконавця, 11.08.2015 року до відділу ДВС Голованівського РУЮ надійшла заява стягувача ОСОБА_4 про місцезнаходження автомобіля на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є брат боржника ОСОБА_2 (а.с.58).

11.08.2015 року здійснено виїзд за місцезнаходженням автомобіля належного боржнику, однак здійснити опис та арешт автомобіля не представилося можливим, оскільки ОСОБА_2 не допускає державних виконавців для проведення виконавчих дій, про що складено акт від 12.08.2015 року.

Відповідно до ст.. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У п.24 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, так як вважає, що він придбав його за 40000 грн., що підтверджується розпискою написаною відповідачем і вони домовилися в подальшому укласти договір купівлі-продажу та належним чином посвідчити його, але укладення будь-яких угод стосовно автомобіля неможливе через накладення державним виконавцем арешту на автомобіль.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не звернув уваги на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК Україниз урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що складання власником автомобіля розписки про отримання коштів за автомобіль та взяття на себе обов'язку в майбутньому укласти договір купівлі-продажу автомобіля без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю розписку отримала.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК Українинабуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та у який спосіб підлягає це право захитсу.

Установивши, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на автомобіль на підставі ст.334 ч.1., ст.391 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.4 ст.174 ЦПК України і як наслідок цього зняття арешту з автомобіля.

Колегія суддів приходить до висновку, що накладенням арешту на автомобіль, який належить відповідачу ОСОБА_3, права позивача ОСОБА_2 не порушені, оскільки, позивач не є власником автомобіля, а написана відповідачем розписка не свідчить про укладення сторонами договору купівлі-продажу автомобіля і не породжує права власності.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права відповідно до п.п.1-4 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_4 понесені останнім судові витрати в сумі 707 грн 96 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Голованівського районного суду від 10 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: відділ державної виконавчої служби Голованівського управління юстиції, відділ примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_4, про визнання права власності на автомобіль та зобов'язання зняти накладений на нього арешт.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 707 грн 96 коп судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді В.П.Бубличенко

Т.О.Сукач