Справа №451/107/16-ц
Провадження № 2/451/145/16
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Кріса М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, відповідно до вимог якої позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, зокрема будинком №5, що знаходиться по вулиці Лісова у с.Обортів Радехівського району.

В обґрунтування вимог посилається на те, що у серпні 2009 року, відповідно до умов договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_2 відповідачем у справі, він набув права власності на деревяний житловий будинок, що розташований по вулиці Лісова,5 у с.Обортів Радехівського району та у подальшому здійснив реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Після продажу нерухомості ОСОБА_2 звільнив будинок та переїхав на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Попередньо із відповідачем у нього була домовленість про те, що той добровільно зніметься із реєстрації у відчуженому будинковолодінні, однак в подальшому ОСОБА_2 свідомо порушуючи їхню домовленість, із реєстраційного обліку не знявся та уникає із ним зустрічей і розмов.

Оскільки, реєстрація ОСОБА_2 у належному йому будинковолодінні та фактичне його не проживання у такому значний проміжок часу, позбавляє його в повній мірі реалізувати свої права в частині розпорядження майном, просить відповідача визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення з приводу таких аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.2-3). Окрім цього наголосив, що у серпні 2009 року у м.Радехів приватним нотаріусом було посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 продав йому деревяний житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Лісова,5 у с.Обортів Радехівського району. Інша угода, окрім як зазначена вище, між відповідачем та ним не укладалася, а умови та наслідки укладення договору купівлі-продажу були їм розяснені нотаріусом безпосередньо під час укладення такого. Відповідно, умови зазначені у вказаному вище правочині носять виключно добровільний та договірний характер. У належному йому на праві власності житловому будинку він проживає із своєю сімєю близько двох років і ОСОБА_2 за цей час не заявляв до нього жодних претензій з приводу володіння та користування нерухомим майном. Настоює, що відповідач однозначно не живе у спірному будинку з 2002 року і перешкод ОСОБА_2 у реалізації його права на проживання у цьому житлі, ніхто не чинив, а намір залишити таке у того був виключно добровільний. Уточнивши позовні вимоги (а.с.23), просить вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням задоволити.

Відповідач у судове засідання не зявився. Надавши суду письмові заперечення, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.39-41).

Вислухавши пояснення позивача та покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

За змістом положень ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Зміст ст.405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що будинок №5, який знаходиться у с.Обортів Радехівського району по вулиці Лісова, зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 (а.с.8) і у такому зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.11).

Обставини, що ОСОБА_2 безпідставно не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, окрім пояснень позивача та показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, недовіряти яким у суду підстав не має, стверджується також довідкою Сушнівської сільської ради Радехівського району №44 від 25.01.2016 року (а.с.14).

Підстав, з яких можна було би зробити висновок, що ОСОБА_2 не користується житлом з поважних причин, суду не представлено.

Щодо заперечень, скерованих відповідачем до суду (а.с.39-41), такі виходячи із принципу диспозитивності, слід оцінити, як безпідставні та необґрунтовані.

Так, на думку суду, в розумінні вимог ст.ст.58-60 ЦПК України, посилання відповідача, що договір купівлі-продажу будинку №5 по вулиці лісова у с.Обортів вчинено сторонами для приховання іншого правочину, із врахуванням передбачених у ньому умов та здійснених записів, а також проставлених підписів ОСОБА_2 (продавця) і ОСОБА_1 (покупця), не містить у собі жодних належних і допустимих обґрунтувань.

Крім цього, доводи ОСОБА_2, що довідкою Сушнівської сільської ради хибно констатовано факт його не проживання у с.Обортів, спростовуються даними поштової кореспонденції (а.с.30,36-38,42,49) і інформацією, викладеною у його ж таки зверненнях до суду (а.с.27,29,31,39,50), з яких беззаперечно визначається місце проживання відповідача - с.Корчин Радехівського району.

Згідно ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше встановленого ст.405 ЦК України строку будинком №5 по вулиці Лісова, що у с.Обортів Радехівського району Львівської області без поважних причин не користується, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, від так позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,226 ЦПК України, ст.ст.16,405 ЦК України та ст.107 Житлового кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку №5 по вулиці Лісова у с.Обортів Радехівського району, що на праві власності належить ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 551 гривню 20 копійок понесених ним судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

ГоловуючийОСОБА_5