Справа № 191/1542/16-ц
Провадження № 4-с/191/2/16
У Х В А Л А

іменем України

01 квітня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Михайлова В.А.

за участю секретаря Сірченко О.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ про відсутність порушень у ВП №17054644 та відмову в скасуванні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2014 року, субєкт оскарження - начальник Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою , в якій посилається на те, що 07 листопада 2014 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої

служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 на виконання

виконавчого листа № 2-504, виданого 19.03.2009 року Синельниковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, було накладено арешт на все його майно і оголошено заборону його відчуження.

Згідно зазначеної постанови на даний час під арештом знаходиться належна ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження №775591 від 20.11.2014 року.

Про арешт майна, так саме як і про наявність заборгованості по виконавчому провадженню ОСОБА_2 дізнався лише після 21 січня 2015 року, коли до нього додому прийшли державні виконавці та його матері вручили повідомлення про існування заборгованості з аліментів. До цього моменту про наявність заборгованості державний виконавець йому не повідомляв, строку на добровільне погашення заборгованості не надавав та копію постанови про арешт майна і оголошення заборону його відчуження не надсилав.

Після цього заявник відразу погасив існуючу на той час заборгованість у сумі 21262,03 грн., перерахувавши гроші на банківську картку ОСОБА_6, та копії чеків надав державному виконавцю. На даний час аліменти ним сплачуються регулярно, заборгованість відсутня, що підтверджується відповідними квитанціями та розрахунками заборгованості, складеним державним виконавцем Фащенко К.А. Останній платіж було зроблено 11.02.2016 року.

В усному порядку заявником було зроблено заяву з проханням зняти арешт з нерухомості, на що державний виконавець відповіла відмовою, пояснивши, що їй невідомо чи буде він сплачувати аліменти.

ОСОБА_2 вважає, що така правова позиція, а саме рішення про арешт майна та бездіяльність державного виконавця є протиправною, не відповідає закону та порушує його права. У звязку з чим він звернувся зі скаргою до начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ з вимогою про скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2014 року та зняття арешту з належної йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

9лютого 2016 року він отримав відповідь начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_3 за №1172 від 04.02.2016 року про те, що постановою від 01.02.2016 року йому було відмовлено у скасуванні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 листопада 2014 року у зв'язку з відсутністю підстав.

Вважає, що розгляд скарги був проведений поверхнево, а рішення начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ про відмову у скасуванні арешту є безпідставним, так як постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 листопада 2014 року винесена з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та накладання арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, а тому просить постанову від 01.02.2016 року скасувати та зобов'язати начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ або іншу уповноважену особу Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ скасувати постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 07.11.2014 року про арешт майна та заборони на його відчуження та зняти арешт з квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_2.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Начальник Самарського відділу ДВС в судове засідання не зявився. До суду надійшли заперечення від державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_5, в яких просить скаргу ОСОБА_2 визнати безпідставною.

Заінтересована особа стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася у звязку з тим, що знаходиться на стаціонарному лікуванні. Просила справу розглядати без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши матеріали скарги та оцінивши їх у сукупності , приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. У п.5 ч.3 зазначеної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 11 та ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону.

Відповідно до ч.1-3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частиною третьою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи на виконанні у Самарському відділі Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 19.03.2009 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №2-504 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини .

07.11.2014 року державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони його відчуження , на підставі якої були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.39, 43-44).

Постановою начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.02.2016 року, прийнятої за результатами перевірки виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у державного виконавця Самарського відділу ДВС ОСОБА_5, будь-яких порушень по виконанню виконавчого листа №2-504, виданого 19.03.2009 року Синельниківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_4, не виявлено (а.с.40).

Як вбачається зі змісту постанови начальника Самарського відділу ДВС, арешт на майно боржника ОСОБА_2 був накладений постановою державного виконавця Самарського відділу ДВС ОСОБА_5 07.11.2014 року в порядку ст..57 Закону України «Про виконавче провадження», що не відповідає підставам, зазначеним у вказаній постанові від 07.11.2014 року. Так, при її прийнятті державний виконавець керувався ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає підстави оголошення боржника в розшук, а не накладення арешту на його майно. Крім того, згідно довідки про розмір заборгованості по виконавчому листу №2-504, наданої державним виконавцем Фащенко К.А. 12.01.2015 року за №17054644, загальна сума боргу за аліментами у ОСОБА_2 станом на 01.02.2015 року становить 21264,03 грн., в той час, як в постанові начальника Самарського відділу ДВС від 01.02.2016 року зазначена заборгованість в розмірі 49780,59 грн.

Також, начальник Самарського відділу ДВС ОСОБА_3 в своїй постанові зазначає, що після накладення арешту на майно боржника 16.01.2015 року за вих..№158 державним виконавцем було направлено подання до суду щодо вирішення питання про обмеження боржника у виїзді за кордон. Але вказане подання було прийнято у іншому виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №436/2292, 2/436/568 від 23.05.2012 року, виданого Самарським районним судом м.Дніпропетровська стосовно боржника ОСОБА_8, а тому не мало відношення до боржника ОСОБА_2

Вказані суперечності між відомостями, що містяться в матеріалах виконавчого провадження та тими, що викладені у постанові начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.02.2016 року, вказують на неповну та поверхневу перевірку, яка була проведена начальником Самарського відділу ДВС ОСОБА_3 за результатами перевірки виконавчого провадження, що перебуває на виконанні у державного виконавця Самарського відділу ДВС ОСОБА_5 по виконанню виконавчого листа №2-504, виданого 19.03.2009 року Синельниківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_4

З огляду на викладене, суд вважає скаргу ОСОБА_2 обґрунтованою, а постанову начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.02.2016 року неправомірною. Тому в цій частині скарги суд вважає необхідним вимоги ОСОБА_2 задовольнити. Але, враховуючи підстави накладення арешту на майно боржника, на які посилався державний виконавець при винесенні постанови від 07.11.2014 року , а саме ст..40 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає необхідним зобовязати начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ або іншу уповноважену особу Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ повторно перевірити правомірність винесення державним виконавцем вказаної постанови про накладення арешту, про що повідомити сторони виконавчого провадження у відповідності до вимог ст..31 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково та скасувати постанову начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.02.2016 року. В іншій частині скарги відмовити.

Керуючись ст.ст.383-388 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 01.02.2016 року про відсутність порушень у ВП №17054644 та відмову в скасуванні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2014 року.

Зобовязати начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції або іншу уповноважену особу Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ повторно перевірити правомірність винесення державним виконавцем Фащенко К.А. постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-504, виданого 19.03.2009 року Синельниківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини, про що повідомити сторони виконавчого провадження у відповідності до вимог ст.31 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: В. А. Михайлов