Справа № 462/3610/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.07.2016р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 16.10.2015р. у розмірі 220000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.10.2015р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І., зареєстрований в реєстрі за №4203. Відповідно до п.1 вказаного договору позичальник позичив у позикодавця 220000 грн. Згідно п.2 договору позики, повернення позиченої суми грошей повинно здійснюватись у місті Львові одноразовим платежем в термін до 16 червня 2016р., або частинами з дотриманням граничного терміну, передбаченого цим договором. В пункті 5 договору позики зазначено, що позичальник, що одержав зазначену в договорі суму в повному розмірі від позикодавця до підписання договору і підписанням даного договору сторони підтверджують цей факт. Відповідно до п.7 договору позики, сторони домовились про те, що факт як повного розрахунку, так і кожного часткового розрахунку (згідно п. 2 даного договору) між сторонами за цим договором, підтверджується письмовою заявою позикодавця чи його представника за довіреністю, справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально. Під час усної розмови відповідач повідомив, що не має наміру повертати належні позивачу кошти. 08.06.2016р. він надіслав відповідачу вимогу про повернення коштів за договором позики, в якій просив з'явитися о 17.00 год. 16.06.2016р. в офіс приватного нотаріуса Юріяка М.І., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Однак, відповідач в запропоновані час та місце не з'явився, іншого часу та місця повернення коштів йому не запропонував, а тому позивач, відповідно до умов договору, просить стягнути з відповідача 220000 грн. заборгованості за договором позики від 16.10.2015р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій позов підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечив та просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 16.10.2015р. ОСОБА_2 позичив у позивача кошти у розмірі 220000грн., які зобов'язувався повернути до 16.06.2016р. без нарахування відсотків, про що сторони уклали договір позики від 16.10.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юріяком М.І, зареєстрований в реєстрі за №4203 /а.с.4/.

Відповідно до п.2 договору позики, повернення позиченої суми грошей повинно здійснюватись у місті Львові одноразовим платежем в термін до 16 червня 2016р., або частинами з дотриманням граничного терміну, передбаченого цим договором.

В п.5 договору позики зазначено, що позичальник одержав зазначену в договорі суму в повному розмірі від позикодавця до підписання договору і підписанням даного договору сторони підтверджують цей факт.

Відповідно до п.7 договору позики, сторони домовились про те, що факт як повного розрахунку, так і кожного часткового розрахунку (згідно п. 2 даного договору) між сторонами за цим договором, підтверджується письмовою заявою позикодавця чи його представника за довіреністю, справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Згідно п.10 цього договору, у разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, вони підлягають вирішенню в суді в порядку, установленому чинним законодавством України, у підвідомчість якого входить право вирішувати відповідні спори.

З вимоги про повернення коштів за договором позики від 07.06.2016р. /а.с.5/ вбачається, що ОСОБА_1 просить відповідача з'явитися 16.06.2016р. о 17.00 год. в офіс приватного нотаріуса Юріяка М.І., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для повернення коштів, проте відповідач до приватного нотаріуса не з'явився і на дану вимогу не відреагував.

Станом на день ухвалення рішення, суду не надано підтверджень повернення грошових коштів за договором позики від 16.10.2015р.

Так, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України ).

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору позики та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача заборгованість за договором позики від 16.10.2015р. у розмірі 220000 грн. та судовий збір у розмірі 2200 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України і ст.ст.525-526, 530, 610, 612, 1046, 1048-1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16.10.2015р. у розмірі 220000 /двісті двадцять тисяч/ грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2200 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: