Провадження № 2/127/4376/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Волошина С.В.

за участю секретаря Тонкопій Ю.І.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на 91/100 будинку,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 09.06.2016 року звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на 91/100 будинку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.07.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт від 10.11.2000 року, яким заповіла належну їй частку жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м.Вінниці по вул. Саксаганського №2 своїй доньці ОСОБА_1. Позивач після смерті матері звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса від 04.06.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки нотаріус не міг визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку вищевказаного нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину, а також у звязку з тим, що спадкодавцем не була проведена державна реєстрація на частку вказаного житлового будинку.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачем до суду із позовом про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 91/100 частку будинку №2 по вул. Саксаганського в м. Вінниці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, вказала, що на спадкове майно вона не претендує, просила задоволити позов.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання позову відповідачем не порушує права та інтереси третіх осіб, виходячи з наступних підстав.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 08.07.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-АМ №321985, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 13.07.2015 року (а.с.6).

Померла ОСОБА_4 є матірю позивача ОСОБА_1 (до одруження «Кирієнко») згідно копії свідоцтва про народження ІV-УР №028885, виданого міським бюро ЗАГС м.Вінниці 15.12.1961 року (а.с.7,10).

ОСОБА_4 за життя залишила заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори 10.11.2000 році за реєстром №1-6225, яким зробила розпорядження: належну їй частину жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель під №2, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Саксаганського заповіла своїй доньці ОСОБА_1 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №861/2015, зареєстрованої у Спадковому реєстрі 27.10.2015 року, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши у передбачений законом строк для прийняття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини до Першої вінницької державної нотаріальної контори (а.с.50,53).

Інші спадкоємці заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.11.1995 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 успадкувала після ОСОБА_5 59/100 часток жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Саксаганського, 2 (а.с.12).

Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 22.02.1991 року за реєстром №4-111, позивач ОСОБА_1 набула у власність 2/25 часток жилого будинку №2 по вул. Саксаганського в м. Вінниці (а.с.16-17).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 20.05.1996 року у справі №2-484/1992 змінено частки співвласників на будинковолодіння №2 по вул. Саксаганського в м.Вінниці, а саме розділено та виділено в порядку спадкування на праві особистої власності ОСОБА_7 ОСОБА_8 приміщення, що складають 3/10 часток вказаного будинку, ОСОБА_4 приміщення, що складають 61/100 часток цього будинку, ОСОБА_1 приміщення, що складають 9/100 часток цього будинку, встановлено порядок користування земельною ділянку (а.с.13-14). ОСОБА_4 за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на належну їй за даним рішенням суду частку в будинковолодінні. (а.с. 13 - 14).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.09.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстром №1-4362, ОСОБА_4 набула у власність 3/10 часток жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель під №2, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Саксаганського (а.с.15). Право власності зареєстровано в КП ВООБТІ 18.09.1997 року.

Отже, на підставі зазначених правовстановчих документів у власності ОСОБА_4 на момент її смерті перебувала 91/100 (61/100+3/10) ідеальна частка будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами №2, що знаходиться по вул. Саксаганського в м.Вінниці.

04.06.2016 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 за вих.№1585/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ідеальну частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами №2/14 по вул. Саксаганського в м. Вінниці, що належала ОСОБА_4, оскільки право власності на нерухоме майно спадкодавцем не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.5).

З досліджених вище доказів вбачається, що ОСОБА_1, відповідно до ст. 1268 ЦК України як спадкоємець за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вона не заявила про свою відмову від неї, а навпаки надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Нормами ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На даний час позивач не може оформити свої спадкові права на спірну ідеальну частку будинку у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності на відповідну частку будинку з господарськими спорудами.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження.

Померла ОСОБА_4 за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на 61/100 частку житлового будинку №2, що розташований в м. Вінниця по вулиці Саксаганського, однак спірна нерухомість належала їй на праві власності на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 20.05.1996 року у справі №2-484/1992, а відтак 91/100 ідеальна частка будинковолодіння входить до спадкової маси та може спадкуватись на загальних підставах.

Державний нотаріус дійсно позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину позивачці у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове майно не проведена, у звязку з цим, її право на спадкування має бути захищене судом шляхом визнання за позивачем права власності на 91/100 ідеальну частку будинковолодіння №2 по вул. Саксаганського в м. Вінниці.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 57-60, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16,321, 328, 384,392, 1216, 1218, 1258, 1261,1268-1270, 1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 91/100 частку будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами №2, що знаходиться по вул. Саксаганського в м.Вінниці, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 08 липня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: