Справа № 654/601/16-ц
Провадження №2/654/357/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

секретаря Данилевич В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гола Пристань Херсонської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач 08.02.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідач відповідно до укладеного договору б/н від 22.07.2010р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, встановлені договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються та станом на 29.12.2015 року має заборгованість в розмірі 27894,02грн., яка складається з: 15708,79грн. заборгованість за кредитом, 9780,75грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 600,00грн. заборгованість з пені та комісії; 500,00грн. штраф (фіксована частина), 1304,48грн. штраф (процентна складова).

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, підтвердила факт отримання кредиту, пояснила, що не мала змоги вчасно погасити заборгованість у звязку з сімейними обставинами. Позовні вимоги в частині стягнення процентів не визнала, оскільки вважає їх завищеними.

Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що 22.07.2010р. ОСОБА_1 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку (а.с. 5).

Відповідачу було оформлено кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

За умовами та правилами надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась значна заборгованість.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наданий позивачем розрахунок суми позову за кредитним договором сума основного боргу по кредиту станом на 29.12.2015 року складає 27894,02 грн., а саме:

15708,79грн. - заборгованість за кредитом;

9780,75грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

600,00грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом;

500,00грн. - штраф (фіксована частина);

1304,48грн. - штраф (процентна складова).

При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від ОСОБА_1, як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась, комісії, та сплати належних йому процентів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 15708,79 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9780,75 грн., заборгованості з пені та комісії за користування кредитом в розмірі 600,00грн., та 1304,48 грн. штрафу (процентна складова) підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобовязання та у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно.

Згідно п.2.1.1.7.6 умов, у випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбаченому договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми боргу.

Враховуючи, що штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що вимоги про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) суперечать положенням ч.2 ст.549 ЦК України та фактично є подвійним стягненням за один й той самий вид порушення зобовязання, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, підлягають стягненню судові витрати, оскільки підтверджені квитанціями.

Керуючись ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість по кредитному договору б/н від 22.07.2010р. станом на 29.12.2015 року в сумі 27394,02грн., а також суму судового збору в розмірі 1378,00грн., а всього 28772,02грн. (двадцять вісім тисяч сімсот сімдесят дві гривні 02 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання рішення.

Суддя В. М. Сіянко