Номер провадження 2/754/82/16
Справа №754/4116/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» до ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось ТОВ «Птахофабрика Київська» з позовом про виселення ОСОБА_1 з неповнолітнім сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ з 1993 року є власником вищезазначеного гуртожитку, в якому в порушення вимог чинного законодавства зареєстровані ОСОБА_1 з неповнолітнім сином.

Відповідач ОСОБА_1 з 01.12.1992 року по 02.12.2002 року перебувала в трудових відносинах з позивачем та звільнилася за власним бажанням.

Ордер на зайняття жилого приміщення в гуртожитку відповідачам не надавався, рішення адміністрації про надання житла в гуртожитку не приймалось.

В ході розгляду справи представником позивача уточнено вимоги позову, позивач просить суд виселити також з гуртожитку чоловіка відповідачки - ОСОБА_3

Посилаючись на викладене та норми чинного законодавства позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у заяві підстав, просить вимоги ТОВ задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначивши при цьому, що відповідач пропрацювала у Товаристві 10 років, кімната в гуртожитку надана їй у зв'язку з перебуванням в трудових відносинах з позивачем, а тому не може бути виселена.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшов лист про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі та дослідивши письмові докази суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 01.12.1992 по 02.12.2002 року перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Птахофабрика Київська» (а.с. 75).

З листа Деснянського районного відділу ГУ ДМС в місті Києві від 24.01.2014 року вбачається, що відповідач з неповнолітнім сином у зв'язку з перебуванням її в трудових відносинах була зареєстрована в гуртожитку по АДРЕСА_1 на підставі листа ВАТ «»Птахофабрика Київська» та заяви мешканця (а.с. 8).

Крім того, з зазначеного листа вбачається, що надати документи, на підставі яких відповідачів зареєстровано в гуртожитку неможливо, оскільки вони знищені за спливом терміну зберігання.

Відповідно до ст. 127 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Після припинення трудових відносин позивачка разом з сином, продовжували проживати у гуртожитку і користуватися жилим приміщенням, при цьому щомісячно сплачували рахунки, що виставлялися їм за користування жилим приміщенням.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на захист права на житло громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них, на гуртожитки, що знаходяться у приватній власності, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 21.07.1993 року відповідно до договору викупу державного майна і передачі його акціонерному товариству у листопаді 1992 року, було створено Акціонерне орендне підприємство "Птахофабрика Київська", що подало заяву на приватизацію, а Фонд державного майна прийняв заяву на приватизацію, шляхом викупу орендного майна, що відповідно до ст.. 15 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в ред.. від 18.09.1992 року) було одним із способів приватизації.

Відповідно до розділу 2.02-2.03 договору організація орендарів викупила орендовані фонди (гуртожиток), які були включені до статутного капіталу акціонерного товариства, правонаступником якого наразі є ТОВ "Птахофабрика Київська".

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей. Виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей.

Позивачем не доведено незаконність підстав вселення до жилого приміщення відповідача, яка пропрацювала на підприємстві 10 років та більше 20 років разом з сином проживає у ньому, позивачка з дитиною зареєстрована у спірному приміщенні, постійно проживають у придатному для проживання людей гуртожитку, який не знаходиться в аварійному стані, сплачує комунальні послуги на рахунок позивача, які він отримує, іншого житла не мають, позивачем надавалась згода та документи для постановлення відповідачів на квартирний облік,

Крім того, відповідно ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Судом встановлено, що відповідач пропрацювала на підприємстві 10 років.

Відповідно ч. 3 ст. 132 ЖК, осіб, перелічених у ст. 125 зазначеного Кодексу може бути виселено тільки з наданням іншого жилого приміщення.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про те, що правових підстав для виселення ОСОБА_1 з сином не має.

Щодо вимог позивача про виселення з гуртожитку чоловіка відповідача зазначена вимога також задоволенню не підлягає, оскільки доказів постійного проживання його в гуртожитку суду не надано.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги Товариства є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» в задоволенні позову до ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя