АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Лазаренко В.В.
№ 22-ц/796/4159/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 26 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвано шлюб, зареєстрований 23 серпня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області (актовий запис № 200), між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

03 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить змінити заочне рішення суду, виключивши з його мотивувальної частини наступне посилання: «З пояснень позивача в судовому засіданні та наданих письмових доказів, зокрема довідки Науково-освітнього центру інтенсивного навчання іноземних та української мови «Інтенсив» від 24 грудня 2014 року, результатів психологічного обстеження учня 5-Б класу гімназії №178м. Києва ОСОБА_4, характеристики ОСОБА_4 з гімназії №178 м. Києва, встановлено, що основною причиною розірвання шлюбу стало самоусунення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_4 майже з народження дитини, що проявляться у тому, що відповідачка не займається вихованням сина ОСОБА_4, не цікавиться його розвитком, успіхами, не піклується про стан його здоров'я.» Посилається на порушення судом норм процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції вдався до оцінки обставин, що не стосуються підстав розірвання шлюбу, тим самим створив умови для пред'явлення позивачем вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №200.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Встановивши, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу відповідачем ОСОБА_2 не оскаржується. ОСОБА_2 порушує питання про виключення з мотивувальної частини рішення суду висновку суду, що основною причиню розірвання шлюбу є її самоусунення від виконання батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_4.

Колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_2

В мотивувальній частині рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 зазначено про встановлення, що відповідачка не займається вихованням сина, не цікавиться його розвитком, успіхами, не піклується про стан його здоров'я. Доказами цього суд зазначив пояснення позивача ОСОБА_3, дані довідки Науково-освітнього центру інтенсивного навчання іноземних та української мови «Інтенсив» від 24 грудня 2014 року, результати психологічного обстеження учня 5-Б класу гімназії №178 м. Києва ОСОБА_4, характеристику ОСОБА_4 з гімназії №178 м. Києва.

Проте дані обставини не стосуються предмету доказування у справі розірвання шлюбу визначених з огляду на положення ст. 112 СК України.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує встановлені судом обставини щодо відношення до виконання батьківських обов'язків та наголошує на тому, що вони створюють ОСОБА_3 підстави для звернення до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 26 грудня 2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 суд відмовив, чим позбавив ОСОБА_2 можливості надання доказів, що спростовують твердження позивача про її відношення до дитини.

Враховуючи викладене, заочне рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 26 грудня 2014 року підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини абзацу п'ятого, у якому судом було встановлено, що основною причиною розірвання шлюбу стало самоусунення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_4 майже з народження дитини, що проявляться у тому, що відповідачка не займається вихованням сина ОСОБА_4, не цікавиться його розвитком, успіхами, не піклується про стан його здоров'я.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзац п'ятий, в якому судом було установлено, що основною причиною розірвання шлюбу стало самоусунення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_4 майже з народження дитини, що проявляться у тому, що відповідачка не займається вихованням сина ОСОБА_4, не цікавиться його розвитком, успіхами, не піклується про стан його здоров'я.

В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді