Справа № 525/863/16-ц
Провадження № 2/525/309/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 18.12.2015 року помер її дядько ОСОБА_4, останнім місцем проживання та реєстрації на момент смерті якого було АДРЕСА_1; на момент смерті він проживав сам.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадкового майна увійшла квартира № 8 у житловому будинку № 92, який знаходиться за адресою сел. Велика Багачка Полтавської області, вулиця Шевченка. Дана квартира розташована на першому поверсі 2 поверхового будинку та складається з: 1-а кімната (5) площею 18, 0 кв. м.; коридору (1) площею 5,3 кв. м; кладової (2) площею 1,4 кв. м; санвузла (3) площею 3,8 кв. м; кухні (4) площею 7,4 кв. м; балкона ( к= 0,3) площею 1,0 кв.м, загальною площею 36, 9 кв. м.

Дану квартиру її дядько придбав відповідно до укладення договору купівлі продажу 18.05.1999 року та отримав на руки правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі продажу, квартиру прийняв та проживав у ній до смерті, до 2015 року.

Як вказує позивач, її дядько за життя не провів державної реєстрації даної квартири і не зареєстрував її у Полтавському БТІ, що підтверджується довідкою, яку видало мені з архіву ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор».

Позивачка вказує, що є спадкоємицею за законом пятої черги після смерті дядька-ОСОБА_4, оскільки останній був рідним братом її батька ОСОБА_5, який помер 20 вересня 2010 року. Вона прийняла спадщину шляхом подання заяви в шестимісячний строк після смерті дядька до приватного нотаріуса ОСОБА_2 нотаріального округу ОСОБА_6

Спадкоємицею за заповітом є ОСОБА_3, яка також прийняла спадщину та оформила спадкові документи на земельні паї.

Позивачка зазначає, що вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру, надавши із правовстановлюючих документів договір купівлі продажу, то приватний нотаріус ОСОБА_6 відмовила їй на підставі того, що договір купівлі продажу не пройшов державної реєстрації, а відповідно до положень ЦК України право власності на нерухоме майно виникає після його державної реєстрації. Посилаючись на вищевикладені обставини, просила суд її позовні вимоги задовольнити (а.с.а.с.2-3).

В судове засідання 13.09.2016 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_7 подали письмову заяву про підтримання позовних вимог та просили розглядати справи у їх відсутність (а.с.57).

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради Полтавської області в судове засідання не зявився, від ОСОБА_2 селищної ради Великобагачанського району Полтавської області надійшла заява про визнання позову ОСОБА_1 в повному обсязі та про розгляд справи у відсутність представника селищної ради (а.с.40).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність та про не заперечення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1; вказала, що вона за заповітом є спадкоємцем лише земельної ділянки, належної ОСОБА_4; відносно квартири вона не є спадкоємцем за заповітом і на неї не претендує (а.с.39).

У звязку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 13.09.2016 року у відсутність позивача, відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що батько позивачки по справі ОСОБА_1 (до укладення шлюбу «Бандур») ОСОБА_8 ОСОБА_5 (а.с.а.с.9,10), останнім місцем проживання та реєстрації якого було м. Харків, помер 22.09.2010 року в м. Харків, про що Відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть (а.с.4).

Дядько позивачки по справі ОСОБА_1 (до укладення шлюбу «Бандур») ОСОБА_8 ОСОБА_4 (а.с.а.с. 7,8,9,10), останнім місцем проживання та реєстрації якого було АДРЕСА_1, помер 18.12.2015 року, про що Відділом ДРАЦС ОСОБА_2 районного управління юстиції Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.5).

Згідно договору купівлі-продажу від 18.05.1999 року,реєстровий №696, квартиру №8 в будинку №92 в сел. Велика Багачка Полтавської області по вулиці Шевченка ОСОБА_5 придбав відповідно до укладення договору купівлі продажу 18.05.1999 року та отримав на руки правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі продажу, квартиру прийняв та проживав у ній до смерті до 2015 року (а.с.а.с.6,11). Також вбачається, що вищевказаний договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_9, реєстровий №696 (а.с.6), однак зареєстрований не був.

З довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №598 від 10.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті (помер 19.12.2015 року), проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, один (а.с.11).

З Витягу з технічного паспорту на квартиру №8 у житловому будинку №92, що розташований в сел. Велика Багачка, вул. Шевченка, 92 Полтавської області вбачається, що дана квартира розташована на першому поверсі 2 поверхового будинку та складається з: 1-а кімната (5) площею 18,0 кв.м.; коридору (1) площею 5,3 кв.м; кладової (2) площею 1, 4 кв.м; санвузла (3) площею 3, 8 кв.м; кухні (4) площею 7, 4 кв. м; балкона (к=0,3) площею 1,0 кв.м. загальною площею 36, 9 кв.м. (а.с.а.с.15-16). Зі звіту з незалежної оцінки майна вбачається, що оціночна вартість обєкта складає 87000 грн. (а.с.а.с.14,43-56).

З довідки, виданої ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №5679 від 05.07.2016 року вбачається, що у відповідності до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 92 в сел. Велика Багачка Полтавської області за гр. ОСОБА_4 не проводилась (а.с.13).

Приватний нотаріус ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_6 постановою від 24.06.2015 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на дану квартиру, оскільки договір купівлі продажу не пройшов державної реєстрації. Відповідно правового поля право власності на нерухоме майно виникає після його державної реєстрації (а.с.12).

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_6 №1424/01-16 від 30.08.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видачі на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що після померлого ОСОБА_4, який помер 18.12.2015 року, останнє місце проживання якого АДРЕСА_2, надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3, будь-які інші заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини не надходили, претензії кредиторів не надходили. Видано свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_3 (а.с.а.с.32-38).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Отже, системний аналіз наданих позивачем у справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом пятої черги після смерті дядька - ОСОБА_4, оскільки останній був рідним братом її батька ОСОБА_5, який помер 20 вересня 2010 року. Вона прийняла спадщину шляхом подання заяви в шестимісячний строк після смерті дядька до приватного нотаріуса ОСОБА_2 нотаріального округу ОСОБА_6

При цьому, з урахуванням постанови приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 24.06.2016 року позивач ОСОБА_1 не може у встановленому порядку отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння, оскільки договір купівлі продажу не пройшов державної реєстрації, хоча відповідно до чинного законодавства, право власності на нерухоме майно виникає після його державної реєстрації.

В контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_10 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Таким чином, проаналізувавши в своїй сукупності відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та доведеності прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4, з урахуванням мотивів відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що з урахуванням заявлених позовних вимог є передбачені законом підстави для визнання того, що на момент смерті 18.12.2015 року ОСОБА_4 належала на праві власності квартира №8 у житловому будинку № 92, який знаходиться за адресою сел. Велика Багачка Полтавської області вулиця Шевченка та складається з: 1-а кімнати (5) площею 18,0 кв. м, коридору (1) площею 5,3 кв.м, кладової (2) площею 1,4 кв.м, санвузла (3) площею 3, 8 кв.м, кухні (4) площею 7,4 кв. м , балкон ( к= 0,3) площею 1,0 кв.м, загальною площею 36,9 кв. м., а в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, для визнання за ОСОБА_1 як за спадкоємицею пятої черги права власності на квартира №8 у житловому будинку №92, який знаходиться за адресою сел. Велика Багачка Полтавської області, вулиця Шевченка та складається з 1-а кімнати (5) площею 18,0 кв. м. , коридору (1) площею 5,3 кв. м, кладової (2) площею 1, 4 кв. м , санвузла (3) площею 3, 8 кв. м, кухні (4) площею 7,4 кв. м, балкон ( к= 0,3) площею 1, 0 кв.м, загальною площею 36, 9 кв. м.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,1216-1218,1261,1268 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.3,10,11,57,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати, що на момент смерті 18.12.2015 року ОСОБА_4 належала на праві власності квартира №8 в житловому будинку № 92, який знаходиться за адресою сел. Велика Багачка Полтавської області, вулиця Шевченка та складається з: 1-а кімнати (5) площею 18, 0 кв.м, коридору (1) площею 5,3 кв.м, кладової (2) площею 1, 4 кв. м, санвузла (3) площею 3,8 кв.м, кухні (4) площею 7,4 кв.м балкон ( к= 0, 3) площею 1,0 кв.м, загальною площею 36, 9 кв. м.

В порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємицею пятої черги право власності на квартира №8 в житловому будинку № 92, який знаходиться за адресою: сел. Велика Багачка Полтавської області, вулиця Шевченка та складається з: 1-а кімнати (5) площею 18,0 кв.м, коридору (1) площею 5,3 кв. м, кладової (2) площею 1,4 кв.м, санвузла (3) площею 3,8 кв.м, кухні (4) площею 7,4 кв.м, балкон ( к=0,3) площею 1,0 кв.м, загальною площею 36, 9 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя