Справа № 212/4068/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, без участі секретаря судового засідання та без фіксації судового процесу технічними засобами розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста ОСОБА_2 позовну заяву;

ОСОБА_3 яка є представником за довіреністю та діє в інтересах ОСОБА_4 до Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії, -

В С Т А Н О В И В ;

Позивачка ОСОБА_3 яка є представником за довіреністю та діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_2 з позовом до Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії.

В своєму позові позивачка просила суд постановити рішення яким стягнути з Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» на користь ОСОБА_4 суму не нарахованої і не виплаченої соціальної стипендії за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року в розмірі 14240 гривень 00 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 у своїй позовній заяві суду зазначила, що ОСОБА_4 відповідно до наказу від 23 серпня 2012 року № 112-с була зарахована на 1 курс вищого навчального закладу 1 рівня акредитації «Криворізький коледж економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, спеціальність «Бухгалтерський облік». За відомостями Єдиної державної бази освіти зарахований поза конкурсом, як пільгова категорія, у відповідності до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Факт наявності підземного стажу роботи батька, ОСОБА_6, більше 15 років, а саме: 20 років 00 міс, 00 днів надавав ОСОБА_4 право на отримання з вересня 2012 року соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, у відповідності до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Але, під час навчання в коледжі ОСОБА_4, з вересня 2012 року по червень 2014 року, отримувала лише мінімальну академічну стипендію та з липня 2014 року по червень 2015 року підвищену за успішне навчання.. Соціальну стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», вона не отримувала.

Враховуючи вище викладене, до стягнення з Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» на користь ОСОБА_4, пред'являється заборгована соціальна стипендія, в межах позовної давності, за період з серпня 2013 року по червень 2015 року. За цей період навчальним закладом ОСОБА_4, виплачувалась стипендія на загальну суму 13490 гривень 00 копійок. Загальна сума соціальної стипендії, яку відповідач повинен був виплатити за цей період, складає 27730 гривень 00 копійок.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 яка є представником за довіреністю та діє в інтересах ОСОБА_4 не зявилась заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність у якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась заздалегідь надавши суду заперечення на позовну заяву у якому просила суд розглядати справу у її відсутність, та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 навчався у Криворізькому коледжі економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» за спеціальністю «Бухгалтерський облік» з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року.

Відповідно до, ст. 51 Закону України «Про освіту» вихованці, учнів, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти мають право на забезпечення стипендіями, гуртожитками, інтернатами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Норми ст. 64 Закону України «Про вищу освіту» також передбачають, що особи, які успішно навчаються у вищих навчальних закладах державної або комунальної форми власності за денною (очною) формою навчання за кошти державного або місцевого бюджету, забезпечуються стипендіями у розмірі не менше ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Порядок призначення і виплати стипендій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року за № 882

«Питання стипендіального забезпечення», яка є похідною від вищевказаних законодавчих актів, затверджено Порядок призначення і виплати стипендій (надалі Порядок призначення та виплати стипендій). Стипендії призначаються особам: академічні: за результатами навчання у професійно-технічних і вищих навчальних закладах та виявленою при цьому успішністю; на підставі наказу про зарахування до навчальних закладів та наукових установ; соціальні - на підставі нормативно-правових актів на отримання державних пільг і гарантій для окремих категорій громадян.

Що стосується нарахування соціальної стипендії, то у пункті 6 Порядку призначення та виплати стипендій наведений виключний перелік осіб, які мають право на отримання соціальної стипендії, а саме: студентам і курсантам вищого навчального закладу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також студентам і курсантам вищого навчального закладу, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишились без батьків; студентам і курсантам вищого навчального закладу з числа осіб, яким згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» гарантуються пільги під час призначення стипендії; студентам і курсантам вищого навчального закладу з малозабезпечених сімей (у разі отримання відповідної державної допомоги згідно із законодавством); студентам, які є дітьми-інвалідами та інвалідами І-ІІІ групи; студентам і курсантам вищого навчального закладу, які мають сім'ї з дітьми і в яких обоє з подружжя або одна мати (батько) навчається у вищому навчальному закладі за денною формою навчання; студентам, які навчаються за гірничими спеціальностями, батьки яких загинули або стали інвалідами внаслідок отримання травм на виробництві, професійного захворювання під час роботи на вугледобувних підприємствах.

Вищевказана Постанова Кабінету Міністрів України - є єдиним нормативним актом, що регулює питання призначення, нарахування та виплати соціальних стипендій студентам.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Отже, позивачка, навчаючись за спеціальністю «Бухгалтерський облік», не потрапляє у категорію передбачених державою осіб, яким надане право нарахування соціальної стипендії.

Що стосується призначення та виплати соціальної стипендії відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку чи стали інвалідами І або ІІ групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Даною нормою права установлена умова, відповідно до якої норми і положення статті 5 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно із Законом України від 08 липня 2010 року № 2456-V1, враховуючи зміни, внесені Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIIІ, згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII.

Однак, слід зазначити, що фінансування витрат соціальної стипендії дітям шахтарів, студентам коледжу, які не навчаються гірничих спеціальностей, не забезпечувалось коштами державного бюджету, що підтверджується листами розпорядника бюджетних коштів вищого рівня: лист Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 28 лютого 2013 року за № 2/11-4748; лист Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2014 року за № 1/11-20179; лист Міністерства освіти і науки від 22 квітня 2015 за № 1/11-5898.

Криворізький коледж економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет ім. В.Гетьмана» є відокремленим структурним підрозділом університету і діє на підставі Положення, затвердженого ректором Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» 15 грудня 2006 року.

Коледж є бюджетною установою, яка відповідно до п. п. 12 п. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України - є організацією, створеною у встановленому порядку, що повністю утримується за рахунок держаного чи місцевого бюджету і є неприбутковою. Відповідно до інформації управління державного казначейської служби України у Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області коледж: фінансується із державного бюджету.

Фінансується освітня діяльність коледжу за рахунок бюджетних асигнувань, що є повноваженням розпорядника бюджетних коштів, наданих відповідно до бюджетного призначення на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, цільові та часові обмеження.

Фінансування видатків на виплату стипендій є частиною фінансування освітньої діяльності закладу освіти, яке здійснюється за бюджетним призначенням.

Бюджетне призначення, згідно норми пп. 8 п. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України - це повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане Бюджетним кодексом України, Законом України «Про Державний бюджет» (рішенням про місцевий бюджет).

Цивільно-правові відносини між: позивачем та коледжем щодо призначення та виплат йому державної соціальної стипендії, як дитині шахтаря, знаходиться в безпосередній залежності від бюджетно-правових (кошторисно-правових) відносин щодо державного фінансування видатків на здійснення такої виплати позивачу. Однією стороною зазначених бюджетних відносин є держава, в особі розпорядника бюджетних коштів вищого рівня - Міністерства освіти і науки, а іншою - коледж:, який під загрозою притягнення до юридичної відповідальності, не має права вийти за межі обсягу і цільової спрямованості коштів державного фінансування виплат, визначених кошторисом коледжу, затверджених розпорядником бюджетних коштів вищого рівня.

Згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом України «Про державний бюджет України». Зміни розмірів, мети та обмеження в часі бюджетних призначень, крім випадків, передбачених цим кодексом, здійснюються лише за наявності у Законі України «Про державний бюджет України» відповідного положення.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до наказу від 23 серпня 2012 року № 112-с була зарахована на 1 курс вищого навчального закладу 1 рівня акредитації «Криворізький коледж економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, спеціальність «Бухгалтерський облік». За відомостями Єдиної державної бази освіти зарахований поза конкурсом, як пільгова категорія, у відповідності до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Факт наявності підземного стажу роботи батька, ОСОБА_6, більше 15 років, а саме: 20 років 00 міс, 00 днів надавав ОСОБА_4 право на отримання з вересня 2012 року соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, у відповідності до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Але, під час навчання в коледжі ОСОБА_4, з вересня 2012 року по червень 2014 року, отримувала лише мінімальну академічну стипендію та з липня 2014 року по червень 2015 року підвищену за успішне навчання.. Соціальну стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», вона не отримувала.

Згідно ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 59, ч. З, 4 ст. 60, ч. 2, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів І та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Зазначена норма права не суперечить положенням ст. З Закону України «Про вищу освіту», згідно якої держава гарантує особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільги та соціальні гарантії у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до наказу від 30 червня 2015 року № 129-с ОСОБА_4, була відрахована з навчального закладу в зв'язку з закінченням повного курсу навчання. Однак відповідачем не був проведений повний розрахунок з ОСОБА_4, та не були виплачені всі належні їй суми, а саме: соціальна стипендія в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» за період його навчання.

Згідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості соціальної стипендії відповідача перед ОСОБА_4, за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року складає 14240 гривень 00 копійок.

Відповідно до Положення Криворізького коледжу економіки та управління навчальний заклад є структурним підрозділом Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5», який включений до ЄДРПОУ 12 листопада 2004 року, ідентифікаційний код 00193275.

Згідно з пунктом 1.6. Положення, Коледжу, відповідно до Статуту Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5», делеговані окремі права, а саме: мати розрахунковий рахунок у банку, круглу печатку із зображенням Державного герба України із своїм найменуванням, штампи та інші атрибути, а також бути позивачем та відповідачем у судах за справами, що виникають у ході їх фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до п.4.2 Положення Криворізького коледжу економіки та управління ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5», Коледж, окрім іншого, має право на фінансування з державного бюджету та з місцевих бюджетів, а також з позабюджетних джерел; у межах фонду заробітної плати та позабюджетних коштів (власних надходжень), виділених з державного бюджету України та власних коштів, установлювати підвищені посадові оклади, стипендії та інші заохочувальні виплати відповідно до законодавства України; самостійно розпоряджатись усіма видами асигнувань.

У відповідності до пункту 8 частини 3 статті 3 Закону України «Про вищу освіту» формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечується шляхом надання особам, які навчаються у вищому навчальному закладі, пільг і соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 № 345-VI (із змінами, внесеними згідно із Законом № 5082-VI від 05 липня 2012 року) встановлено право осіб, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менше 15 років на «зарахування поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб».

У відповідності до частини 3 статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 01 січня - 1147 гривень, з 01 грудня - 1218 гривень.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 01 січня - 1218 гривень.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі: з 01 січня по 31 серпня 2015 року - 1218 гривень.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік» дія статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не призупинялась.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Але, в 2015 році спеціальний порядок застосування положень вказаного Закону Кабінетом Міністрів України не встановлювався.

Всупереч статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідач не здійснював ОСОБА_4, виплати соціальної стипендії, посилаючись на відсутність коштів та норми Порядку призначення та виплати стипендії, затвердженого постановою КМУ від 12 липня 2004 року № 882, яким виплата стипендії особам, батьки яких шахтарі та мають стаж роботи у підземних умовах більше 15 років, не передбачена.

Виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент. А тому функціональність вказаного Закону не залежить від встановленого Кабінетом Міністрів України механізму нарахування та виплати стипендії.

Обов'язок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі, не може ставитися в залежність до наявності бюджетних коштів. Європейський Суд з прав людини, практику якого, згідно з правилом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують як джерело права, в своєму рішенні, викладеному в справі «Кечко проти України», встановив, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань. Кабінету Міністрів України не делегувалося право визначати розміри передбачених ним видатків, а тому відсутність бюджетного фінансування на ці видатки не може бути підставою для відмови у позові.

Крім того, положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, в частині визначення ним переліку осіб, які мають право на отримання соціальної стипендії, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів, які мають стаж підземної роботи більше 15 років.

Згідно вимог ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Тому Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02 вересня 2008 № 345-VI має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 "Порядку призначення і виплати стипендії". Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Крім того, у відповідності до частини 3 статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать цьому закону. Не внесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав Позивача на отримання стипендії в розмірі, встановленому Законом

Виходячи з передбаченого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права, необхідно враховувати положення Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу та прийнятий пізніше. Виходячи з цього конституційного принципу, при встановленні конкретного розміру пільги, Кабінет Міністрів України не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою Закону.

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення Європейського Суду з прав людини від 22.06.2004 р., п. 184).

Відповідач несе відповідальність за втрату доходу, шкода завдана Позивачці його неправомірними діями, тому обставини на які посилається відповідач як на обґрунтування своїх заперечень є на думку суду необґрунтованими, та спростовуються наведеними вище нормами закону, які суд приймає до уваги при постановленні рішення в обґрунтування позовних вимог, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 61,212, 213, 214, 215 ЦПК України, ч.1 ст. 5, ч.3 ст.10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 № 345-VI (із змінами, внесеними згідно із Законом № 5082-VI від 05 липня 2012 року), Законами України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 8 Конституції України, справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення Європейського Суду з прав людини від 22.06.2004 р., п. 184, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 яка є представником за довіреністю та діє в інтересах ОСОБА_4 до Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» на користь ОСОБА_4 суму не нарахованої і не виплаченої соціальної стипендії за період з 01 серпня 2013 року по 30 червня 2015 року в розмірі - 14240 гривень 00 копійок.

Стягнути з Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені ОСОБА_5» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_2.

Суддя ; ОСОБА_1