Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що за умовами кредитного договору від 7 листопада

2007 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_5, остання отримала кредит у розмірі 63 000 доларів США зі сплатою 11,6 % річних на строк по 6 листопада

2032 року. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором поруки від 7 листопада 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно умов якого поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. У порушення вимог кредитного договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованість в розмірі 956 425,78 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_4

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов, у якому просила визнати дію договору поруки припиненим, посилаючись на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 не укладалось жодних договорів, а про зміну кредитора їй не повідомлялось, а стало відомо із пакету документів що надав ПАТ «Дельта Банк». Вважала, що порука є припиненою в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як останній платіж позичальником був проведений 30 грудня 2014 року (із запізненням на 10 днів), а наступний термін платежу, за договором був встановлений по 20 січня 2015 року (включно), який позичальник не здійснив.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 9 лютого 2016 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк» в задоволенні позову. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано договір поруки, укладений 7 листопада 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ « Укрпромбанк», припиненим з 21 липня 2015року.

Рішенням апеляційного суду апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 7 листопада 2007 року у розмірі 956 425,78 грн із яких: 590 262, 34 грн сума заборгованості за кредитом, 66 163, 45 грн сума заборгованості за відсотками, 9 212,58 грн пеня.

Зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без задоволення. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк», апеляційний суд правильно виходив із того, що між сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки боржник виконував обов'язки, покладені кредитним договором, неналежним чином, позивач має право на повернення коштів у судовому порядку з поручителя, який несе солідарну з боржником відповідальність.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання поруки припиненою, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як убачається з матеріалів справи, п. 1.3 кредитного договору встановлено кінцевий строк повернення коштів 6 листопада 2032 року, а

п. 10 договору поруки передбачено дію даного договору до повного виконання зобов'язань за кредитним договором боржником чи поручителем. 17 серпня 2015 року кредитор надіслав поручителю досудову вимогу (а. с. 9-11), а з позовом до суду пред'явлено 28 серпня 2015 року, тобто в установлений законом шести місячний строк від дати зміни строку виконання основного зобов'язання.

Оскільки як боржником так і поручителем умови кредитного договору не виконувались, виникла заборгованість підлягала стягненню в судовому порядку.

Рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 526, 553, 554, ч. 4 ст. 559,

1050 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

Ю.Г.Іваненко

В.М.Колодійчук