АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2245/16 Справа № 202/3919/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Колективного підприємства "Дніпропетровський райсількомунгосп", ОСОБА_5, треті особи - Державний реєстратор Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання дій щодо звільнення неправомірними, визнання рішення загальних зборів співвласників недійсними, скасування державної реєстрації, відновлення прав співвласника, застосвання наслідків недійсності правочинів та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Колективного підприємства "Дніпропетровський райсількомунгосп", ОСОБА_5 про визнання дій щодо звільнення неправомірними, визнання рішення загальних зборів співвласників недійсними, скасування державної реєстрації, відновлення прав співвласника, застосвання наслідків недійсності правочинів та зобов'язання вчинити дії.

Треті особи у справі: Державний реєстратор Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

У подальшому, позовні вимоги було уточнено, позивач просила суд визнати дії директора колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_2 щодо звільнення ОСОБА_4 неправомірними, визнати рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 26.08.2009 року викладене в протоколі № 1/2009 від 26.08.2009 про примусове виведення ОСОБА_4 зі складу співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» неправомірним та скасувати державну реєстрацію виведення ОСОБА_4 зі складу співвласників підприємства Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп», визнати рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 12.09.2009 року викладене в протоколі № 2/2009 від 12.09.2009 яким затверджено нову редакцію Статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» неправомірним та скасувати державну реєстрацію нової редакції статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп») від 14.09.2009 р., визнати рішення загальних зборів членів трудового колективу Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 19 листопада 2009 року, викладене в формі протоколу № 4/2009 від 19.11.2009 року, яким було прийнято як співвласників до Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та затверджено нову редакцію статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» неправомірним та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» проведену на підставі рішення загальних зборів членів трудового колективу Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 19 листопада 2009 року, викладеного в формі протоколу № 4/2009 від 19.11.2009 року, зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 документ пов'язаний з проведенням загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 26.08.2009 р. - оригінал довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Грищенко В.І. за № 5454 від 18.12.2007 р.

У обґрунтування своїх позовних вимог, згідно наданих уточнень, позивач посилалась на наступне:

-ОСОБА_4 не надавала жодної згоди на вихід або виведення її зі складу співвласників підприємства - Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп»;

-у статуті Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» не визначено порядок вибуття або примусового виключення співвласника;

-згідно п. 3.21 Статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» в редакції від 11 лютого 2008 р., яка діяла на момент прийняття неправомірного рішення про виключення ОСОБА_4 як співвласника зі складу співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» - «Трудовий колектив КП складають громадяни України: Співвласники колективної власності КП, а також робітники, найняті за трудовими договорами (контрактами). Трудові відносини між КП та трудовими та трудовим колективом регулюються трудовим законодавством України, цим Статутом та умовами укладених договорів (контрактів). Таким чином не зважаючи на звільнення - ОСОБА_4 згідно Статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» являлася членом трудового колективу Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп». Таким чином жодних підстав для виключення ОСОБА_4 з членів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» не має;

-трудова книжка щодо звільнення ОСОБА_4 з КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп" оформлена тільки 05 жовтня 2009 року, що підтверджується ухвалою Дніпропетровського районного суду (суддя Озерянська Ж.М.) - тобто до цього моменту не можна вважати, що ОСОБА_4 була звільнена з підприємства. Це підтверджується і рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області про стягнення на користь ОСОБА_4 заробітної плати з урахуванням компенсації за затримку за весь цей період. Тобто підстава прийняття протоколу про виключення ОСОБА_4 з співвласників КП «Дніпропетровський Райсількомунгосп», що ОСОБА_4 була звільнена, не була членом трудового колективу та відповідно вже не могла бути співвласником є неправомірним і тому дане рішення в вигляді протоколу підлягає скасуванню;

-згідно ст. 41 Конституції України - Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно п.2) ч.1. ст. 3 Цивільного кодексу України - «Загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом;» Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України - ( Непорушність права власності) 1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.» не має випадків встановлених законом щодо виключення співвласника уз зв'язку з тим, що він звільнився з підприємства. Неправомірним, незаконним виключенням ОСОБА_4 зі складу засновників грубо порушено її право власності і воно підлягає захисту;

-фактично ОСОБА_4 і після звільнення продовжувала виконувати трудові обов'язки на КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп" на посаді бухгалтера, що підтверджується документами наданими нею до матеріалів справи;

-згідно ГК України та ЦК України власники на зборах приймають рішення. Також згідно ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» - для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати - примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення про внесення змін до установчих документів. Але рішення не існує є тільки протокол № 1/2009 від 26.08.2009. Тобто, має місце порушення порядку проведення державної реєстрації установчих документів КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп";

-у повістку загальних зборів КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп" не було включено питання щодо виключення ОСОБА_4 з співвласників КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп" і тому ОСОБА_4 було виключено неправомірно з грубим порушенням законних прав та інтересів без надання можливості підготовитися до розгляду питання щодо виключення виключення ОСОБА_4 з співвласників КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп";

-як слідує з тексту протоколу № 1/2009 від 26.08.2009 уповноваженого представника ОСОБА_4 було протиправно та незаконно позбавлено права голосу - тоді як він був присутнім на зборах та згідно довіреності №5454 мав всі належні повноваження щодо представлення моїх інтересів на загальних зборах КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп". Так в протоколі зазначено «без права голосу»;

-у той же час особи ОСОБА_7 та ОСОБА_9 яким згідно протоколу № 1/2009 від 26 серпня 2008 р. надавалося слово - не були станом на 26 серпня 2008 р. співвласниками КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп" і не мали права голосу на загальних зборах КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп";

-як слідує з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 090632 серії А3 після запису 7 яким було 26.02.008 р. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп" - слідує запис 8 яким 14.09.2009 р. було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів КП „ Дніпропетровський Райсількомунгосп" на підставі рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» від 12.09.2009 року, яким було затверджено нову редакцію Статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп». Так як порушено право ОСОБА_4 на участь у голосуванні затвердження нової редакції Статуту - то відповідно рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» від 12.09.2009 року, яким було затверджено нову редакцію Статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський Райсількомунгосп» слід визнати недійсним;

-рішення загальних зборів членів трудового колективу Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 19 листопада 2009 року викладене в формі протоколу № 4/2009 від 19.11.2009 року, яким було прийнято як співвласників до Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та затверджено нову редакцію статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» так як порушено право ОСОБА_4 на участь у голосуванні слід визнати неправомірним та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» проведену на підставі даного рішення;

-утримання оригінал довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Грищенко В.І. за № 5454 від 18.12.2007 р. з боку ОСОБА_5 є неправомірним і тому слід зобов'язати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 документ пов'язаний з проведенням загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 26.08.2009 р. - оригінал довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Грищенко В.І. за № 5454 від 18.12.2007 р.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп», ОСОБА_5, треті особи - Державний реєстратор Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання дій щодо звільнення неправомірними, визнання рішення загальних зборів співвласників недійсними та скасування державної реєстрації, відновлення прав співвласника, застосування наслідків недійсності правочинів та зобов'язання вчинити дії задоволені у повному обсязі.

Визнано дії директора Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_2 щодо звільнення ОСОБА_4 з посади головного бухгалтера Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» неправомірними.

Визнано рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 26.08.2009 року викладене в протоколі № 1/2009 від 26.08.2009 про примусове виведення ОСОБА_4 зі складу співвласників підприємства Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» неправомірним та скасувати державну реєстрацію виведення ОСОБА_4 зі складу співвласників підприємства Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп».

Визнано рішення загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 12.09.2009 року викладене в протоколі № 2/2009 від 12.09.2009 яким затверджено нову редакцію Статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» неправомірним та скасувати державну реєстрацію нової редакції статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 14.09.2009 р.

Визнано рішення загальних зборів членів трудового колективу Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 19 листопада 2009 року, викладене в формі протоколу № 4/2009 від 19.11.2009 року, яким було прийнято як співвласників до Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та затверджено нову редакцію статуту Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» неправомірним та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» проведену на підставі рішення загальних зборів членів трудового колективу Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 19 листопада 2009 року, викладеного в формі протоколу № 4/2009 від 19.11.2009 року.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 документ пов'язаний з проведенням загальних зборів співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» від 26.08.2009 р. - оригінал довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Грищенко В.І. за № 5454 від 18.12.2007 р.

У своїх апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кожний окремо, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважають, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.08.2007 р. ОСОБА_4 протоколом від 30.07.2007 року була призначена тимчасово в.о. бухгалтера Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп».

З 01.10.2007 року призначена на посаду бухгалтера Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп».

05 грудня 2007 року ОСОБА_4, як головний бухгалтер подала заяву про звільнення за власним бажанням за сімейними обставинами. У заяві не зазначено з якої посади ОСОБА_4 просить її звільнити (т.с.1.а.с.181).

11 грудня 2007 року ОСОБА_4, як співвласник Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» подала заяву про проведення позачергових зборів співвласників підприємства 14.12.2007 року включивши у порядок денний також питання щодо звільнення її з посади головного бухгалтера згідно пданої заяви від 05.12.2007 року (т.1.а.с.182).

Крім того, 14 грудня 2007 р. ОСОБА_4, як головний бухгалтер подала нову заяву про звільнення від займаної посади за згодою сторін або за власним бажанням з 19.12.2007 р. у зв'язку зі ставленням перепон у виконанні покладених на неї обов'язків з боку директора Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» (т.с.1.а.с.183).

Суд першої інстанції, саме з поясненнь позивача встановив, що заява про звільнення від 05 грудня 2007 року мала імпульсивний характер та була пов'язана з виникненням суттєвих розбіжностей та постійних скандалів між нею та новим директором ОСОБА_2

19 грудня 2007 р. директором Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_2 було видано наказ про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_4 У даному наказі відсутній підпис ОСОБА_4 про ознайомлення з наказом.

Матеріали справи не містять наказу про призначення ОСОБА_4 на посаду саме головного бухгалтера Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп», а лише на посаду бухгалтера.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно класифікатора професій ДК 003:2005, чинного на час ухвалення рішення про звільнення, професії бухгалтера (код КП 3433, код ЗКППТР (Загальносоюзний класифікатор професій, посад та тарифних розрядів) - 20281) та головного бухгалтера (код КП 1231, код ЗКППТР (Загальносоюзний класифікатор професій, посад та тарифних розрядів) 20656 ) не є тотожними.

Також, судом було встановлено, що не зважаючи на подану заяву про звільнення, ОСОБА_4 продовжувала виконувати трудові обов'язки бухгалтера Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп», що підтверджено долученими до матеріалів справи доказами: квитанціями про сплату податків та зборів, відомостями про виплату заробітної плати, довідками для оформлення пенсії працівникам підприємства, оплатою послуг банку, оплатою охорони, зберіганням бухгалтерських документів.

Крім того, судом було встановлено наступні обставини: - 12.12.2007 року ОСОБА_4, як співвласник, внесла через банк на розрахунковий рахунок підприємства 6000 грн. (Наповнення статутного фонду - 50%).

- 24.12.2007 року ОСОБА_4 відправила лист ОСОБА_2 з вимогою видачі: наказу про звільнення, копії статуту та інших статутних документів (ні відповіді, ні документів не отримала).

- 24.12.2007 року ОСОБА_4 здано до прокуратуру лист про незаконні дії ОСОБА_2

- 28 грудня 2007 ОСОБА_4 оплатила борг підприємства до податкової інспекції, як співвласник.

- з березня 2008 року по липень 2008 року ОСОБА_4 виплачувала ОСОБА_13 і ОСОБА_14 зарплату за охорону підприємства, як співвласник.

- у квітні 2008 року ОСОБА_4 оплатила за послуги УКРСОЦБАНКУ за 3 місяці та у подальшому продовжувала оплачувати послуги банку до жовтня 2008 року, так як вважалася у банку директором.

- у квітні 2008 року ОСОБА_4, як співвласник, внесла через банк на розрахунковий рахунок підприємства 3000 грн. (Наповнення статутного фонду - 25%).

- у травні 2008 року ОСОБА_4 , як співвласник, оплатила борг підприємства за внесками фонду соціального страхування у сумі 500 грн.

- у 2008 році ОСОБА_4 робила вибірку зарплати колишнім працівникам підприємства для оформлення пенсії.

- 29.08.2008 року ОСОБА_4, як співвласник, внесла через банк на розрахунковий рахунок підприємства 3000 грн. (Наповнення статутного фонду - решта 25%).

Як убачається з ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області - трудову книжку ОСОБА_4 щодо звільнення було оформлено тільки 05 жовтня 2009 року у зв'язку з поданням відповідного позову до суду.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинення дій щодо видачи наказу про звільнення з посади головного бухгалтера ОСОБА_4 за наявності продовження виконання трудових обов'язків після подання заяви про звільнення та при відсутності призначення на дану посаду є неправомірними.

Крім того, суд першої інстанції, з підстав передбачених ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП України, поновив позивачу строк для звернення до суду.

Однак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання неправомірними дій директора Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_2 щодо звільнення ОСОБА_4 з посади головного бухгалтера є не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Так, положеннями спеціального законодавства - Кодексу законів про працю України, врегульовано порядок захисту порушених трудових прав громадян. Зокрема, ст.232 КЗпП України визначено види трудових спорів, які розглядаються безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах:

- працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються;

- працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового

договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221статті 222 цього Кодексу;

- керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб, митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами;

- керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій етапі 221 і статті 222 цього Кодексу;

- власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації;

- працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав.

По-перше, колегія суддів вважає, що трудові спори щодо оскарження дій директора по звільненню працівника не визначені ст.232 КЗпП України.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що 26.02.2010 року ОСОБА_4 зверталась з позовом до КП «Дніпропетровський райсількомунгосп» про поновлення її на роботі на посаді бухгалтера з 19.12.2007 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду від 09.09.2010 року по справі №2-2413/10 у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Рішення не оскаржувалося та набрало чинності 20.09.2010 року. Підставою позову було те, що складання позивачем письмових заяв про звільнення було вчинено під тиском психологічного насильства. Однак, судом було встановлено факти, що заяви про звільнення від 05.12.2007 року та 13.12.2007 року відповідали волевиявленню ОСОБА_4 на той час і були спрямовані на досягнення відповідного юридичного наслідку - розірвання трудового договору. Доказів психологічного насильства з метою спонукання позивачки до написання таких заяв у судовому засіданні здобуто не було, що підтверджувалось протоколами зборів та показами свідків.

Фактично, вказаним рішенням суду не встановлено будь-яких порушень у діях директора підприємства, а тому, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст.61 ЦПК України).

Як було встановлено у суді апеляційної інстанції, і зазначене підтверджено поясненнями представника позивача - ОСОБА_4 не зверталась до підприємства та суду з питання зміни формулювання у трудовій книжці запису при звільненні. Крім того, сама позивач у своїх письмових заявах про звільнення власноручно зазначала свою посаду, як головного бухгалтера.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивач обрала спосіб захисту прав, не передбачений чинним законодавством, а суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині. Тому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_5 повернути

оригінал довіреності №5454 вій 18.12.2007 року, колегія суддів вважає наступне.

Як убачається, ОСОБА_4. видала вказану довіреність 18 грудня 2007 року терміном на три роки, з правом передоручення повноважень третім особам. Тобто видана довіреність діяла до 18.12.2010 року. Зазначеною довіреністю ОСОБА_4 уповноважила представляти її інтереси - ОСОБА_15

Відповідно до вимог ст.247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності.

Відповідно до пп.1 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі закінчення строку довіреності.

Таким чином, станом на дату звернення позивача з позовом та ухвалення оспорюваного судового рішення довіреність, щодо якої заявлено вимогу про її витребування, не має чинності, усі права, якими було наділено уповноважену особу, вона не може реалізувати.

Крім того, у відповідності до вимог ст..248,249 ЦК України визначено підстави припинення представництва за довіренісю та скасування довіреності. Тобто, законодавчо встановлено певний порядок.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Однак, суду не надано було належних доказів на підтвердження порушення прав позивача саме з боку ОСОБА_5, належних доказів того, що саме він утримує вказану довіреність і що саме утримання та неповернення оригіналу вказаної довіреності, строк дії якої закінчився 18.12.2010 року, порушує права позивача. Крім того, позивачем не надано доказів її звернення у встановленому законом порядку з питання скасування чи відкликання довіреності.

Отже, враховуючи, що суду не надано належних доказів порушення права позивача у зв'язку з відсутністю оригіналу довіреності, яка втратила чинність, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення вказаних вимог підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача.

Крім того, колгеією суддів було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2007 року були співвласниками Колективного підприємства „Дніпропетровський райсількомунгосп" - це підтверджується витягом з Єдиного Державного реєстру від 17.11.2008 року серії АВ № 271622.

09.07.2012 р. листом вих. № 5/13-1566 Дніпропетровська райдержадміністрація повідомила ОСОБА_4, що згідно протоколу загальних зборів співвласників (членів) КП „Дніпропетровський райсількомунгосп" від 26.08.09 № 1/2009 ОСОБА_4, примусово виведено зі складу співвласників вищевказаної юридичної особи, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 14.09.09, і що ОСОБА_4, не має права доступу до реєстраційної справи КП «Дніпропетровський райсількомунгосп».

12.02.2013 р. при ознайомленні з матеріалами справи № 2-410/4389/12, а саме: з внутрішнім описом документів реєстраційної справи № 1_203_001476_79 - ОСОБА_4 стало відомо, що:

«26 серпня 2009 р. рішенням загальних зборів співвласників (членів) Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» оформленим протоколом № 1/2009 - по третьому питанню «Про перебування ОСОБА_4 в складі співвласників підприємства КП «Дніпропетровський райсількомунгосп» було прийнято з боку співвласника КП «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_2 рішення про виведення з співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» ОСОБА_4. 12 вересня 2009 року рішенням загальних зборів співвласників (членів) Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» оформленим протоколом № 2/2009 по другому питанню «Затвердження Нової редакції Статуту КП «Дніпропетровський райсількомунгосп» - було прийнято рішення «Затвердити нову редакцію Статуту «Дніпропетровський райсількомунгосп». Як слідує з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 090632 серії А3 після запису 7 яким було 26.02.2008 р. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів КП „ Дніпропетровський райсількомунгосп" - слідує запис 8 яким 14.09.2009 р. було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів КП „ Дніпропетровський райсількомунгосп"».

Таким чином, ОСОБА_4 є власником корпоративних прав Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» і між нею і співвласником та підприємством виник саме корпоративний спір (згідно нормативного визначення корпоративних прав встановленого в Законі України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції від 24.07.2009 р.) з приводу протизаконного виведення її з складу співвласників Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп» та подальшого внесення змін до установчих документів Колективного підприємства «Дніпропетровський райсількомунгосп».

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду вказані позовні вимоги, у цій частині, на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України провадження у справі слід закрити, повідомивши позивача, про те, що він може звернутись за захистом своїх прав в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_16 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання дій щодо звільнення неправомірними та про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Провадження у справі в частині інших позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання рішення загальних зборів співвласників недійсними, скасування державної реєстрації, відновлення прав співвласника, застосування наслідків недійсності правочинів - закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез