АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1432/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю: позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7,

представника відповідача ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

04 лютого2016 року позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 січня 2013 року по 23 листопада 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою, та знаходиться на повному її утриманні.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивачка вказує, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не дивлячись на те, що дочка постійно потребує значних матеріальних витрат на харчування, одяг, розвиток і розвиваючі іграшки, крім того вона перебуває на обліку у лікаря-невролога та за станом здоровя потребує регулярного спостереження лікарями, придбання ліків та ортопедичного взуття, що є особливою обставиною, повязаною з хворобою.

ОСОБА_6 зазначає, що на даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною трьох років і не має можливості працювати, щоб утримувати себе та доньку, а тому потребує допомогу на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Тому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 3900 грн. на місяць;

- стягнути з ОСОБА_7 додаткові витрати на доньку у розмірі 600 грн. на місяць;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини до досягнення донькою ОСОБА_9 трьох років у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на місяць.

В ході розгляду справи позивачка ОСОБА_6 від вимоги про стягнення аліментів на своє утримання відмовилася.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_7 аліменти на користь ОСОБА_6:

- на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття;

- додаткові витрати в розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 04 лютого 2016 року до видужання дитини.

Стягнуто з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням суду, просить його змінити як необґрунтоване і ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_7 на її користь:

- аліменти на утримання доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі розмірі 3500 грн. на місяць, починаючи з 04.02.2016 року;

- додаткові витрати на доньку ОСОБА_9 у розмірі 600 грн. на місяць, починаючи з 04.02.2016 року;

- аліменти на утримання дружини до досягнення донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на місяць починаючи з 04.02.2016 року.

В апеляційний скарзі відповідач ОСОБА_7, не погоджуючись з рішенням суду, просить його змінити, стягнувши з нього на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття та на користь держави 61,24 грн. судового збору.

В задоволенні додаткових витрат в розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 04.02.2016 року до видужання дитини відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з урахуванням матеріального стану платника аліментів, який на даний час не працює, прийшов до висновку про необхідність стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Щодо додаткових витрат, то суд вважає, що підставою для часткового задоволення позову в цій частині є хвороба дитини, яка потребує періодичного лікування, що викликані особливими обставинами у розумінні ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду, оскільки судом першої інстанції не повно досліджено обставини справи щодо можливості відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., та не дано їм належну правову оцінку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_8 України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 12 січня 2013 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 45 (а.с. 9).

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.10).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року (далі Постанова від 15.05.2006р.) розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_7 ніде не працює та не має постійного офіційного доходу, а тому не може сплачувати аліменти на утримання своєї дочки в тому розмірі, який зазначено позивачкою і який вона вважає необхідним для забезпечення належного рівня життя дитини.

Тому колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки, враховуючи матеріальне становище відповідача ОСОБА_7, колегія вважає за можливе стягнути на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно до досягненню дитиною повноліття.

Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів установлюється у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, присуджених у твердій грошовій сумі, є меншим від мінімального розміру, то в такому випадку дитині додатково призначається державна допомога у розмірі різниці між визначеним судом розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, станом на 20 квітня 2016 року (день ухвалення рішення) розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей до 6 років становив 1 167 грн., що 30% становить 350,10 грн., тоді як розмір аліментів на утримання дитини суд визначає по 800 грн. на місяць.

З цих підстав є зайвим посилання суду у рішенні про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, «але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку».

Слід зазначити, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації (ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини індивідуальні у кожному конкретному випадку.

У п.18 Постанови від 15. 05. 2006 року також розяснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_6 посилалася на те, що відповідач має дохід, а тому вважає за можливе стягнути з нього крім аліментів на утримання дитини ще й додаткові витрати на оплату лікування дочки в розмірі 600 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог в частині стягнення додаткових витрат, оскільки позивачка не надала доказів, які б підтверджували, що дитина потребує систематичного лікування, нагляду у спеціалізованих лікарів та профілактичних заходів чи додаткового харчування. Надані нею чеки, з яких вбачається, що позивачка купує для дитини продукти харчування щоденного вжитку та сезонний одяг, не дають підстави для стягнення додаткових коштів, оскільки на ці потреби стягуються аліменти.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 також вважає незаконним рішення щодо відмови їй у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача коштів в розмірі 1000грн. на її, позивачки, утримання до досягнення дочкою трьохрічного віку.

Колегія суддів вважає, що такі апеляційні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища (ч.4 ст.84СК).

Аліменти на дружину також присуджуються від дня предявлення позову.

Оскільки позивачка звернулася до суду з позовом 04.02.2016 року, то саме з цієї дати підлягають до стягнення з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дочкою трьох років 30 квітня 2016 року.

Розмір аліментів теж визначається з урахуванням вище зазначених обставин та може становити 500 грн. на місяць.

Що стосується відмови ОСОБА_6 від позову в цій частині стягнення аліментів на її утримання, на яку посилається суд у рішенні, попередньо зазначивши, що позивачка позов підтримує в повному обємі, то колегія вважає, що така відмова не може бути прийнята судом, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального законодавства, так як не оформлена у тому виді, в якому подавався сам позов у формі заяви, та по ньому не приймалося відповідне судове рішення у вигляді окремого процесуального документа ухвали (стаття 205 ЦПК).

Крім того, в п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального закону» від 12.06.2009 року №2 розяснено, що відповідно до вимог частини другої статті 208 ЦПК всі питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду у випадках, установлених цим Кодексом, суд має вирішувати шляхом постановлення ухвал, які залежно від характеру і складності питання, що ними вирішуються, оформляються або окремим процесуальним документом, постановленим у нарадчій кімнаті, або проголошуються усно в судовому засіданні із занесенням до журналу судового засідання і мають відповідати за змістом статті 210 ЦПК та окремим вимогам з цього приводу, що містяться в інших нормах ЦПК.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Проте, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року (зі змінами та доповненнями від 22.05.2015 року) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Отже, до стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь держави підлягає також сума судового збору в розмірі 606,32 грн. за подачу ОСОБА_6 апеляційної скарги, яка частково судом задовольняється.

З врахуванням того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, мається невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання позивачки, а також в частині відшкодування судових витрат і ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 і ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів - змінити.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 04 лютого 2016 року і до її повноліття.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого аліменти на утримання ОСОБА_6 по 500 грн. щомісячно, починаючи з 04 лютого 2016 року і до досягнення дочкою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, тобто, до 30 квітня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 606,32 грн., який перерахувати на: одержувач - УДКСУ у м. Черкасах, Черкаської області; код ЄДРПОУ - 38031150; банк одержувач - ГУДКСУ у Черкаській області; МФО - 854018; рахунок одержувача - 0002; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Рішення в частині стягнення судового збору за подачу позовної заяви залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :