Справа №752/4076/16-ц
Провадження № 2/752/2962/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.09.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 9441 гривня, витрат, понесених на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500 гривень, та стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2014 р. близько 17.00 год в м.Києві по пр-ту Перемоги, 94/1 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Хонда « д.н. НОМЕР_2, що належить позивачу.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 10.12.2014 р. винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди була визнана водій автомобіля «Ніссан» ОСОБА_2

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1. була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач повідомив страхову компанію про настання Страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування.

Однак, відповідач лише частково здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 39559 гривень, хоча відповідно до Звіту № 1435 від 13.01.2015 р., вартість понесеного матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Хонда « д.н. НОМЕР_2 складає 60833,31

Позивач зазначає, що страховою компанією не відшкодовано розмір шкоди в сумі 9441 гривня, враховуючи розмір ліміту відповідальності Страховика та розмір франшизи, а також витрати, понесені ним на проведення авто товарознавчого дослідження.

В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, подавши письмові заперечення з приводу заявленого позову.

Третя особа в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом за місцем проживання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи було встановлено, що 19.11.2014 р. близько 17.00 год в м.Києві по пр-ту Перемоги, 94/1 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Хонда « д.н. НОМЕР_2.

Автомобіль «Хонда « д.н. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу у справі.

Винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 10.12.2014 р. визнана ОСОБА_2

Наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, в даному випадку, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи, яка була визнана винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі Полісу № АС/9756005.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються

витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу

з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому

законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,

зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В силу положень ст.36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,-МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведення ремонту.

Відповідно до Звіту № 04/06/15 про розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнта зносу для визначення розміру страхового відшкодування, складеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», вартість відновлювального ремонту, транспортного засобу «Хонда» д.н. НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 48670,79 гривень.

Страховою компанією був складений розрахунок страхового відшкодування, що підлягало виплаті власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якого сума відшкодування становить 39559 гривень (з урахуванням відрахованих розміру франшизи та суми податку на додану вартість).

Судом встановлено, що зазначена сума була сплачена ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на рахунок позивача.

Звертаючись до суду позивач не надав суду доказів на підтвердження відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач виконав свої зобов»язання, передбачені Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування йому витрат, понесених на проведення авто товарознавчого дослідження з огляду на наступне.

Згідно з ст..34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має направити свого представника для огляду пошкодженого майна. Якщо представник страховика не з»явився у визначений строк. Потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. автомобіля «Хонда « д.н. НОМЕР_2.

У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст..41 цього Закону,-МТСБУ) зобов»язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як встановлено судом, 21.11.2014 р. пошкоджений транспортний засіб «Хонда» д.н. НОМЕР_2 був оглянутий на замовлення Страхової компанії відповідним суб»єктом оціночної діяльності і за результатами даного огляду складено Звіт № № 04/06/1.

Позивач, звертаючись до суду, не обгорунтовує необхідність замовлення ним проведення автотоварознавчого дослідження, за результатами якого складено Звіт № 1435, вартість якого він просить відшкодувати, при наявності здійсненого огляду аварійним комісаром на замовлення страхової компанії.

З огляду на зазначені вище обставини суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 500 гривень.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в повному обсязі в зв»язку з його необґрунтованістю.

На підставі ст..88 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача понесених судових витрат, в зв»язку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88,209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя