Номер провадження 2/754/2863/16
Справа №754/3577/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 червня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ярошенка С.В.,

секретаря - Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр капітального будівництва» про стягнення заборгованості з заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з березня по червень 2015 року працював у Державного підприємства «Центр капітального будівництва» на посаді начальника юридичного відділу. Посилаючись на те, що йому не виплачено всіх сум, належних при звільненні, просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати у сумі 8 892,38 грн., 1 306,29 грн. компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплатита 18 655,20 грн. - середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з наведених у ній підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у ДП «Центр капітального будівництва» на посаді заступника начальника юридичного відділу з 10.03.15 року по 25.06.15 року.

З довідки ДП «Центр капітального будівництва» вбачається, що у відповідача перед ОСОБА_1 існує заборгованість з заробітної плати у розмірі 8 892,38 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Заробітна плата працівнику повинна виплачуватися регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що передбачено ст.24 Закону України «Про оплату праці» та ст.115 КЗпП України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу невиплачену заробітну плату в сумі 8 892,38 грн., оскільки дані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у розмірі 1 306,29 грн. судом встановлено наступне.

Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно ст. 4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

В аспекті надання офіційного тлумачення положенням частини 2 статті 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено постановою КМУ від 21.02.01 року, відповідно якого сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 306,29 грн. компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з наведеного вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті заробітної плати за період з 26.06.15 року по 14.03.16 року також підлягає задоволенню.

Час затримки становить 180 днів, тому середня заробітна плата за час затримки у видачі трудової книжки становить 18 655,20 грн. (180 днів х 103,64 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Центр капітального будівництва» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати у сумі 8 892,38 грн., компенсацію втрати частини доходів 1 306,29 грн. та середній заробіток за час затримки у виплаті заробітної плати у сумі 18 655,20 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Центр капітального будівництва» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий