АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/866/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за розпискою, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2015 року позивачкою передано кошти ОСОБА_6 в сумі 37000 грн. Даний факт підтверджується розпискою від 10.09.2015 року, написаною відповідачем власноручно та засвідчується його підписом. Згідно розписки, кошти мали бути повернені відповідачем в строк до 10.10.2015 року в розмірі 37700 грн.

11.12.2015 року ОСОБА_7 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що 10.09.2014 року між нею та відповідачем був укладений ще один договір позики, що підтверджується розпискою про передачу коштів від 10.09.2014 року, згідно якої позивачка передала, а ОСОБА_6 прийняв суму грошових коштів у розмірі 30000 грн. із зобовязанням повернути до 10.09.2015 року в розмірі 37000 грн.

Однак, у визначені терміни відповідач кошти за розписками від 10.09.2014 року та 10.09.2015 року не повернув, у звязку з чим позивачкою було направлено ОСОБА_8 вимогу про повернення коштів, проте останній ніяк не відреагував на дану вимогу та не повернув кошти.

Просила стягнути з відповідача на її користь 37 700 грн. боргу за розпискою від 10.09.2015 року та 37 000 грн. боргу за розпискою від 10.09.2014 року, а всього 74700 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 борг в сумі 67 000 грн. та судові витрати в сумі 670 грн., а всього 67670 грн.

В частині стягнення боргу в сумі 7 700 грн. та судових витрат в сумі 77 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції при постановленні рішення були неповно зясовані обставини справи, порушені норми матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду в новому складі.

ОСОБА_7 рішення не оскаржує.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено, що згідно розписки від 10.09.2014 року ОСОБА_7 передала в борг ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 30000 грн., грошові кошти мали бути повернені в сумі 37000 грн. 10.09.2015 року.

Також, згідно розписки від 10.09.2015 року ОСОБА_7 передала в борг ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 37000 грн., останній зобовязався повернути грошові кошти в сумі 37700 грн. 10.10.2015 року.

17.09.2015 року позивачкою на адресу ОСОБА_6 було направлено вимогу про повернення грошових коштів в сумі 37 000 грн. за розпискою від 10.09.2014 року.

Однак, ОСОБА_6 грошові кошти не повернув, що спонукало позивача звернутись за захистом свого порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з статтею 1046 ЦК України , за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, у такій же кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача і стягнення боргу, адже позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта, стосовно того, що судом першої інстанції не було враховано того, що розписка від 10.09.2015 року була написана відповідачем по проханню ОСОБА_7 в звязку з пройденим терміном дії розписки від 10.09.2014 року та стосується одного і того боргу, оскільки докази які б підтверджували доводи відповідача в матеріалах справи відсутні.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта стосовно того, що судом не було прийнято до уваги той факт, що 05.01.2016 року Черкаським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області відкрито кримінальне провадження № 0000075 відносно позивачки за ст. 190 ч.1 КК України та проводиться слідство, оскільки із інформації слідчого відділу вбачається, що позивачці повідомлення про підозру у вчиненні злочину не пред»явлене, рішення по заяві ОСОБА_8 не прийнято.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за розпискою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :