Справа № 559/84/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

за участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку №1, що розташований по провулку Лісний в с.Студянка Дубенського району Рівненської області, який він придбав 30 серпня 1985 року, ще не перебуваючи в шлюбі. Відповідачка по справі є його колишня дружина, з якою був укладений шлюб 02 травня 1988 року, а згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 серпня 2007 року шлюб розірваний. До цього часу вона зареєстрована в його будинку, хоча з 2008 року не проживає за зареєстрованою адресою. Він, у свою чергу, через це позбавлений можливості оформити на себе субсидію на отримання пільг по сплаті комунальних послуг. Можливості примусити її добровільно знятися з реєстраційного обліку у нього не має. Таким чином, ОСОБА_3 лише формально рахується зареєстрованою в даному будинку, так як не проживає тривалий час в ньому, особистих речей та речей особистого вжитку не має. Даний факт, підтверджується складеними актами. Зняти з реєстраційного обліку відповідачку самостійно без її присутності і згоди в міграційній службі він позбавлений можливості. Оскільки ОСОБА_3 не проживає у житловому будинку понад сім років, вона втратила право на проживання в ньому. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком № 01 по пров. Лісний в с. Студянка Дубенського району Рівненської області.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_3Я посилається на те, що ОСОБА_2 мотивує тим, що позбавлений можливості оформити субсидію на отримання пільг по сплаті комунальних послуг та обґрунтовує тим, що вона не проживає у будинку та там немає її речей. Проти цього вона заперечує. 2 травня 1988 року між ними був укладений шлюб та зареєстрований у Смизькій селищній раді. Одразу після цього, вселилася у належний йому житловий будинок № 1 по пров. Лісний в с.Студянка. В шлюбі прожили 19 років 3 місяці, мають спільну дитину ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні стосунки розірвали 10 серпня 2007 року через зловживання відповідача спиртними напоями, безпричинні сварки та образи. За рішенням суду дочка залишилася проживати з нею. Після розірвання шлюбу та призначення аліментів на утримання дитини у фіксованій сумі ОСОБА_2 подав позов до неї про перегляд суми аліментів, який суд не задовольнив. Через те, чоловік посилив моральний та фізичний тиск на неї. Після розірвання шлюбу, ще до кінця березня 2008 року, вона проживала з відповідачем у даному будинку. Він чинив моральний і фізичний тиск на неї, погрожував та переслідував, звернення до правоохоронних органів не допомогли. І тому, через неправомірну поведінку відповідача, через пряму загрозу її життю і здоров'ю, змушена була залишити помешкання. Свої особисті речі вона не змогла забрати з будинку, оскільки на той час не мала ніякого помешкання. У будинку відповідача не проживала понад встановлений законом термін з поважних причин: через пряму загрозу життю і здоров'ю, але особисті речі знаходяться у цьому будинку, нагляд за ними здійснює донька. На даний час вона проживає у помешканні 1939 року забудови, яке перебуває у аварійному стані. Відповідач вводить суд в оману, насправді він отримує субсидію, і її непроживання в будинку не перешкоджає цьому. Вона не могла скористатися правом проживання у помешканні через поважні причини, а саме - неправомірну поведінку відповідача. Просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою с. Студянка. пров. Лісний,1 та вселити її у вказаний будинок.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник повністю підтримали позовні вимоги із заявлених підстав. Вважають, що відповідачка втратила право на проживання у помешканні, оскільки не проживає у ньому без поважних причин понад один рік, на підставі ст.405 ЦК України. Позивач підтвердив, що до одруження придбав у власність старий будинок №1 по провулку Лісний у с.Студянка Дубенського району Рівненської області. На даний будинок у нього є документи. Поряд з ним, під час шлюбу вони почали будувати інший більший будинок, на який у нього немає ніяких документів до даного часу. Вважає, що цих два будинки належать тільки йому, оскільки коли перейшов проживати в нього, її вже не було. Коштів на будівництво не давала. Хоче, щоб вона не мала права проживати ні в одному з них. Добровільно зніматися вона не бажає, а тому звернувся із позовом. У неї є батьки, які мають на хуторі хату, а тому рахує, що вона має де жити. Зустрічний позов не визнають повністю, просять відмовити.

ОСОБА_3Я у судовому засіданні первісний позов не визнала повністю. Пояснила, що насправді, на території господарства, якого позивач хоче позбавити її права користування, є два будинки. Один старий, придбаний ним ще до одруження та інший, новий, побудований ними спільно будучи у шлюбі з 1994 року по 2007 рік, на який документів у них немає. Недороблена було лише ванна і кухня. Між ними була домовленість, що вона не буде звертатися з вимогами про стягнення з нього аліментів на дитину, а він дозволить їй спокійно проживати у новому будинку. Там вона почала дороблювати ремонт в одній кімнаті і хотіла облаштувати все необхідне для життя. Проте, цього не сталося. Після однієї із сварок у 2008 році, вона була змушена втекти звідти з дитиною, бо чоловік був дуже агресивний. Були випадки коли брав до неї зброю та ножі. Оскільки у селі вона не могла винайняти собі квартиру, то вимушена була купувати старенький будиночок 1939 року побудови, де і мешкає на даний час. Її будинок є в аварійному стані, хоча зовні вона його доглядає як може. Її речі були і є у їх будинку. Що необхідно приносила їй дочка, яка мала і має доступ до господарства. Не проживання її у даному господарстві є вимушеним, так як вона до цього часу боїться ОСОБА_2 вона зверталася з приводу його поведінки до міліції, були відповідні засоби реагування, вилучили у нього зброю. Вважає, що вона також має повне право на новий будинок, у якому бажає проживати, але позивач їй чинить всілякі перешкоди. Він ніколи раніше не звертався до неї, щоб вона виписалася. Думає, що це не його ініціатива, а його родини. У неї дійсно є старенькі батьки, але вони проживають за 5 км., умов немає. На даний час забрала до себе матір через хворобу. Коли складали акт про її не проживання у будинку, комісія не заходила у будинок, все написали зі слів сестри позивача, це їй відомо достовірно. Просить відмовити у задоволити первісного позову та задоволити її зустрічний позов у повному обсязі.

Вислухавши доводи сторін, представника позивача, перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення, зустрічний позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 4 статті 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Право на користування жилим приміщенням членів сім'ї власника будинку і наймачів регулюється різними нормами. Зокрема, права і обов'язки членів сім'ї власника будинку регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обов'язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 10 серпня 2007 року. (а.с.12)

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 має у власності житловий будинок №1 по провулку Лісний в с.Студянка Дубенського району Рівненської області. (а.с.6-7)

У судовому засіданні визнав той факт, що фактично бажає втрату права користування житловим приміщенням відповідачкою із обох будинків, які є на території господарства, в тому числі і того, який будували під час шлюбу. Із вимогами узаконити самочинне будівництво нікуди не звертався, позову про поділ майна до суду ніхто не подавав.

Згідно актів комісії від 27 травня 2015 року №286, 11 серпня 2015 року №486, 15 жовтня 2015 року №640, 12 листопада 2015 року №700 у господарстві дійсно прописані сторони у справі, зі слів сусідів та власника будинку речей та документів у господарстві ОСОБА_3 немає. (а.с.8-11)

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_3 має у власності житловий будинок в с.Студянка по вул.Сидоріна, 3А Дубенського району Рівненської області. (а.с.34-36)

Актом обстеження матеріально-побутових умов від 10 лютого 2016 року №12 встановлено, що вищевказаний будинок 1939 року побудови, потребує капітального ремонту і по своїй суті є аварійним. (а.с.37)

Допитана у суді як свідок ОСОБА_4 показала, що є рідною сестрою ОСОБА_2 у будинку, де проживає брат все запущено і валиться, ніхто його не доглядає. На території дійсно два будинки, один куплений братом, інший побудований ними у шлюбі. Відповідачка практично не жила у ньому. Вона весь час була на роботі. Ніяких толком речей її у будинку немає. Її брат добрий і всі гроші віддавав у сім»ю.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що є дочкою сторін. Пам»ятає з дитинства як жили у старій хаті та будували нову. Батько працював, а згодом його звільнили з роботи через пияцтво. Мама всі зароблені кошти віддавала на будматеріали. У сім»ї були постійні сварки бійки, батько погрожував, що вб»є матір, розповідав їй як він це буде робити. Лякав зброєю, яку міліція вилучила, відкривав у хаті балон із газом. Спочатку він погодився, щоб вони з матір»ю жили у будинку, поділять його на дві половини, а він не буде платити аліментів. Але згодом, через сварку, вони змушені були втекти з дому. У будинку насправді є мамині речі, килими, світильники, ковдри, тощо. У будинок батьків має доступ періодично. У старому будинку ніхто не живе на даний час. У даному господарстві ОСОБА_3 прожила 20 років, і, якби не поведінка батька, проживала у ньому далі.

Враховуючи наведене, суд на підставі оцінених доказів встановив, що доводи ОСОБА_2 щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є необґрунтованими, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

Разом із тим, суд вважає, що ОСОБА_3 подала до суду достатньо доказів тому, що вона має право вселитися та користуватися спірним житловим будинком, а ОСОБА_2 необхідно зобовязати не чинити їй у цьому перешкоди, у звязку із чим зустрічний позов підлягає до задоволення.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, керуючись ст.ст.3, 6, 57, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.319, 405 ЦК України, ст.ст.9,64,156 ЖК УРСР, суд,-

РІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення задоволити.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні житловим приміщенням №1 по пров.Лісний в с.Студянка Дубенського району Рівненської області ОСОБА_3.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в житловий будинок №1 по пров.Лісний в с.Студянка Дубенського району Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: