Провадження № 2/127/557/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 Вінницький міський суд Вінницької області м. Вінниця

в складі: головуючого судді Бойко В.М.

при секретарі Паламарчук А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності подружжя суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

Позов мотивовано тим, що між позивачем та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Центральним відділом РАЦСу Полтавського міського управління юстиції 28 липня 2007 року, актовий запис № 1028. Однак з відповідачкою спільно проживати однією сім'єю позивач почав до реєстрації шлюбу, а саме з серпня 2005 року в її квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яку вона згодом продала, та за час спільного з нею проживання вона придбала на своє та на ім'я свого сина ОСОБА_3 2-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_2, в тому числі із довнесенням особистих коштів позивача на придбання зазначеної квартири.

Позивач зазначає, що за час спільного проживання з серпня 2005 року з ОСОБА_2 сторони вели спільне господарство, були пов?язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. З реєстрацією шлюбу 28 липня 2007 року сторони продовжували проживати в квартирі, придбаній на ім'я ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 по АДРЕСА_2, продовжували бути пов?язаними спільним побутом та несли взаємні права та обов'язки.

Позивач вказує, що факт спільного проживання з відповідачкою підтверджуєтья показаннями свідків, доказами про проведення за власний рахунок будівельно- ремонтних робіт.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом з вимогами встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з серпня 2005 року. Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право спільної сумісної власності на 1/2 ідеальної частки двохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2; та стягнути з ОСОБА_2 вартість половини ? частки двохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 30.03.2016р. частину позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третьої особи ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім?єю та поділ майна, а саме п.3 проведення фактичного розподілу ? частки квартири м. Вінниці, АДРЕСА_2.- залишено без розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в обсязі з врахуванням заяви про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, надав до суду заперечення з тих підстав, що як вказує відповідачка в 2005р. вона познайомилась з ОСОБА_1, їх спілкування було пов?язано з роботою. Спірну квартиру по АДРЕСА_2 придбано за кошти її сина ОСОБА_3, отримані за прожаж квартири по АДРЕСА_1, оскільки коштів на вистачало ОСОБА_2 було надано ще 2000 доларів США на придбання квартири. Коштів в позивача на придбання квартири вона не отримувала. До укладення шлюбу з ОСОБА_1 не вела спільного господарства.

ОСОБА_3 надав заперечення на позов, в якому вказав, що кв. АДРЕСА_2 придбав за кошти від продажу належної йому квартири АДРЕСА_1, ремонт в придбній кваритрі був здійснений за його та кошти матері. Позов вважає необгрунтованим.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

28.07.2007р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. ( а.с. 7)

Відповідно до договору купівлі- продажу квартири від 14.07.2006р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбано за 142 410 грн., по ? частці кв. АДРЕСА_2. ( а. с. 76-77)

19.07.2006р. КП ВООБТІ видано реєстраційне посвідчення на зазначену квартиру. ( а.с.78)

Суд погоджується з доводами відповідача, про те, що кв. АДРЕСА_2 було придбано за частину особистих коштів ОСОБА_2 та за кошти отримані від прожажу кв. АДРЕСА_1, що підтверджується також договором купівлі- продажу вказаної квартири від 14.07.2006р., яку продано ОСОБА_3 за 131 300 грн. ( а. с. 80)

Суд звертає увагу, що позивачем в обгрунтування позову надано до суду копії фото, проте, суд критично оцінює надані докази оскільки на даних фото відсутній дата час рік їх здійснення, що ставить під сумнів достовірність та правдивість фактів щодо спільного проживання позивача з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу.

Позивач на підтвердження позовних вимог надав до суду копію договору-підряду №21/0806 від 21.08.2006р. укладеного між ним та підрядником ТОВ «Вінницябуд» предметом якого є виконання ремонтно-будівельних робіт і робіт по капітальному ремонту кв. АДРЕСА_2, ( а.с. 28-58) надано також копії прибуткових касових ордерів про виплату коштів за зазначеним договором. ( а. с. 59-61)

Проте, оригінал даного договору суду не надано, як вбачається з відповіді на запит адвокату Куцому Р.А. від ТОВ «Вінницябуд» оригінали договору підряду укладеного між ним та підрядником ТОВ «Вінницябуд» 21.08.2006р. та документи, що пов'язані з його виконанням було знищено за закінченням строку їх зберігання. В листі повідомлено, що ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Вінницябуд» з проханням поновити оригінали документів, мотивуючи тим, що оригінали в нього відсутні. ( а. с. 73)

Крім того, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 відповідачі, як власники спірної квартири не надавали своєї згоди на укладення між позивачем та ТОВ «Вінницябуд» договору підряду. Будівельні матеріали для здійснення ремонту купувались відповідачами, що підтверджується видатковою накладною та квитанцію до прибуткового касового ордеру. ( а. с. 71-72)

Таким чином суд вважає, що наданий позивачем договір підряду не є підтвердженням факту спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу між позивачем та ОСОБА_2.

З метою повного та об'єктивного розгляду даної справи судом допитувались свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, що були колегами позивача. Свідки вказали про наявність дружніх стосунків між позивачем та ОСОБА_2, обставини, щодо ведення спільного господарства та проживання позивачем та ОСОБА_2 однією сім?єю без реєстрації шлюбу їм не відомі, свідки повідомили, що всі відомості щодо сімецного життя сторін спору їм відомі лише зі слів позивача. Свідок ОСОБА_8, що є братом позивача лише вказав, що допомагав позивачу перевозити меблі в квартиру ОСОБА_2. Зазначив , що з братом на той час спілкувався нечасто, свідок не зміг підтвердити факти, щодо спільного проживання позивача з ОСОБА_2.

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання прав.

ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ст. 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ч. 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ майна в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

ч.2 ст. 367 ЦК України встановлено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно cт. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

ч. 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 cт. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до cт. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 74 СК України. якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно п. 22 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, твердження позивача ґрунтується лише на припущеннях жодних доказів, в обґрунтування вимог про встановлення факту проживання позивача та ОСОБА_2 однією сім?єю без реєстрації шлюбу з серпня 2005р. та ведення спільного господарства в тому числі доказів щодо надання позивачем ОСОБА_2 коштів в розмірі 10000 доларів США, на придбання спірної квартири та надавав кошти на здійснення в ній ремонту суду не надано, як пояснив позивач будь-яка побутова техніка за час проживання з відповідачкою однією сім?єю без реєстрації шлюбу сторонами не купувалась, крім того, позивач просить встановити факт проживання однією сім?єю з ОСОБА_2 з серпня 2005р. проте, суд звертає увагу, що як вбачається з копії паспорту позивача попередній шлюб був ним розірвано лиш 01.08.2005р., таким чином враховуючи вказане вище, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 364, 367, Цивільного кодексу України, ст. 60, 65, 70, СК України ст.ст. 3, 88, 118-120, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя :