Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/7883/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/1518/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_5, про визнання частково недійсним кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна», про визнання частково недійсним кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, посилаючись на те, що 24 грудня 2007 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CNL-201/144/2007 про надання споживчого кредиту в розмірі 42 500,00 доларів США, терміном до 24 грудня 2022 року.

29 листопада 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512-514 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором № CNL-201 /144/2007 від 24.12.2007р. право вимоги.

28 серпня 2015 року він звернувся до адвоката ОСОБА_6 з метою отримання консультації з питань захисту своїх прав, як споживача кредитних послуг за вищезазначеним кредитним договором.

На своє звернення за консультацією він отримав письмову інформацію, зі змісту якої дізнався про порушення своїх прав.

Так, пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строку, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Таким чином, розмір неустойки пені, встановлений у кредитному договорі складає 1% х 365 днів = 365 % річних, що більше ніж в тричі перевищує розмір кредиту.

Вважає, що пункт 4.1.1 Кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24.12.2007р. таким, що порушує його права, як споживача й одночасне суперечить ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсним пункт 4.1.1 кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24.12.2007 року, укладеного між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним пункт 4.1.1 кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_4.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

У апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що умови викладені у п. 4.1.1 кредитного договору укладеного між сторонами є несправедливими та суперечать принципам розумності, справедливості та добросовісності.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір № CNL-201/144/2007 про надання споживчого кредиту в розмірі 42 500,00 доларів США, терміном до 24 грудня 2022 року.

29 листопада 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512-514 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором № CNL-201 /144/2007 від 24.12.2007р. право вимоги.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строку, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Відповідно до ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діалогового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Умови договору визначаються і погоджуються на розсуд сторін, крім тих, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 628 ЦК України умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено обовязок позичальника повернути кредитору в повному обсязі існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти за користування, а у разі порушення зобовязань за договором понести штрафні санкції.

Позивач погодився з такими умовами, підписавши кредитний договір особисто і без застережень. До того ж перед укладанням кредитного договору, банком було ознайомлено позивача у письмовій формі з умовами кредитування, а також надано йому інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту.

Позивач міг відмовитися від укладання кредитного договору на умовах визначених вищевказаним договором.

Підписанням договору без будь-яких застережень на отримання кредитних коштів, позивач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.

Передбаченим п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причини відповідач не скористався, не відмовився від його виконання, а тривалий строк користувався кредитними коштами, що також свідчить про його згоду з умовами договору.

З урахуванням того, що позивачем не доведено, не вказано обставини, які можуть бути підставами для визнання п. 4.1.1 кредитного договору несправедливими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту: «У задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_5, про визнання частково недійсним кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року відмовити».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: