Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1482/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

29.06.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.,

суддів - Гайсюка О.В,

ОСОБА_2,

за участю секретаря - Діманової Н.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, за апеляційними скаргами ОСОБА_5, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 з 16 березня 2001 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 всиновлений відповідачем.

За період шлюбу ними придбане майно, яке вона бажає поділити та просить виділити їй: диван кутовий вартістю 2 000 грн.; холодильник «Indesit» - 4 500 грн.; утюг «Teval» - 300 грн.; пральна машина «Zanussi» - 2 937 грн.; стінку кімнатну 500 грн.; телевізор «Самсунг» - 2 063 грн.; компютер б/у 1 000 грн.; планшет 980 грн.; стінка спальня б/у 500 грн.; електромясорубка «Зеймер» - 880 грн.; телевізор «Соні» - 580 грн.; телевізор «Лібертон» - 629 грн.; , а всього на суму 16 869 грн. Виділити відповідачу: диван-ліжко вартістю 1 500 грн.; мікрохвильову піч ДЕУ 514 грн.; відеокамеру «Соні» - 2 000 грн.; ДВД-333 225 грн.; стінку-спальню-ліжко 700 грн.; акваріум 1 000 грн.; полички деревяні 2 шт. 500 грн.; ікона із кольорових металів 2 000 грн.; сервант 500 грн.; вишиту картину 1 000 грн.; фотоапарат цифровий «ДжиЕ» - 500 грн.; принтер (ксерокс та сканер) «Епсон» - 1 500 грн.; відеокамера «Кенон» - 2 667 грн.; мопед 500 грн. Залишити у спільній власності та спільному користуванні наступне домове устаткування: котел «Атон» вартістю 2 420 грн.; кабінку душову 1 190 грн.; бойлер «Горение» - 2 000 грн.; вхідні двері 980 грн.; кухонний куточок 1 200 грн.; газову плиту «Електа», унітаз та умивальник; водопровід; насос «Спрут»; посуд столовий; книги в кількості 130 шт. ціна останніх невідома.

Просить також стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля ЗАЗ-110308, державний номерний знак НОМЕР_1, який також був придбаний ними в період шлюбу, що становить 16 912,00 грн. та визнати право власності на автомобіль за відповідачем при умові попередньої сплати ним на її користь компенсації та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Уточнення до позовних вимог від 09 лютого 2015 року містять ті ж самі вимоги.

ОСОБА_4, відповідачем за первісним позовом було подано заперечення проти позову, в яких він зазначає, що дійсно ними придбане майно: диван кутовий 2 000 грн.; холодильник «Indesit» - 4 500 грн.; утюг «Teval» - 300 грн.; стінку кімнатну б/у 500 грн.; телевізор «Самсунг» - 2 063 грн.; компютер б/у 1 000 грн.; планшет 980 грн.; стінка спальня б/у 500 грн.; електромясорубка «Зеймер» - 880 грн.; телевізор «Соні» - 580 грн.; телевізор «Лібертон» - 629 грн.; фотоапарат цифровий «ДжейЕ» - 500 грн.; мопед 500 грн.; котел «Атон» - 2 420 грн.; кабіна душова 1 190 грн. В порядку поділу майна просить виділити йому котел, душову кабіну, холодильник, телевізор «Лібертон» та фотоапарат. Щодо іншого майна, а саме: пральна машина «Zanussi» - 2 937 грн.; диван-ліжко 1 500 грн.; мікрохвильова піч 514 грн.; відеокамера «Соні» - 2 000 грн.; ДВД-333 225 грн.; стінка спальна ліжко 700 грн.; акваріум 1 000 грн.; полички 2 шт. 500 грн.; ікона 2 000 грн.; вишита картина 1 000 грн.; принтер «Епсон» - 1 500 грн.; відеокамера «Кенон» - 2 667 грн.; бойлер «Горение» - 2 000 грн.; вхідні двері 950 грн.; газова плита «Електа»; унітаз та вмивальник; кухонний куточок 1 200 грн.; водопровід; насос «Спрут»; посуд столовий та книги в кількості 130 шт. поділу не підлягають, так як дане майно не є їх спільним майном, а є майном його батьків та знаходились в будинку, в якому вони проживали.

У квітні 2015 року, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на автомобіль та стягнути з неї на користь відповідача компенсацію.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 подала заяву в якій просила визнати за нею право власності на 4/5 частини автомобіля за погодженою сторонами ціною виходячи із кількості членів сім'ї на період придбання автомобіля, крім того просила залишити їй холодильник, телевізор «Самсунг», а також пральну машину.

В свою чергу ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним позовом про поділ майна подружжя та вказує, що між ним та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб і вони мають трьох дітей. 30 січня 2015 року шлюб між ними розірвано рішенням суду. Крім майна, нажитого ними в шлюбі, в 2008 році ним було укладено в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримано кредитну картку з метою розрахунків при придбанні побутових виробів для потреб сім'ї.

Відповідачкою використовувалась ця картка для придбання продуктів харчування, ліків та косметики. На даний час мається заборгованість за вказаною карткою в сумі 10 821,87 грн., половина вказаної суми 5 410,94 грн. має бути стягнута з відповідачки. При поділі майна вважає, що частки кожного мають бути рівними, він є інвалідом І групи по зору з дитинства, його батьки є людьми похилого віку і потребують його допомоги, в тому числі і матеріальної.

Просить визначити ідеальні частки по 1/2 на автомобіль та залишити його у спільній частковій власності.. Крім цього, залишити у спільній власності: холодильник, газовий котел, кабінку душову, вхідні металеві двері, насос «Спрут», автоматику до водопровідної станції, гідроакумулятор до насосної станції. При поділі майна виділити йому телевізор «Самсунг» та інше майно на розсуд суду, стягнути з відповідачки на його користь кошти в сумі 5 410,94 грн., як частку заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

В уточненнях до позовних вимог від 28 березня 2016 року ОСОБА_4 просить стягнути з відповідачки половину суми коштів, сплачених ним банку, як мінімальний платіж в сумі 3 975,00 грн. на його користь та відшкодувати половину документально підтвердженої суми такого платежу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволені частково.

В порядку поділу майна подружжя виділено ОСОБА_3 наступне майно: диван кутовий вартістю 2 000 грн.; холодильник «Indesit» вартістю 4 500 грн.; утюг «Teval» вартістю 300 грн.; стінку кімнатну б/у вартістю 500 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2 063 грн.; комп'ютер б/у вартістю 1 000 грн.; планшет вартістю 980 грн.; стінку спальну б/у вартістю 500 грн.; електром'ясорубку «Зеймер» вартістю 880 грн.;телевізор «Соні» вартістю 580 грн.; телевізор «Лібертон» - 629 грн. На загальну суму 13 932,00 грн. ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя виділено наступне майно: пральна машина «Zanussi» вартістю 2 937 грн.; стінка-спальня-ліжко вартістю 700 грн.; DVD приставка 225 грн.;фотоапарат цифровий «ДжиЕ» вартістю 500 грн.; принтер вартістю 1500 грн.; мопед «Карпати» вартістю 500 грн. На загальну суму 6 362,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості майна в сумі 7 570,00 грн. Автомобіль ЗАЗ-110308, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 передано в власність ОСОБА_4, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 половину вартості даного автомобіля в сумі 16912,00 грн.

В іншій частині позовних вимог як за первісним так і зустрічним позовом відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави недоплачену суму судового збору в сумі 216,20 грн. ОСОБА_4 від сплати судових витрат звільнено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5., представника ОСОБА_3 ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції, з підстав порушення, на думку скаржника, норм матеріального і процесуального права. ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову, вказує, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_4, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2001 року, який 30 січня 2015 року був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей.

В період шлюбу сторони придбали майно, яке бажають розділити відповідно до заявлених ними позовних вимог. Крім цього, сторони придбали автомобіль ЗАЗ-110308, державний номерний знак НОМЕР_1 за ціною 33 781 грн. яка погоджена і не оспорюється сторонами.

Сторони проживали ІНФОРМАЦІЯ_4, який на праві власності належить батькам ОСОБА_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Відповідно до пояснень, які були надані ОСОБА_4 в суді першої інстанції, він працює з 01 липня 1997 року в Кіровоградському УВП УТОС, та з 01 липня 1997 року перебуває на квартирному обліку для отримання житла, поселяючись в будинок батьків йому та ОСОБА_3 батьками були надані речі для використання, які не були придбані ними в період шлюбу та не є їх власністю, а є власністю інших осіб, а саме: диван-ліжко вартістю 1 500 грн.; мікрохвильова піч 514 грн.; відеокамера «Соні» -2 000 грн.; акваріум 1 000 грн.; полички дерев'яні 2 шт. 500 грн.; ікона 2 000 грн.; сервант 500 грн.; вишита картина 1 000 грн.; відеокамера «Кенон» - 2 667 грн.

Зазначені обставини в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 Як вбачається з матеріалів справи в судах першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 не надала доказів придбання вказаного майна в період шлюбу.

Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, статтею 11 цього Кодексу визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині, чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 70 Сімейного Кодексу України визначено, що у разі поділу спільного сумісного майна подружжя їх частки є рівними, частина 2 статті 71 цього Кодексу вказує, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частина 4 вказаної статті визначає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визначено рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так само якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управління цим майном чи догляді за ним, то дохід, одержаний від цього майна теж може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_3 та її представником не надано належних та допустимих доказів для врахування судом щодо вищезазначених обставин.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог сторін щодо поділу майна та виділив позивачці наступне: диван кутовий вартістю 2 000 грн.; холодильник «Indesit» - 4 500 грн.; утюг «Teval» - 300 грн.; стінку кімнатну б/у - 500 грн.; телевізор «Самсунг» - 2 063 грн.; комп'ютер б/у - 1 000 грн.; планшет - 980 грн.; стінку спальну б/у - 500 грн.; електром'ясорубку «Зеймер» - 880 грн.; телевізор «Соні» - 580 грн.; телевізор «Лібертон» - 629 грн., а всього на суму 13 932,00 грн.; відповідачу - пральну машину «Zanussi» - 2 937 грн.; стінка-спальня-ліжко - 700 грн.; DVD приставка 225 грн.; фотоапарат цифровий «ДжиЕ» - 500 грн.; принтер - 1500 грн.; мопед «Карпати» - 500 грн. на суму 6 362,00 грн. із стягненням компенсації вартості майна з відповідача на користь позивачки в сумі 7 570,00 грн. Вірно врахував пояснення свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, щодо обставин придбання пральної машини і оформлення кредиту на матір відповідача та прийшов до обґрунтованого висновку про присудження пральної машини в порядку поділу відповідачеві.

Відповідно до норм ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Частина 2 статті 71 Сімейного кодексу України визначає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вимоги ОСОБА_3, які були викладені в позовній заяві та неодноразових уточненнях до щодо виділення їй компенсації вартості автомобіля, потім залишення його у спільній власності, а згодом виділити їй 4/5 частини автомобіля за погодженою сторонами вартістю в сумі 16 912 грн. виходячи із кількості членів сім'ї в період, коли автомобіль був придбаний, збільшення її частки, як заборгованість по сплаті аліментів необґрунтовані. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 має невеликий заробіток, на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не має змоги сплатити судовий збір, а відтак і частину вартості машини. Тому суд прийшов до висновку з яким погоджується колегія суддів про присудження в порядку поділу автомобіля відповідачеві за первісним позовом ОСОБА_4 із стягненням з нього компенсації на користь позивачки в сумі 16 912,00 грн.

Відповідно до вимог ч.ч. 2,4 ст. 65 Сімейного кодексу України під час укладення договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Як вбачається з зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 посилається на те, що в 2008 році ним було укладено в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримано кредитну картку з метою розрахунків при придбанні побутових виробів для потреб сім'ї. Зазначена картка використовувалась ОСОБА_3 для придбання продуктів харчування та ліків, косметики. На даний час мається заборгованість за вказаною карткою в сумі 10 821,87 грн., а тому він просить стягнути з відповідачки половину вказаних коштів в сумі 3 975,00 грн. Проте на підтвердження зазначених обставин позивачем за зустрічним позовом не було надано доказів придбання за вказаною кредитною карткою майна на потреби сім'ї.

За таких обставин колегія суддів судової палати апеляційного суду дійшла до висновку, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Під час перевірки матеріалів справи колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до наданих доказів, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відповідно положень ст.308 ЦПК України є всі підстави для відхилення апеляційних скарг і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: