У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Бондаренка Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" на рішення Рівненського міського суду від 12 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду від 12 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ „УкрСиббанк" від 17.08.2015 року № 320-вк про звільнення позивача ОСОБА_3 з роботи.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді керуючого групою відділень Волинського регіонального управління АТ „УкрСиббанк" з 17.08.2015 року.

Стягнуто з ПАТ „УкрСиббанк" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу , починаючи з 17.08.2015 року по день винесення судом відповідного рішення в розмірі 64641 грн. 09 коп.

Стягнуто з ПАТ „УкрСиббанк" на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1392/2016 Головуючий у 1 інстанції : Діонісьєва Н.М.

Доповідач : Григоренко М.П.

Стягнуто з ПАТ „УкрСиббанк" на користь ОСОБА_3 витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ПАТ „УкрСиббанк" в дохід держави судовий збір в розмірі 686,41 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді керуючого групою відділень Волинського регіонального управління АТ „УкрСиббанк", а також стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ПАТ „УкрСиббанк" покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Судом не враховано, що позивач, як профорганізатор первинної профспілкової організації Волинського регіонального управління АТ „УкрСиббанк" у Рівненській області не повідомив роботодавця про наявність вказаної профспілкової організації, про належність його до цієї організації, про приєднання цієї організації до професійної спілки працівників культури України. Відповідно до ст. 16 ЗУ „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" роботодавець повідомляється про наявність легалізації первинної профспілкової організації та про належність цієї профспілки до певної організації профспілки. Позивач, як керівник цієї організації не приймав участь у прийнятті колективного договору, обговоренні питань соціального страхування, оплати праці, скорочення штату працівників. Про існування цієї організації повідомив роботодавця тільки після того, як йому особисто було вручено повідомлення про вивільнення в зв'язку із скороченням штату.

Зазначає, що АТ „УкрСиббанк" отримав два листа цієї первинної профспілкової організації, що суперечить один одному, станом на одну і ту ж дату (20.04.2015р.) ця профспілка мала то одного, до двох членів. Тільки листом від 02.06.2015 року позивач повідомляє відповідача, що він є профорганізатором ППО.

Вказує, що вони направляли голові Рівненської обласної організації профспілки працівників культури подання № 03-91/528 від 02.06.2015 року, в якому просили надати згоду вищестоящого виборного органу цієї профспілки на звільнення профорганізатора ОСОБА_3 у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці, скорочення чисельності/штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. 13.07.2015 року (вих.№ 43) голова Рівненської обласної організації профспілки працівників культури повідомив, що президія Рівненської обласної організації профспілки працівників культури не дає згоди на звільнення члена профспілки ОСОБА_3 по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідач вважає цю відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 необґрунтованою.

Судом не досліджувалось питання чи проводилось засідання президії Рівненської обласної організації профспілки працівників культури, у відповіді за вих.№ 43 від 13.07.2015 року не зазначено № та дату протоколу засідання президії Рівненської обласної організації профспілки працівників культури.

Відсутність згоди профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, оскільки відповідач виходив із тієї інформації, яка була йому надана.

Позивачу було запропоновано вакантні посади від яких останній відмовився без будь-якого пояснення, тобто ним навіть не розглядалося питання щодо можливості варіантів працевлаштування.

ОСОБА_3 не навів підтверджуючих фактів щодо заподіяння йому фізичних та душевних страждань або втрат немайнового характеру, які сталися, на думку позивача, з вини Банку, та не надав суду жодного доказу, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода в розмірі 4000 грн.

Крім того, в резолютивній частині оскаржуваного рішення не зазначено чи підлягає стягненню з ПАТ „УкрСиббанк" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 64641,09 грн. та середній заробіток за один місяць - з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору чи без урахування податків.

Із цих підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що останнього було звільнено з роботи як за відсутністю для цього законних підстав, так і з порушенням встановленого Законом порядку.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки по справі беззаперечно встановлено, що відповідач не в повній мірі виконав свій обов'язок, передбачений ст. 49-2 КЗпП України, так як не запропонував позивачу посаду керуючого групою відділень, яка була певний період вакантною і ОСОБА_3 мав переважне право на зайняття цієї посади, оскільки до моменту звільнення з роботи працював на такій же самій посаді і до нього будь-яких претензій по роботі з боку відповідача не було.

Посилання сторони відповідача на те, що посада керуючого групою відділень була вакантною лише в період перебування позивача на лікарняному, на увагу не заслуговують, оскільки тимчасова непрацездатність працівника жодним чином не припиняє його трудові правовідносини із роботодавцем та не звільняє останнього від виконання свого обов'язку, передбаченого ст. 49-2 КЗпП України.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Оскільки у відповідача була можливість запропонувати позивачу рівноцінну посаду, але він умисно не скористався цією можливістю, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивача було звільнено із роботи за відсутністю для цього законних підстав.

Так як по даній справі вже встановлено, що у відповідача були відсутні будь-які законні підстави для звільнення позивача із роботи, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, тому, на розсуд колегії суддів, доводи апеляційної скарги публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" щодо дотримання ним порядку звільнення позивача з роботи, в тому числі і щодо отримання попередньої згоди профспілкового органу, вже не мають будь-якого правового значення для вирішення даної цивільної справи по суті.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги і про відсутність підстав для стягнення із відповідача моральної шкоди, оскільки факт порушення останнім трудових прав позивача є встановленим і визначений судом першої інстанції розмір грошової компенсації за завдану моральну шкоду є адекватним завданим душевним стражданням ОСОБА_3, які були викликані порушенням його звичайного способу життя.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Рівненського міського суду від 12 квітня 2016 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук