Справа № 642/702/16-ц
Провадження № 2/642/1415/16
31 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Скляренка С.О.,
за участю секретаря Антоненко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних і неустойки, -
В судове засідання позивач та його представники не зявилися, до суду позивачем надано заяву з проханням розглядати справу за відсутності сторони позивача і задовольнити позов в повному обсязі, зазначено про заперечення проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі у судове засідання також не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави для припинення зобовязання визначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.
Судом встановлено, що 21.07.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким відповідачі отримали від позивача 65 000 доларів США, які зобов'язалися повернути частинами з розстроченням в строк до 21.07.2011 року та у порядку, передбаченим відповідним графіком виплат. Позивачі отримали обумовлену у договорі суму, однак своїх обов'язків повністю не виконали.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 58481 доларів США, що складає 467 438,63 грн. та судовий збір в сумі 179,74 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 9818 доларів США, суми штрафу (пені) в розмірі 7826000,00 грн. - було відмовлено.

Рішенням судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2014 року рішення Ленінського районного суду від 21.11.2013 року змінено. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики проценти за користування позикою в розмірі 9 818 доларів США, що складає 78475,27 грн., а також - пеню 28000 грн., а всього 106475,27 грн., а також в рахунок відшкодування понесених судових витрат - з кожного на користь позивача по 2469,75 грн..

01 квітня 2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Харкова було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних, неустойки та судових витрат.

24 червня 2015 року апеляційний суд Харківської області скасував рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 21 липня 2010 року проценти за користування коштами за період з 05 жовтня 2012 року по 10 грудня 2014 року у сумі 10 245 доларів США, що за курсом НБУ становило 220 531 грн.; три проценти річних за період з 05 жовтня 2012 року по 10 грудня 2014 року у сумі 3 680 доларів США, що за курсом НБУ становило 79 214 грн. 64 коп.; неустойку за період з 10 грудня 2013 року по 10 грудня 2014 року у сумі 100 000 грн. 00 коп., а також стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 5 481 грн. по 2 740 грн. 50 коп. з кожного.

На примусове виконання зазначених рішень позивачем були отримані виконавчі листи, на підставі яких в Ленінському ВДВС ХМУЮ відкриті виконавчі провадження.

На сьогоднішній день позивач ставить питання про стягнення загальної суми процентів за користування позикою та трьох процентів річних, а також неустойку (штраф) за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позивальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Проценти річних, про які йдеться у ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених ст. 536 ЦК України. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобовязання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобовязанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у ст.. 536 ЦК України це плата за користування чужими коштами.

Тому, зокрема, якщо в законі або договорі, укладеному сторонами, не передбачено розмір процентів за користування чужими коштами, то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення трьох процентів (якщо інший їх розмір не передбачено договором або законом), за наявності порушення боржником грошового зобовязання. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх рівень визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно офіційних даних, облікова ставка Національного Банку України з 10.12.2014 р. по 06.02.2015 р. складала 14%, в період з 06.02.2015 року по 04.03.2015 року 19,50%; з 04.03.2015 року по 28.08.2015 року 30%, в період з 28.08.2015 року по 25.09.2015 року 27%; з 25.09.2015 року по 30.10.2015 року 22%, в період з 30.10.2015 року по 18.12.2015 року 22%, в період з 18.12.2015 року по 01.02.2016 року 22%.

Таким чином, сума процентів за користування позикою розрахована наступним чином.

За період з 10.12.2014 р. по 06.02.2015 р. (56250 доларів США (сума заборгованості) х 58 (кількість днів) х 14 % (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1251 долл. США.

За період з 06.02.2015 року по 04.03.2015 р.(56250 доларів США (сума заборгованості) х 26 (кількість днів) х 19,50 % (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 781 долл. США.

За період з 04.03.2015 року по 28.08.2015 р. (56250 долл. США (сума заборгованості) х 177 (кількість днів) х 30 % (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 8183 доларів США.

За період з 28.08.2015 року по 25.09.2015 р. (56250 долл. США (сума заборгованості) х 28 (кількість днів) х 27 % (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1165 доларів США.

За період з 25.09.2015 року по 30.10.2015 р. (56250 долл. США (сума заборгованості) х 35 (кількість днів) х 22 % (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1186 доларів США.

За період з 30.10.2015 року по 18.12.2015 р. (56250 долл. США (сума заборгованості) х 49 (кількість днів) х 22 % (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1661 доларів США.

За період з 18.12.2015 року по 01.02.2016 р. (56250 долл. США (сума заборгованості) х 45 (кількість днів) х 22 % (облікова ставка НБУ) / 100% /365 днів) = 1525 доларів США.

Загальна сума за користування процентами за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року складає 15752 доларів США (1251+781+8183+1165+1186+1661+1525).

Позивач просить стягнути на його користь 3% річних з 10.12.2014 року по 01.02.2016 року, тобто за 418 днів, що становить еквівалент 1932 доларів США, які розраховані за формулою 56250 доларів заборгованості : 365 днів : 100 х 3 х 418 днів прострочення = 1932 доларів США.

Згідно розяснень Верховного Суду України щодо застосування ст.. 625 ЦК України, слід мати на увазі, що проценти, визначені ст. ст. 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України є платою за користування чужими грошовими коштами, яка за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 652 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обовязку, нового додаткового обовязку у вигляді відшкодування матеріальних втрати кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів вічних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручі до уваги різну правову природу процентів, передбачених ст.ст. 536, 1048, 1056-1, 1061 УК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК України, а також відсутність в чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 УК України та іншими статтями, та відшкодування інфляційний збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст.625 ЦК України є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в Постанові від 29 травня 2013 року в справі № 6-39цс 13, яка згідно з ст.. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів України, які зобовязані провести свою судову практику у відповідність до його рішення.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 1932 долл. США та загальних процентів за користування позикою в розмірі 15752 долл. США на підставі ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

В п. 6 Договору позики від 21.07.2010 року сторонами погоджено, що за прострочення виконання своїх зобовязань Позичальник повинен сплатити на користь Позикодавця штраф (пеню) в розмірі 14000 грн. за кожен день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положення цього пункту відповідає ч. 1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої, неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання.

Обовязок відповідачів повернути борг за зазначеним договором чинний, цей договір не визнаний нікчемним та недійсним, що підтверджується відповідними рішеннями та ухвалами судів, що містяться у матеріалах справи, тож підлягає виконанню. Обовязки щодо повернення позики з боку позивачів на сьогоднішній день не виконані, відповідно до п. 6 Договору сплата неустойки передбачена за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням боржником зобовязання.

Позивачем обрахована неустойка за неналежне виконання відповідачами своїх обовязків з повернення позики за 418 днів в період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року всього на суму 5852000 грн.

Правова природа неустойки така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про її стягнення за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредиток дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Неустойка може стягуватися за останні 365 днів прострочення перед зверненням особи до суду з такою вимогою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений судом за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом вказаної норми, зменшення розмірі неустойки це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розмірі неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у Постанові № 6-100цс14 від 03.09.2014 року.

Суд, враховуючи занадто високий розмір неустойки, не співмірність розміру боргу з розміром штрафних санкцій, розмір штрафу, порівняно зі збитками позивача, який останній зазнав від прострочення виконання відповідачами зобовязань по договору позики від 21.07.2010 року, враховуючи позицію, що неустойка не повинна перетворюватися на джерело збагачення, оскільки в такому випадку втрачає стимулюючу свою функцію, з урахуванням принципів розумності та справедливості приходить до висновку про необхідність зменшення визначеної позивачем неустойки, що підлягає стягненню, та визначає її в розмірі 50000 грн.

В абз. 2,3 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 зазначено, що в разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до офіційного курсу Національного Банку України, встановленого на 31.08.2016 року курс долара США до гривні встановить 2565,2241 грн. за 100 доларів США. Відтак, суми, які підлягають стягненню з відповідачів становлять:

15752 доларів США (загальна сума процентів за користування позикою) 404074,10 грн.;

1932 доларів США (сума трьох процентів річних) 49560,13 грн.

сума неустойки 50000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені та документально підтверджені судові витрати.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі - частина перша статті 82 ЦПК), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору при ухваленні судового рішення. У разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 209,121, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 267, 526, 530, 546, 548-551, 610, 611, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних і неустойки задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_3, проценти за користування коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року в сумі 404074 (чотириста чотири тисячі сімдесят чотири) грн.. 10 коп., що еквівалентно 15752 дол. США за курсом НБУ станом на 31.08.2016 р., три проценти річних від суми боргу за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року в сумі 49560 (сорок девять тисяч пятсот шістдесят) грн. 12 коп., що еквівалентно 1932 дол. США за курсом НБУ станом на 31.08.2016 р., а також неустойку за період з 10 грудня 2014 року по 01 лютого 2016 року в розмірі 50000 (пятдесят тисяч) грн.

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2, на користь держави судовий збір у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн. по 3445 (три тисячі чотириста сорок пять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О.Скляренко