Справа № 442/2272/10 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/3550/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання права власності на спадкове майно-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом. Просив визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, що по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначав, що після смерті його батька відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Так як в нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому просив визнати його спадкові права в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 0,0607 на АДРЕСА_1.

Рішення оскаржив ОСОБА_4 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що ще за свого життя ОСОБА_6, будучи власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0607 га, які розташовані по АДРЕСА_1 подарував цей будинок і земельну ділянку його батькові ОСОБА_7 і на момент смерті ОСОБА_6ні будинок, ні земельна ділянка не належали йому, і тому ОСОБА_5 не міг їх успадкувати. До того ж, його батько, отримавши в дар житловий будинок і спірну земельну ділянку у 2008 р., ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і єдиним спадкоємцем після його смерті є він, ОСОБА_4 02.09.2014 р. він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. Вказує на те, що правовстановлюючі документи на житловий будинок та спірну земельну ділянку були вилучені нотаріусом при посвідченні договору дарування, однак позивач приховав дані обставини і ввів суд в оману щодо відсутності у нього правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2. на підтримання скарги, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до переконання про наявність підстав для скасування рішення з огляду на викладені мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 на праві власності належало 12/25 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а також спірна земельна ділянка площею 0,0607 га, на якій розташований будинок

Звертаючись із позовом, позивач просив визнати право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6 з метою оформлення своїх спадкових прав та одержання державного акту на право власності на спірну земельну ділянку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_5 має право на спадкування за законом в першу чергу після смерті його батька ОСОБА_6

Однак, цей висновок суду суперечить обставинам справи та нормам процесуального та матеріального права.

Так, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_6, який ІНФОРМАЦІЯ_1. помер, в липні 2008 році подарував житловий будинок та спірну земельну ділянку площею 0,0607 га, що знаходяться на АДРЕСА_1 ОСОБА_7, що підтверджується договорами дарування від 04.07.2008 р. та від 09.07.2008 р.(а.с.26, 27).

Отже, ОСОБА_6 ще за життя розпорядився своїм майном у тому числі й спірною земельною ділянкою, тобто на час смерті це майно йому не належало і в силу ст.ст. 1216, 1218 ЦК України не могло входити до складу спадщини

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті майно успадкував його син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції визнав за ОСОБА_5 право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, який у липні 2008 р. за договором дарування передав ОСОБА_7 безоплатно земельну ділянку площею 0, 0607 га на АДРЕСА_1 у власність.

Отже, на час ухвалення рішення, тобто станом на грудень 2011 року, земельна ділянка перебувала у власності ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 09.07.2008 рокую Проте, суд першої інстанції не з»ясував чи входила спірна земельна ділянка у склад спадщини, і чи не розпорядився ОСОБА_6 за життя своїм майном.

До того ж суд визнав право власності на земельну ділянку на підставі копії державного акту на земельну ділянку, а не його оригіналу, що не може в силу ч. 2 ст. 64 ЦПК України вважатись належним доказом, який би підтверджував право власності ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку та право позивача на спадкування земельної ділянки. .

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га на АДРЕСА_1 після смерта батька ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: