Справа № 161/7536/15-ц Провадження № 22-ц/773/910/16 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Категорія: 51 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання батьківства, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував на те, що з 2000 року по 2015 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою ОСОБА_5 Під час спільного проживання у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_6 ОСОБА_2 Сезаійович, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Реєстрація народження їх з відповідачкою дітей проводилась у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції. Відомості про нього, як батька дітей, у свідоцтві про їх народження були внесені за вказівкою ОСОБА_5

Також позивач вказував, що з травня 2015 року вони з відповідачкою ОСОБА_5 припинили проживати разом та спілкуються час від часу. Діти залишились проживати з матірю. Після чого відповідачка стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

За таких обставин позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати його батьком вказаних дітей, а також внести зміни в актові записи про їх народження, де в розділі відомості про батька вказати його.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 4 вересня 2015 року, за заявою позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, його позовну вимогу про внесення змін в актові записи про народження дітей було залишено без розгляду.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 просить його скасувати як незаконне, прийняте судом без повного зясування всіх обставин справи і їх належної оцінки, з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є підставною і підлягає до задоволення.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано допустимих і достатніх доказів для підтвердження його батьківства щодо вказаних ним у позові дітей.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною першою статті 9 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Встановлено і це підтверджується, як поясненням сторін, які вони давали в суді першої інстанції, будучи допитаними в якості свідків, так і наданими позивачем та приєднаними до матеріалів справи фотографіями, що між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 ОСОБА_2 в минулому існували тривалі дружні та ділові стосунки, вони багато часу проводили разом, а з часу народження дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_7, спільно з ними відпочивали в різних місцях, у тому числі в республіці Туреччина.

Крім того, з наявних в матеріалах справи витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, копій актових записів про народження встановлено, що відповідач ОСОБА_5 21 березня 2005 року народила сина ОСОБА_2, а 7 червня 2009 року народила дочку ОСОБА_7, у свідоцтвах про народження яких відділом РАЦС Луцького міського управління юстиції Волинської області, запис про батька ОСОБА_2 Махмудовича у книзі реєстрації народжень проведено відповідно до ст. 135 СК України, тобто з прізвищем матері, а імя та по батькові дітей записано за вказівкою матері (а. с. 39-44).

Також з матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення батьківства, позивачем ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявлялось клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, яке було задоволено судом. Однак із-за ухилення відповідачки ОСОБА_5, що унеможливило проведення зазначеної експертизи, вказана ухвала була повернута експертною установою без виконання (а. с. 69, 108-109, 116-117).

ОСОБА_1 роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановлені обставини справи, приймаючи до уваги свідоме ухилення відповідачки від проведення експертизи, що свідчить про походження дітей від позивача та виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання батьківства підставним, а отже таким, що підлягає до задоволення.

Оскільки судом першої інстанції було допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, то оскаржуване рішення на підставі п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2016 року у даній справі скасувати.

Позов задоволити, визнати, що ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьком ОСОБА_6 ОСОБА_2 Сезаійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді