Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №319/473/15-ц
Провадження №22ц/778/86/16 Головуючий у 1 інстанції: Горбачов Ю.М.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді : Гончар М.С.,

суддів: Стрелець Л.Г.

Каракуші К.В.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа Приватне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», який неодноразово уточнював.

Позов обґрунтовував тим, що 27 серпня 2014 року ОСОБА_2 укладено з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 221128Га/14зп щодо транспортного засобу TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова (шасі) НОМЕР_1. Під час дії договору 11 жовтня 2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено зазначений автомобіль. Він повідомив відповідача про ДТП з метою отримання страхового відшкодування. Відповідач листом вих. № 10763 від 11 грудня 2014 року повідомив про відмову у визнанні заявленого випадку страховим та виплати страхового відшкодування щодо події.

Після цього 05 січня 2015 року він вдруге після усунення недоліків звернувся до відповідача з проханням переглянути рішення про відмову, однак листом вих. № 1998 від 23.02.2015 року відповідач повторно повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Посилаючись на неправомірність відмов відповідача позивач, просив стягнути страхове відшкодування у розмірі 183377грн53 коп та пеню за прострочення такої виплати у розмірі 68 766 грн 57 коп.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 252 144 грн 10 коп, з яких 183377 грн 53 коп невиплаченого страхового відшкодування та 68 766 грн 57 коп пені.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «СК «АХА Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення страхового відшкодування та пені зі страховика на користь страхувальника.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Встановлено, що 27 серпня 2014 року між позивачем та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір страхування № 221128Га/14зп автомобіля TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску.

11 жовтня 2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області ОСОБА_2, який керував вказаним автомобілем, після зупинки автомобіля не поставив його на стоянкові гальма (ручник) внаслідок чого відбувся самовільний рух автомобіля, який впав до бетонного резервуара для спуску води з водойми (т.1, а.с.14).

Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП України відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутностю події адміністративного правопорушення.

Постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року виправлено описку у вищезазначеній постанові в частині викладення пояснень ОСОБА_2 про те, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 поставив його на стоянкові гальма (ручник), але внаслідок його не спрацювання відбувся самовільний рух (т.1, а.с.13).

Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку. 11 грудня 2014 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з підстав невизнання цього випадку страховим (т.1, а.с.11). 05 січня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача та надав постанову суду про виправлення описки та просив переглянути відмову у визнанні випадку не страховим. 23 лютого 2015 року відповідач повторно відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те що вказаний випадок не є страховим (т.1, а.с.12).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов страхувальника, не зважив на наступне.

У пункті 4 договору страхування сторони домовились, що вигодонабувачем за договором є ПАТ «Креді Агріколь банк».

Застрахований автомобіль був придбаний страхувальником на підставі кредитного договору № 1/1193560 від 03.09.2012 року.

Згідно зі ст. 979 ЦК України, якою урегульовані правовідносини сторін, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти зі страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України "Про страхування" страхувальники мають право при укладенні договорів страхування призначити громадян або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку для отримання страхового відшкодування.

Пунктом 4 договору страхування передбачено, що ПАТ «Креді Агріколь банк» є єдиним вигодонабувачем за договором і не може бути змінений без письмового погодження з вигодонабувачем (т.1, а.с.3).

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач може мати право вимоги лише на підставі уповноваження його належним вигодонабувачем, а якщо останній не наділив його такими повноваженнями то він не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є не належним позивачем у позові про її стягнення.

Матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ «Креді Агріколь банк» наділив ОСОБА_2 правом, як вигодонабувача.

Тобто, визначаючи у договорі страхування вигодонабувачем третю особу, страхувальник добровільно і свідомо зменшив обсяг своїх прав за вказаним договором, у тому числі і право вимоги виконання страховиком договору щодо виплати страхового відшкодування.

Тому договір страхування надає третій особі право вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, але не покладає на нього обов'язків останнього.

Вирішення питання про стягнення зі страховика страхової виплати - це право зазначеної третьої особи.

Доказів того, що ПАТ «Креді Агріколь банк» відмовився від такого права, позивачем не надано.

Натомість, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією судів визнано обов'язковою явку представника третьої особи ПАТ «Креді Агріколь банк» для дачі пояснень. У письмових поясненнях ПАТ «Креді Агріколь банк» зазначив, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Креді Агріколь банк» укладено кредитний договір № 1/1193560 від 03.09.2012 року. Станом на 24.12.2015 року за вказаним кредитним договором до сплати підлягає: за тілом кредиту - 104 333,57 грн., за відсотками - 405,84грн. За письмовим дозволом щодо отримання компенсації за страховим випадком ОСОБА_2 до ПАТ «Креді Агріколь банк» не звертався (т.2, а.с.77).

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції не взяв до уваги, що процесуальний закон не передбачає пред'явлення позову в інтересах третіх осіб вигодонабувачів, а право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Отже, суд не з'ясував, чи наділив вигодонабувач позивача такими повноваженнями і чи останній має право на одержання страхової виплати, чи є він належним позивачем у позові про її стягнення.

Оскільки матеріали справи не містять доказів відмови вигодонабувача від права на отримання страхового відшкодування за договором страхування, натомість встановлено, що ОСОБА_2 має поточну заборгованість за кредитним договором укладеним з вигодонабувачем і не звертався до останнього за повноваженнями про стягнення страхового відшкодування, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_2 не є належним позивачем і тому його позов не підлягає задоволенню. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа Приватне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: