Справа № 629/2942/15-ц
Номер провадження 2/629/31/16
24.02.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретарів Авраменко О.С., Клименко О.В., Перепелиця В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Правекс-банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутністю та заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, оскільки вважає дані вимоги безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
15.07.2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс-банк», було укладено договір поруки №6169-041/08Р. Згідно даного договору ОСОБА_2 зобов'язується у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №6169-041/08Р від 15.07.2008 року, виконати за нього всі зобов'язання перед АКБ «Правекс-банк», передбачених кредитним договором (а.с.19).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п.9.2. кредитного договору визначено, що шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п.1.2. даного договору припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника (а.с.7-9).
Тобто з 10.04.2010 року фактично розпочався перебіг строку позовної давності.
Тому суд вважає, якщо фактично припинив свою дію кредитний договір №6169-041/08Р то автоматично припиняє свою дію і договір поруки №6169-041/08Р.
Згідно п.31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).
Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача ОСОБА_1, яка наполягала на застосуванні строку позовної давності, оскільки вважає що строк для звернення до суду сплив, а вимоги позивача є необґрунтованими.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду лише 22.07.2015 року, з пропущенням строку позовної давності, в матеріалах справи відсутні докази того, що після останньої оплати відповідачем суми заборгованості 02.03.2010 року, позивачем приймалися заходи в межах загального строку позовної давності щодо стягнення будь-якої іншої нарахованої відповідачам заборгованості.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами, що випливають з умов кредитного договору №№6169-041/08Р від 15.07.2008 року розпочався 01.04.2010 року, тобто з дати останнього платежу відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом лише 22.07.2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.
Позивач у позові не зазначив причини пропуску строку позовної давності та не заявляв клопотання про його поновлення.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз'яснено права та обов'язки, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, позивач попереджався про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів.
Зазначеними правами позивач особисто або через свого представника, не скористався.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.4,10,57,58,59,60,61,79,88,131ч.1,212-215 ЦПК України, ст.253,256-258,266,1046,1049,1054 ЦК України, суд, -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Правекс-банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Ткаченко