Справа № 130/3233/15-ц Провадження № 22-ц/772/626/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Чуприни В.О.,

при секретарях: Кирилюк Л.М., Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання після розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2013 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, останній відновлено дошлюбне прізвище «Назарова». Позивач зазначає, що згідно акта обстеження, джерелом його існування є пенсія, розмір якої згідно довідки ПФУ в м. Жмеринка становить 588,05 грн., яку він отримує з 2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує допомоги, якщо його пенсія не забезпечує йому прожиткового мінімуму, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на непрацездатну особу становив 1 074 грн. і до прожиткового мінімуму йому не вистачає 486 грн. (1 074 588), а тому на підставі ч. 2 ст. 76 СК України просив щомісячно стягувати з ОСОБА_3 на його користь аліменти у розмірі 486 грн. для забезпечення йому прожиткового мінімуму.

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів того, що інший з колишнього подружжя має можливість надавати матеріальну допомогу у заявленому розмірі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30.05.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, останній відновлено дошлюбне прізвище «Назарова».

Із акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Житловий будинок, господарські споруди знаходяться у задовільному стані, в господарстві худоба та птиця відсутні. Джерелом існування є пенсія.

Відповідно до довідки №5007/02-3-25 від 01.09.2015 року ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УПФУ в м. Жмеринці та Жмеринському районі та отримує пенсію за віком при повному стажі, розмір якої з вирахуванням аліментів за період з березня 2015 по серпень 2015 року становить 588,05 грн. щомісячно.

Згідно довідки виконавчого комітету Сербинівської сільської ради №397 від 30.06.2015 року власником присадибної земельної ділянки по вул. Леніна, 55 в с. Сербинівці та житлового будинку є ОСОБА_3, яка зареєстрована за вказаною адресою, однак не проживає. Сінокосів, пасовищ, земельного та майнового паю на території сільської ради не має, при цьому ОСОБА_2 зазначений як співмешканець.

Із ксерокопії медичної карти ОСОБА_2 та висновку реоенцелографії від 02.10.2015 року вбачається, що останній звертався до окуліста, де йому було рекомендовано стаціонарне лікування та встановлено порушення пульсового кровонаповнення.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.12.2015 року стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 10.08.2015 року і до припинення такого права. На виконання рішення суду 30.12.2015 року видано виконавчий лист.

Із пояснень відповідача та наданих нею копій квитанцій видно, що ОСОБА_5 здійснював часткові виплати по стягненим з нього аліментам, що позивачем не заперечується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вимогами ч.ч. 1,2 ст. 76 Сімейного Кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Із виданої ТОВ «Фінєст» довідки видно, що ОСОБА_3 працює на посаді помічника кухаря та отримує середньомісячну заробітну плату в межах 1 524 грн., при цьому доводи позивача про недостовірність вказаної довідки належними доказами не підтверджені.

Згідно довідки №150 від 17.02.2016 року, виданої КУ «Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_3 страждає на ряд захворювань і їй рекомендоване постійне стаціонарне та амбулаторне лікування.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі твердження висновок суду першої інстанції не спростовують, оскільки не свідчать про можливість колишньої дружини надавати позивачу матеріальну допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: