Провадження 2/127/318/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту, визнання недійсним рішення виконкому Вінницької міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору дарування, скасування реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

06.05.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради, ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідачів без самостійних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 про встановлення факту, визнання частково рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.11.2005 року № 2734, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло від 01.12.2015 року, визнання частково недійсним договору дарування від 15.05.2009 року, визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на ? частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 2-8).

В ході розгляду справи позивач неодноразово змінювала і уточняла позовні вимоги (а.с. 69-75, 146-151, 163-169, 172-179), останній раз 25.01.2016 року і просила встановити факт, що ОСОБА_7, який помер 13.12.1999 року є рідним батьком ОСОБА_1; визнати недійсним п. 1.12 рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.11.2005 року № 2734 в частині визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 01.12.2015 року, видане на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.11.2005 року № 2734 про визнання права власності на квартиру за ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію права власності на ім`я ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2, що проведена КП «ВООБТІ» і записана в реєстрову книгу № 666 реєстровий номер № 80, 07.12.2005 року; визнати недійсним договір дарування на ім`я ОСОБА_4, укладений 01.02.2006 року № 366, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8, скасувати державну реєстрацію права власності на ім`я ОСОБА_4 на квартиру № 100 в будинку № 21 по вул. В.Порика в м.Вінниці, що зареєстроване КП «ВООБТІ», записане в реєстрову книгу №666, за реєстровим номером № 80, 19.09.2006 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

Позивач мотивувала вимоги тим, що її мати ОСОБА_5 була членом житлово-будівельного кооперативу і разом з батьком ОСОБА_7, під час перебування в шлюбі з 1967 року по 1987 рік, сплачувала пайові внески за квартиру АДРЕСА_3, тому відповідно до ст. 22 КпШС УРСР, Закону України «Про власність» це майно набуте подружжям у спільну сумісну власність і батько мав право на ? частку квартири як подружжя. В квартирі їх сім`я зареєстрована та проживає з 1972 року, а з 1975 року дня народження в квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_1 13.12.1999 року помер батько ОСОБА_7 і вона одноособово прийняла спадщину у вигляді грошових вкладів, про що нотаріусом 14.06.2000 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Сестра ОСОБА_4 спадщину після смерті батька не прийняла, а мати ОСОБА_5 не була спадкоємцем, оскільки на момент смерті шлюб із ОСОБА_7 був розірваний. В березні 2015 року вона дізналась, що її мати ОСОБА_5 незаконно набула право власності на спірну квартиру на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 24.11.2005 року № 2734 і отримала свідоцтво про право власності на житло від 01.12.2005 року та зареєструвала право власності в БТІ. 01.02.2006 року вона подарувала всю квартиру ОСОБА_4, а 15.05.2009 року право власності по договору дарування перейшло до ОСОБА_6 Вважає, що внаслідок незаконного прийняття рішення виконкомом 24.11.2005 року, без урахування ? частки батька ОСОБА_7 на вказане житло, було незаконно оформлено право власності одноособово на ОСОБА_5, а в подальшому відбулось незаконне відчуження квартири. В такий спосіб вона фактично позбавлена права власності на ? частку квартири, на яку мав право також її батько і спадщина на яку відкрилась після його смерті. Оскільки в порядку позовного провадження вирішується спір про право, проте у написанні її прізвища та написанні прізвища батька існує розбіжність «Дзіпетрук» та «Дзипетрук», також просила встановити факт родинних відносин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали відповідно до уточненої позовної заяви від 25.01.2016 року.

Представник відповідача виконкому Вінницької міської ради ОСОБА_3 позов не визнала, подала письмові заперечення (а.с. 97-101, 117-122), а також заяву про застосування строку позовної давності відносно вимог про визнання недійсним рішення виконкому від 24.11.2005 року (а.с. 123). З приводу решти вимог покладалась на думку суду.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялись шляхом надіслання повісток рекомендованими листами з повідомленнями, проте конвертів не отримували. Суд вважає, що відповідачі ухиляються від отримання повісток, оскільки їм достовірно було відомо про перебування на розгляді в суді позову ОСОБА_1 Так, в судовому засіданні 04.06.2015 року були присутні відповідач ОСОБА_6, треті особи за первинною позовною заявою ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с. 46), проте пояснень по суті позовних вимог відповідачі не давали.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 була членом ЖБК № 28, на її імя був відкритий рахунок № 100 для сплати пайових внесків за квартиру № 100 в будинку № 17 (21) по вул. Порика в м. Вінниці (а.с. 14).

В 1984 році ОСОБА_5 провела остаточний розрахунок із ЖБК, що підтверджується довідкою від 11.11.2005 року ПП «Майстер-КП» (а.с. 56).

14.11.2005 року ОСОБА_5 звернулась до виконкому Вінницької міської ради із заявою про виготовлення свідоцтва про право власності на квартиру в звязку з повною сплатою її вартості (а.с. 58) і 24.11.2005 року виконкомом Вінницької міської ради прийнято рішення про оформлення за ОСОБА_5 свідоцтва про право власності на виплачену кооперативну квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 51).

01.12.2005 року на підставі рішення від 24.11.2005 року виконкомом Вінницької міської ради ОСОБА_5 видане свідоцтво про право власності на двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м. (а.с. 13).

Право власності зареєстроване в БТІ 07.12.2005 року і записане за № 80 в реєстровій книзі № 666.

01.02.2006 року ОСОБА_5 розпорядилась своєю власністю і подарувала квартиру доньці ОСОБА_4, про що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 був посвідчений договір, зареєстрований в реєстрі № 366.

15.05.2009 року між ОСОБА_4 та її донькою ОСОБА_9 також був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі № 2-1134 (а.с. 42-44).

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 16.06.2015 року квартира належить на праві власності ОСОБА_9 (а.с. 65).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним п. 1.12 рішення виконкому від 24.11.2005 року № 2734 позивач зазначила, що виконком не мав права оформляти право власності на квартиру в цілому за ОСОБА_5, оскільки квартира набута нею в спільну сумісну власність із ОСОБА_7, тому частки кожного становлять по ?.

Суд вважає, що твердження позивача є необґрунтованим.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

24.11.2005 року виконкомом Вінницької міської ради на підставі ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», наказу Міністерства юстиції України від 17.05.2004 року № 36/5 «Про затвердження змін до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» прийнято рішення про оформлення за ОСОБА_5 права власності на кооперативну квартиру, як за членом житлово-будівельного кооперативу, який повністю сплатив пайовий внесок.

Рішення прийнято на підставі заяви члена ЖБК ОСОБА_5 (а.с. 58), довідки про сплату пайового внеску (а.с. 56), довідки КП «ВООБТІ» про технічну характеристику квартири та інформації про відсутність реєстрації права власності станом на 11.11.2005 року (а.с. 59).

Отже, рішення виконкому Вінницької міської ради № 2734 відповідає вимогам п. 6.1 Тимчасового положення ( в редакції станом на 24.11.2005 року), відповідно до якого оформлення права власності на обєкти нерухомого майна провадиться місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або обєднання, які повністю внесли свої пайові внески.

ОСОБА_7, з яким ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі до 19.06.1987 року, не був членом житлово-будівельного кооперативу і доказів того, що він сплачував пайові внески, немає, тому підстав для оформлення за ним права власності на квартиру, не було.

Особливо суд приймає до уваги, що після розірвання шлюбу в 1987 році і до моменту смерті 1999 року ОСОБА_7 не предявляв своє право як власника на квартиру (пай) або на частку в паєнакопиченні, рішення суду про поділ квартири між колишнім подружжям немає, тому після його смерті спадщина на частку квартири не відкрилась.

В 2000 році ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом лише на вклади, проте також не заявила свого права на частку у квартирі в порядку спадкування, а звернулась із позовом лише в 2015 році. З приводу спадкування квартири нотаріусом не приймалась відповідне рішення (про відмову у вчиненні нотаріальних дій або видачу свідоцтва про право на спадщину).

При ухваленні рішення суд враховує розяснення, викладені в п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відповідно до яких у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Таким чином, спадкоємці набувають право спадкування на обєкт нерухомого майна лише в звязку зі смертю члена кооперативу і за повної сплати ним пайового внеску.

Оскільки пайовий внесок був сплачений в 1984 році, Закон України «Про власність», на який посилається позивач, до даних правовідносин застосуванню не підлягає. Відповідні розяснення містяться також в постанові ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року та п. 6 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року.

Станом на 1984 рік також діяла норма ст. 146 ЖК УРСР, відповідно до якої предметом поділу між подружжям міг бути пай або квартира. Поділ квартири можливий лише при можливості виділення кожному ізольованого приміщення, з врахуванням інтересів інших членів сімї. В разі неможливості поділу за іншим подружжям визнавалось право на пай, із подальшим визнанням цього подружжя членом кооперативу (п. 43 Примірного статуту ЖБК, п. 6 постанови Пленуму ВС УРСР № 9 від 18.09.1987 р.).

Враховуючи наведені обставини, а саме, що членом кооперативу була лише ОСОБА_5, для оформлення права власності в 2005 році вона подала визначений перелік документів, спадкодавець ОСОБА_7 за життя не предявив вимог щодо права на частку у квартирі, його частка в паєнакопиченні не була визначена і у спадщину не увійшла, станом на 2005 рік інших осіб, за якими виконкомом могло бути оформлене право власності, не було, тому підстав для визнання недійсним п. 1.12 рішення виконкому Вінницької міської ради № 2734 від 24.11.2005 року немає.

Оскільки позов в цій частині задоволенню не підлягає, решта позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності, договору дарування, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на частку квартири, які є похідними, також задоволенню не підлягають.

Також суд вважає необхідним зазначити, що позовна вимога про визнання недійсним п. 1.12 рішення виконкому із подальшим визнанням права власності на ? частку квартири лише за ОСОБА_1 не може бути вирішена без одночасного вирішення вимог про визнання права на частку квартири за ОСОБА_5, проте відповідний позов позивач не подала. В разі скасування рішення виконкому і визнання права власності на ? частку за ОСОБА_1 інша ? частка залишиться неоформленою і, як наслідок, стане перешкодою для подальшої реєстрації прав.

Строк позовної давності, про застосування якого заявила представник відповідача ОСОБА_3, застосуванню не підлягає, оскільки відповідачем не доведено, що позивач знала або могла знати про порушення свого права внаслідок прийняття рішення виконкомом до 2015 року.

Оскільки із вирішенням спору про право позивачем предявлена вимога про встановлення факту родинних відносин, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України, встановити факт, що померлий ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_1. Незважаючи на розбіжність в написанні літери факт родинних відносин підтверджується сукупністю наданих доказів, в тому числі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.06.2000 року, в якому зазначено, що спадкоємицею майна померлого ОСОБА_7 є його донька ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, ст. 19 Конституції України, главою 5 ЖК УРСР, ст.ст. 22,28 КпШС 1969 року, розділом VII ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 212, 214, 215, 218, 256 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7, який помер 13.12.1999 року був батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

В решті позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: