Справа № 444/3152/14 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6435/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю:ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

ОСОБА_6, її представника Дем»янович Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Управління Держкомзему у Жовківському районі, Воля-Висоцька сільська рада Жовківського району, про виділення в натурі частки у житловому будинку в с. Воля Висоцька по вул. Несторова, 69, Жовківського району Львівської області, а саме виділення приміщення 1-3 та 1-2 загальною площею 29,7 кв.м. відповідно до висновку будівельно технічної експертизи та виділення у користування земельних ділянок відповідно до висновку будівельно технічної експертизи.

Оскаржуваним рішенням взадоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Управління Держкомзему у Жовківському районі, Воля-Висоцька сільська рада Жовківського району, про виділ частки в натурі та встановлення порядку користування домоволодінням - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_4,вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначають, що судом невірно застосовано положення ст. 364 ЦК України, згідно якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, яке є у спільній частковій власності, а відмовивши у задоволенні позовних вимог фактично необґрунтовано обмежив право позивачів на виділ їх частки. Також зазначають, що відповідно до даних технічного паспорту на будівлю загальна площа спірного будинку становить 68,9 кв.м. Згідно висновку будівельно технічної експертизи частки співвласників становлять: ОСОБА_2 20/72 частин 19,1 кв.м., ОСОБА_4 5/24 частин 14,4 кв.м., ОСОБА_7 20/72 частин 19,1 кв.м., ОСОБА_6 17/72 16,2 кв.м. і відповідно розподіл в даному випадку є неможливим, оскільки ОСОБА_4 отримає площу меншу за нормативну для житлової, а саме - 15 кв.м. Проте, у разі об»єднання часток ОСОБА_2 та ОСОБА_4 їх частки становитимуть 35/72, що складатиме 33,5 кв.м., тобто в даному випадку виділ частки позивачів в натурі буде технічно можливим відповідно до висновків експертного дослідження із облаштуванням окремого входу. Крім цього вважають, що відмовляючи у встановленні порядку користування земельною ділянкою, суд невірно посилався на відсутність права власності на земельну ділянку у позивачів та відповідачів, оскільки відсутність права власності на земельну ділянку не перешкоджає здійсненню права користування нею. З підстав вищенаведеного, апелянти просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4- ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_6, її представника Дем»янович Г.М, щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника,який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника,який здійснив виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,і у випадку,встановленому законом,таке право підлягає державній реєстрації.

Майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України).

Відповідно до роз»яснень п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд має право за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені у загальному користуванні учасників спільної часткової власності. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні та господарські будівлі передаються власнику.

Так, зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.05.2014 року, виданого Жовківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2, ОСОБА_4, вбачається, що ними успадковано після смерті ОСОБА_8 по 5/24 частки в будинку № 69 по вул. Нестерова в с. Воля-Висоцька Жовківського району, загальна площа якого становить 68.9 кв.м, житлова 45.9 кв.м та складається з 3-х кімнат, кухні, коридору, кладової. Крім того ОСОБА_2 успадкував і 5/72 частки цього ж будинку . Його частка становить 20/72 будинку з господарськими будівлями

ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.05.2014 року, виданого Жовківською державною нотаріальною конторою, успадкував також 5/24 та 5/72 частки будинку з господарськими будівлями, його частка становить 20/72 .

Частка ОСОБА_6 становить 17/72 часток в будинку з господарськими будівлями.

З технічного паспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ, вбачається, що будинок в с. Воля-Висоцька по вул. Нестерова 69 Жовківського району Львівської області, загальною площею 68.9 кв.м, житловою 45.9 кв.м, допоміжною 23.0 кв.м, складається з 3-х кімнат відповідно площа яких 13,2кв.м,16.5 кв.м.16.2 кв.м, кухні площею 13.0 кв.м, коридора площею 5.4 кв.м, кладової площею 4.6 кв.м

Згідно з висновками судової будівельно - технічної експертизи № 1595/1892/1932 від 05.07.2016 року, яка проведена Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, з врахуванням часток кожного зі співвласників житлового будинку належна їм площа у житловому будинку становить: ОСОБА_2- 20/72 частин - 68,9 x 20/72=19,1 м кв., ОСОБА_4 - 5/24 частин - 68,9 x 5/24=14,4 м.кв., ОСОБА_7- 20/72 частин - 68,9x20/72=19,1 м.кв., ОСОБА_6 - 17/72 частин - 68,9x17/72=16,2 м.кв.

Експертом запропоновано два варіанти поділу будинковолодіння в с. Воля-Висоцька по вул. Нестерова 69 Жовківського району Львівської області, при умові об'єднання часток ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що становить - 35/72 частки - 68,9 x 35/72=33,5 м. кв., частка ОСОБА_7 - 20/72 частки - 68,9 x 20/72=19,1 м.кв, частка ОСОБА_6 - 17/72 - 68,9x17/72=16,3 м.кв.

Одним із варіантів поділу житлового будинку, з яким погодилися позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, запропоновано поділити житловий будинок таким чином: ОСОБА_2П та ОСОБА_4Б виділяються приміщення 1-3 та 1-2 загальною площею 29,7 м.кв. що на 3,8 м.кв. менше за їх частку; ОСОБА_7 виділяються приміщення 1-1, І та II загальною площею 23,0 м.кв., що на 3,9 м.кв. більше за ідеальну частку; ОСОБА_6 виділяється приміщення 1-4 загальною площею 16,2 м.кв що на 0,1 м.кв. менше за ідеальну частку. Згідно із запропонованим варіантом поділу ОСОБА_2П та ОСОБА_4Б належить компенсація в розмірі 3,8*3763,32=14300,62 грн., ОСОБА_6 належить компенсація в розмірі - 0,1*3763,32=376,33. ОСОБА_7 виплачує компенсацію в розмірі 3.9х3263.32=1467,69 грн.

Інший варіант поділу, який запропоновано експертом, з яким не погодилися жодна зі сторін, передбачає знесення пічок із заміною опалення іншими варіантами, що призведе до збільшення загальної площі, а саме, до 71.7 кв.м. Цим варіантом передбачено поділ приміщень, аналогічний вищезазначеному поділу.

Висновком встановлено вартісну оцінку житлового будинку, що становить 467768 грн., вартість часток ОСОБА_2 становить 129935,56 грн., ОСОБА_4 - 97451,66 грн., ОСОБА_7 - 129935,56 грн., ОСОБА_6 - 110445,22 грн.

Позивачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і в суді першої, і в суді апеляційної інстанції погодилися з варіантом поділу, згідно з яким їх частки підлягають об»єднанню, і згідно з яким їм слід виділити в натурі приміщення, які позначені в поверховому плані літерами 1-2 площею 13.2 кв.м та літ 1-3 площею 16.5 кв.м, а всього, 29.5 кв.м. Згідно із цим варіантом поділу ОСОБА_7 слід виділити приміщення, позначені у поверховому плані літ. 1-1, 1 та 11, загальною площею 23.0 кв.м, ОСОБА_6- приміщення, позначене літ. 1-4 площею 16.2 кв.м.

Слід зазначити, що позивачі ОСОБА_2, і представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відмовилися від грошової компенсації, яка підлягала стягненню з ОСОБА_7 на їх користь у розмірі 14300.62 грн. Крім цього, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 також погодилися на влаштування за власні кошти окремого входу у виділені приміщення у житловому будинку.

Відмову в задоволенні позову суд першої інстанції мотивував тим, що відповідачі наполягали на встановленому між ними в даний час порядком користування житловим будинком.

Відмовляючи у задоволенні позову з цих підстав суд першої інстанції не врахував пояснень сторін про те, що між ними склався саме такий порядок користування житловим будинком: ОСОБА_2 користується приміщенням, яке позначене в поверховому плану літерами 1-3 площею 16.5 кв.м, ОСОБА_4 приміщенням, позначеним літ 1-2 площею 13.2 кв.м, ОСОБА_7 користується приміщенням, позначеним літ. 11 площею 13.0 кв.м, ОСОБА_6 користується кімнатою , позначеною літ. 1-4 площею 16.2 кв.м, приміщення, позначені літ 1, 11, є у спільному користуванні всіх співвласників.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, безпідставно посилався на висновок судової будівельно технічної експертизи, яким, на думку суду, передбачено об»єднання часток ОСОБА_7 та ОСОБА_6, щодо чого вони заперечували,

Однак, як вбачається з висновку судової будівельно технічної експертизи, експерт у своєму висновку зазначив про необхідність об»єднання часток лише ОСОБА_2 та ОСОБА_4, оскільки частка ОСОБА_4 в розмірі 5/24 становить 14.4 кв.м, що менше нормативної житлової площі, що робить неможливим поділ житлового будинку, виділ його частки в натурі. Об»єднання часток ОСОБА_7 та ОСОБА_6 висновком експерта не передбачено, і у цьому немає необхідності, оскільки площа приміщень, які запропоновано виділити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідає розмірам їх часток, не є менше нормативної житлової площі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вказує на те що експертом вказується на можливість добудови, однак у висновку не зазначено, як саме мала б відбутися добудова, технічна допустимість та можливість такої, до якої частини будинку слід провести добудову, з якого матеріалу, які переобладнання в будинку слід провести в зв»язку з виділом часток, характер робіт, які слід провести та їх вартість, де слід отримати згоду на добудову, як слід розмежувати електропостачання до частин будинку, які слід відокремити.

Відмовляючи у задоволенні позову з цих підстав суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у висновку експерта зазначено про можливість добудови, а не про необхідність такої добудови при вирішенні питання поділу житлового будинку, виділу позивачам в натурі приміщень у житловому будинку з врахуванням розміру їх часток, що підлягає зменшенню.

Встановивши вищезазначені обставини, беручи до уваги порядок користування житловим будинком, який на даний час склався між сторонами, згоду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на об»єдання їх часток, відсутність необхідності об»єднання часток ОСОБА_6 та ОСОБА_7, враховуючи відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від грошової компенсації, яку би мав сплатити на їх користь ОСОБА_7, а також їх згоду на влаштування окремого входу у виділену їм частину житлового будинку, беручи до уваги висновок судової будівельно технічної експертизи №1595/1892/1932 від 05.07.2016 року, згідно з яким розподіл у житловому будинку №69 по вул. Нестерова у с. Воля Висоцька Жовківського району Львівської області є можливим, можливість, а не необхідність добудови для ОСОБА_6 Та ОСОБА_7, колегія суддів приходить до висновку про підставність позову ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про виділ в натурі їм приміщень згідно з варіантом, запропонованим експертом, відповідно до якого ОСОБА_2 слід виділити приміщення, позначене літ. 1-3 площею 16.5 кв.м, ОСОБА_4 приміщення, позначене літерою 1-2 площею 13.2 кв.м. Внаслідок такого поділу їх частки у житловому будинку змінюються, частка ОСОБА_2 становить 16/72, частка ОСОБА_4 -15/72.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, то колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позову та відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Відмовляючи у задоволенні цієї позовної вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності у матері сторін, ОСОБА_8, правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою у зазначених позивачами розмірах, а лист Воле - Висоцької сільської ради № 43 від 5.02.2015 року, з якого вбачається, що згідно книги обліку землі по Воле-Висоцькій сільській раді за померлою ОСОБА_8 обліковується присадибна ділянка площею 0,36 га, та ділянки (городи )площею 0.05 га та 0.08 га, не є беззаперечним доказом правомірності належності позивачам та відповідачам присадибної земельної ділянки саме таких розмірів, оскільки згідно з положеннями ЗК України площа присадибної земельної ділянки, яка надавалася під будівництво та обслуговування житлового будинку у селі не могла перевищувати 0,25 га.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 0,36 га, яка відповідно до відомостей поземельної книги була в користуванні ОСОБА_8, складалася з різних частин земельних ділянок, в тому числі, і з земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок та город, питання щодо надання ОСОБА_2П, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в користування чи у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування, однак позивачами всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що питання надання земельної ділянки розглядалося на сесії Воле Висоцької сільської ради Жовківського району Львівської області.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в цій частині вимог не спростовують правильних висновків суду про відмову в задоволенні їх позовних вимог про виділення у користування земельної ділянки відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З врахуванням вищенаведеного, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14.09. 2016 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 про виділ частки в житловому будинку в натурі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_4 в цій частині вимог задовольнити, виділивши співвласникам будинковолодіння №69 по вул. Нестерова в с. Воля Висоцька Жовківського району Львівської області ОСОБА_2. та ОСОБА_2 В,Б. в натурі наступні приміщення у житловому будинку: ОСОБА_2 приміщення, позначене у технічному паспорті цифрами 1-3, площею 16.5 кв.м; що становить частку у розмірі 16/72; ОСОБА_4 - приміщення, позначене цифрами 1-2, площею 13.2 кв.м , що становить частку у розмірі 15/72. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виділ частки в житловому будинку в натурі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_4 в цій частині вимог задовольнити.

Виділити співвласникам будинковолодіння №69 по вул. Нестерова в с. Воля Висоцька Жовківського району Львівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в натурі наступні приміщення у житловому будинку:

ОСОБА_2 приміщення, позначене у технічному паспорті цифрами 1-3, площею 16.5 кв.м; що становить частку у розмірі 16/72;

ОСОБА_4 - приміщення, позначене цифрами 1-2, площею 13.2 кв.м , що становить частку у розмірі 15/72.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_9