№пр.2/521/178/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого Буран О.М.,

при секретарі Янкул Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Малиновського районного суду міста ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 та уточнивши позовні вимоги просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_4, який помер 30.01.2010 року, та ОСОБА_5, яка померла 16.12.2011 року. Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) право власності на 161/2000 частин квартири спільного заселення під №18, в будинку №12а по вулиці Новикова, в місті Одесі, яка складається з 6 (шести) жилих кімнат, житловою площею 75,1 кв.м., загальною площею 104,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого 30 січня 2010 року. Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) право власності на 161/4000 частин квартири спільного заселення під №18, в будинку №12а по вулиці Новикова, в місті Одесі, яка складається з 6 (шести) жилих кімнат, житловою площею 75,1 кв.м., загальною площею 104,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_5, померлої 16 грудня 2011 року, яка в свою чергу, вступила в права спадкоємця в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4, померлого 30 січня 2010 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 30.01.2010 року та матері, ОСОБА_5, яка померла 16.12.2011 року. До складу спадщини, яку спадкоємець прийняв, увійшли 161/2000 частин квартири АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_4, а також 161/4000 частин зазначеної квартири після померлої ОСОБА_5, яка в свою чергу, вступила в права спадкоємця в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, а дублікати необхідних документів позивач не має можливості отримати у звязку з тим, що внаслідок технічної помилки у прізвищах позивача та спадкодавців, міститься розбіжність в одну букву, що ставить під сумнів родинні відносини між позивачем та спадкодавцями. На підставі викладеного, з метою відновлення свого порушеного права, позивач просить суд встановити факт родинних відносин та визнати права власності в порядку спадкування за законом.

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, надав заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала заяву, у якій просила у задоволені позову відмовити у повному обсязі у звязку з відсутністю належних та допустимих доказів підтвердження родинних відносин ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_4 та просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, природу виниклих правовідносин, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у Свідоцтві про народження ОСОБА_1, згідно з яким він народився 07.07.1962 року у м. Одесі, батьками записані російською мовою «Жулинский Александр Прокофьевич» і «Жулинская Галина Алексеевна». Свідоцтво видане Ільїчівським РАГСом у м. Одесі від 07.08.1962року, актовий запис №1725.

При оформленні українських паспортів у прізвищах позивача та його батьків українською мовою міститься розбіжність в одну букву - «и» та «і», а саме, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Ця обставина ставить під сумнів родинні відносини між позивачем та спадкодавцями.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_4, який помер 30.01.2010 року (Свідоцтво про смерть від 30.01.2010 року, актовий запис №127), та ОСОБА_5, яка померла 16.12.2011 року (Свідоцтво про смерть від 11.12.2011року, актовий запис №3023).

Цей факт підтверджується поясненнями представника позивача, свідоцтвом про народження ОСОБА_1, видане Ільїчівським РАГСом у м. Одесі від 07.08.1962року, актовий запис №1725.

Зі Свідоцтва про одруження ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яке ОСОБА_5 надала до нотаріальної справи №337/2010 від 26.07.2010 року вбачається, що російською мовою зроблено запис, а саме: 04.07.1961р. одружились «Жулинский Александр Прокофьевич», ІНФОРМАЦІЯ_2 і «Петрова Галина Алексеевна» 1938 р.н, яка після реєстрації обрала прізвище «Жулинская». Свідоцтво видане Ільїчівським РАГСом у м. Одесі.

З довідки з місця проживання про склад сімї та прописки у квартирі АДРЕСА_2 вбачається, що російською мовою записані «Жулинский Александр Прокофьевич» і «Жулинская Галина Алексеевна».

Витягами із спадкового реєстру зроблені запити з параментами пошуку ПІБ українською мовою «Жулінський Олександр Прокопович», «Жулінська Галина Олексіївна» і російською мовою «Жулинский Александр Прокофьевич», «Жулинская Галина Алексеевна».

З Паспортів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вбачається, що російською мовою їх прізвища записані: «Жулинская» і «Жулинский».

У Свідоцтві про народження ОСОБА_6 (видане 14.11.1963року, актовий запис №1779), брата позивача - батьками зазначені ті ж особи, що і у ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, суд вважає встановленим факт родинних відносин між ОСОБА_1 та його батьками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 враховуючи, що розбіжності в написанні прізвищ заявника та його батьків виникло в результаті перекладу їх з російської на українську мову, на що заявник своєчасно не звернув увагу. Вказані обставини позбавляють позивача можливості реалізувати свої права та захистити свої інтереси, тому повинні бути встановлені судом.

Щодо визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 09.03.2004 року, виданого Управлінням ЖКГ Одеської міської ради на підставі розпорядження №184272 від 09.03.2004 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві власності в рівних частках належало 322/1000 (триста двадцять дві тисячних) частин квартири спільного заселення під №18 (вісімнадцять), що знаходиться в місті Одесі по вулиці Новикова в будинку під №12а (дванадцять а), яка складається з 6 (шести) жилих кімнат, житловою площею 75,1 кв.м., загальною площею 104,8 кв.м.

Згідно договору Дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу ОСОБА_7, укладеного від 30.11.2011 року між ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_8, були відчужені на користь ОСОБА_8 322/2000 частин квартири спільного заселення під №18, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Новикова в будинку під №12а, яка складається з 6 жилих кімнат, житловою площею 75,1 кв.м., загальною площею 104,8 кв.м.

30 січня 2010 року в м. Одесі помер ОСОБА_4. Після цйого смерті відкрилась спадщина, часом відкриття якої є його день смерті.

Пятою Одеською державною нотаріальною конторою 26.07.2010 року була заведена спадкова справа №337/2010. До складу спадщини ввійшли 161/1000 частки зазначеної квартири.

Спадщину після ОСОБА_4 прийняли двоє спадкоємців першої черги син ОСОБА_1, оскільки в передбачені законом строки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та дружина, ОСОБА_5, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ще один спадкоємець першої черги, син померлого - ОСОБА_6, спадщину після батька не прийняв, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини і поновити його за час свого життя не встиг.

Таким чином, фактично кожен з прийнявших спадщину після померлого ОСОБА_4 успадкував по 161/2000 частки зазначеної квартири.

16 грудня 2011 року в м. Одесі померла ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, часом відкриття якої є день її смерті.

Пятою Одеською державною нотаріальною конторою 23.05.2012 року була заведена спадкова справа №2/2012. До складу спадщини ввійшли 161/2000 частки зазначеної квартири, яку ОСОБА_9 прийняла в спадщину після свого чоловіка, ОСОБА_4, але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом до своєї смерті.

Спадщину після ОСОБА_5 прийняли двоє спадкоємців першої черги син ОСОБА_1 та син ОСОБА_6, оскільки в передбачені законом строки подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, фактично кожен з прийнявших спадщину після померлої ОСОБА_5 успадкували по 161/4000 частки зазначеної квартири.

ОСОБА_6 помер 12.01.2014 року, згідно Свідоцтва про смерть від 14.01.2014 року, актовий запис №529.

ОСОБА_5 не встиг за життя отримати свідоцтво про право власності на спадщину, яка фактично залишилася після матері ОСОБА_5, тому після його смерті фактично залишилась спадщина у вигляді 161/4000 частки квартири. Спадкоємцем першої черги за законом на зазначену частку є дружина померлого - ОСОБА_2.

Листами №715/02-14 від 25 квітня 2014 року Пята Одеська державна нотаріальна контора повідомила, що відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на право спадщину у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючого документу. У зв*язку з тим, що позивач не може реалізувати свої спадкові права, він був змушений звернутися з вказаного приводу до суду.

Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. 4.18 глави 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів, доказів та обставин справи, керуючись вимогами верховенства права при вирiшеннi справ, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог шляхом визнання права, вважає вимоги обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження при судовому розгляді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 218, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_4, який помер 30.01.2010 року та ОСОБА_5, яка померла 16.12.2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) право власності на 161/2000 (сто шістдесят одну двохтисячних) частин квартири спільного заселення під №18 (вісімнадцять), що знаходиться в місті Одесі по вулиці Новикова в будинку під №12а (дванадцять а), яка складається з 6 (шести) жилих кімнат, житловою площею 75,1 кв.м., загальною площею 104,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого 30 січня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) право власності на 161/4000 (сто шістдесят одна чотиритисячних) частин квартири спільного заселення під №18 (вісімнадцять), що знаходиться в місті Одесі по вулиці Новикова в будинку під №12а (дванадцять а), яка складається з 6 (шести) жилих кімнат, житловою площею 75,1 кв.м., загальною площею 104,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_5, померлої 16 грудня 2011 року, яка в свою чергу, вступила в права спадкоємця в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4, померлого 30 січня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.М.Буран