Номер провадження: 22-ц/785/510/16
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областізвернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року є її матір'ю. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримала письмову відповідь, якою останній було рекомендовано звернутися до суду із відповідним позовом, у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивачка просила визначити їй додатковий строк на протязі двох місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачка посилалася на те, що лише 22.07.2015 року рішенням апеляційного суду Одеської області було встановлено юридичний факт - родинний зв'язок між позивачкою та спадкодавцем (а.с. 2-3).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини було задоволено (а.с.34-35).

25.11.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду. В обґрунтування посилалася на незаконність та необґрунтованість рішення з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, а також недоведеності обставин, що мають істотне значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального та матеріального права. А саме апелянт посилається на те, що встановлення факту родинних відносин не надає автоматично право на отримання в судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини. Також апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 38-41).

У судовому засіданні апелянт - відповідач по справі та його представник скаргу підтримали, додали до матеріалів справи копії документів щодо стану оформлення спадкових справ (а.с. 79-81).

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи сповіщена належним чином, з матеріалами справи ознайомлена (а.с. 76). Клопотання про відкладення справи було відхилено, оскільки у відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, які з'явились, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції в порушенням вимог ст.ст. 213-215 ЦПК України перерахував частину фактичних обставин справи та навів частину правових норм, які, до того ж не регламентують спірних правовідносин, не вказав при цьому яким чином та з яких правових та фактичних підставі він прийшов до висновків про задоволення позову (а.с. 34-35). Порівняльний аналіз тексту позову (а.с.3) та рішення суду (а.с. 34-35) дозволяє стверджувати, що суд першої інстанції фактично погодився з мотивуванням поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини наведеним позивачкою, зокрема виходив з того, що причини пропуску позивачкою строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийнятті спадщини є поважними, оскільки лише 22.07.2015 року рішенням апеляційного суду Одеської області було встановлено юридичний факт - родинний зв'язок між позивачкою та спадкодавцем.

Між тим, виходячи з вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Більшість вказаних питань не було вирішено судом першої інстанції під час прийняття рішення по справі. При цьому відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На вказані обставини також зверталась увага суддів в постанові Пленуму Верховного суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зазначеним вимогам закону не відповідає, в зв'язку з чим повинно бути скасовано з прийняттям апеляційним судом нового рішення по суті виниклого спору на підставі п.п.1,3,4 ст. 309 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи, вбачається ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5 (а.с.5), яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини згідно з вимогами ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, який в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 71,7 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м., підвалу літ. «Б», комори літ. «В», споруд № 1-4, земельної ділянки 0,19га, яка надана для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, земельну частку розміром 2,3га, яка належала ОСОБА_5, відповідно до сертифікату на земельну ділянку частку (пай) серії НОМЕР_1 від 10.08. 1996 року (а.с. 2-3).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 декілька разів складала заповіт, відповідно до останньої редакції заповіту від 15.10.2012 року ОСОБА_5 усе своє майно заповідала ОСОБА_2 (а.с.30, 79), яка є родичкою померлою.

Позивачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 10), яка зверталась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права та обов'язків забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом в межах цивільної справи № 495/404/15-ц (головуючий - суддя Шевчук Ю.В.). Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.07.2015 р. за апеляційної скаргою ОСОБА_3 (справа № 22-ц/785/5816/15) вказане рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було скасовано в частині відмови у встановленні факту родинних відносин, та встановлено вказаний факт (а.с. 97-100). Між тим, з рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 травня 2015 року вбачається, що позивачка визнавалась судом донькою померлого спадкодавця, про що судом першої інстанції було зроблено висновок на підставі копії свідоцтва про народження позивачки по справі (а.с. 84). Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому ОСОБА_3 не має права на обов'язкову частку (а.с.11), а в видачі свідоцтва про спадкування за законом їй було відмовлено постановою державного нотаріуса О.Ю. Іваницький через ненадання документів на спадкове майно (а.с. 81), після отримання рішення суду, яке оскаржується в рамках цієї справи.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа ВСС України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Виходячи з предмету заявлених позовних вимог позивачка просила надати додатковий строк на прийняття спадщини через поважність, на її думку, причини її пропуску. Вказаний законодавчий механізм застосовується до осіб, які не мешкали з померлою особою на момент смерті, та повинні були через вказівку ст. 1269 ЦК України звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. Позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були пов'язані з об'єктивними непереборними істотними труднощами для своєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи, що у позивачці було достатньо часу, щоб звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом 6-місяців з моменту смерті матері, а в матеріалах справи відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність саме доказів наявності родинних відносин, на що посилалась позивачка як на перешкоду для своєчасного звернення до нотаріальної контори, та з чим погоджувався суд першої інстанції, то сама по собі наявність вказаного рішення апеляційного суду про встановлення юридичного факту - родинних відносин, значення не має, оскільки не це було визнано перешкодою для спадкування позивачкою по справі ОСОБА_3, а наявність спадкоємця за заповітом (а.с. 9-11).

Окремо колегія суддів зауважує, що оскільки між сторонами існує цивільно-правовий спір, який вирішується в межах цивільної справи № 495/7439/15-ц (головуючий - суддя Мишко В.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, Удобненської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 87-96). Тому захист своїх прав, які на думку позивачки були порушені відповідачкою по цій справі, повинен здійснюватись в межах цього провадження.

З врахуванням того, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження - судом першої інстанції не в повному обсязі було встановлено обставини справи, дана невірна оцінка встановленим обставинам справи та були невірно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, на підставі п. 1,3, 4 ст. 309 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції та приймає нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Є.С. Сєвєрова

М.В. Процик