Справа № 728/372/15-ц Провадження № 22-ц/795/119/2016 Головуючий у I інстанції Лобода Н. В. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.

при секретарях: Козлачковій Ю.В., Халимон Т.Ю.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Матіївська сільська рада Бахмацького району, відділ Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області, Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник позивача ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Матіївська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, відділ Держзгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області, Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування судових витрат, повязаних з наданням правової допомоги 7305 (сім тисяч триста п»ять) грн. 00 коп.; винести нове рішення яким зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на нерухоме майно шляхом знесення воріт у домоволодінні по вул. Дачній 58 б с. Матіївка Бахмацького району та встановлення проїзду шириною 5.3 метра.

Незаконність рішення суду апелянт обгрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 200482 є власником земельної ділянки, площею 0.05 га, кадастровий номер :15:000:0350, з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої на території Матіївської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (т.1 а.с.12).

Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0.10 га для ведення садівництва на території Матіївської сільської ради (т.1 а.с.173), яку надано у власність згідно розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації № 767 від 21.12.2012 року та земельна ділянка площею 0.12 га, за кадастровим номером :15:000:0449, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, розташована в с. Матіївка Бахмацького району Чернігівської області, вул. Дачна, 58; підставою набуття права власності є договір дарування земельної ділянки від 29.01.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (т.2 а.с. 1-3). Відповідачем на належній йому на праві власності земельній ділянці, розташованій в с. Матіївка Бахмацького району Чернігівської області, вул. Дачна, 58, встановлено металеві ворота та огорожу.

Встановлення відповідачем воріт на належній йому на праві власності земельній ділянці та їх наявність на час розгляду справи судом не оспорюється сторонами, а також підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи та технічним паспортом на садовий будинок в с. Матіївка Бахмацького району Чернігівської області, по вул. Дачній,58, висновком експерта № 979/15-24 від 27.08.2015 року , згідно якого «земельна ділянка № 58 з фасадної сторони огороджена металевою огорожею з профнастилу та хвіртки в з/б стовпах довжиною 19.85 м, висотою 1.9 м; металевими воротами в з/б стовпах довжиною 4.2 м та висотою 1.9 м;

За доводами позивача, встановивши незаконно ворота, відповідач перекрив їй вільний доступ до належної їй на праві власності земельної ділянки, оскільки ними було перекрито проїзд між земельними ділянками № 57 та № 58 по вул. Дачній села Матіївка Бахмацького району, наявність якого підтверджується планом дільниці Батуринського садівничого товариства «Трудівник» (5.62 га), дані про який відсутні в органах державної влади та місцевого самоврядування, що в свою чергу призвело до загальної небезпеки утворення пожеж та неможливості їх своєчасного гасіння.

При зверненні до суду з позовом, з врахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 в обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог посилалася на ст. 103, 108 ЗК України та ст. 391 ЦК України.

Розглянувши справу на підставі наданих доказів в межах підстав і предмета спору відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив із відсутності порушень прав позивача встановленням відповідачем металевих воріт на належній йому на праві власності земельній ділянці, оскільки відсутні докази щодо виділення частини земельної ділянки відповідача для загального користування, зокрема для проїзду, а до земельної ділянки позивача підходять інші дороги загального призначення.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Так, в силу ст. 103, 108 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). У випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів.

Проте, як встановлено судом, сторони по справі є власниками не суміжних земельних ділянок, оскільки земельна ділянка позивача знаходиться осторонь основного масиву дачних будинків, а відповідно є віддаленою і від земельної ділянки відповідача.

За таких обставин до спірних правовідносин не можуть бути застосовані зазначені положення норм матеріального права.

Проте, в силу положень ч.2 ст. 152 ЗК України, ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна (земельної ділянки) має право вимагати усунення будь-яких порушень у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном ( прав на землю), навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Встановивши на законодавчому рівні необхідність і можливість захисту порушеного права, законодавець на конституційному рівні визначив принцип непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Згідно частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ж матеріалів справи, позивач, звернувшись з позовом за захистом порушеного права щодо вільного доступу до належної їй земельної ділянки, заявляючи вимогу про зобовязання відповідача знесення металевих воріт, ставила питання про обмеження права вільного володіння останнім належним йому на праві власності майном.

При цьому апеляційний суд враховує, що навіть задоволення судом вимог ОСОБА_1 про зобовязання відповідача знести ворота у домоволодінні не призвело б до відновлення права позивача на вільний доступ до належної їй земельної ділянки, оскільки залишається непорушним право відповідача на вільне володіння і розпорядження належною на праві власності земельною ділянкою, право на яке на час вирішення спору жодним чином не обмежено і не визнано незаконним.

Наявною в матеріалах справи плансхемою Батуринського садівничого товариства «Трудівник», згідно якої між земельними ділянками товариства 57 та 58 мається проїзд, не спростовується висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки даною схемою підтверджується наявність проїзду до набуття земельної ділянки у власність. Крім того, в підтвердження наявності такого проїзду в матеріалах справи відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування чи садового товариства, в користування якого надавалася земельна ділянка.

Оскільки висновок експерта є одним з доказів по справі, то суд з врахуванням підстав і предмета спору, обставин справи прийшов до обґрунтованого висновку, що зазначені в експертизі порушення Правил пожежної безпеки, утримання територій, системи протипожежного водопроводу в звязку зі встановленням воріт, які за висновком експерта перекривають проїзд та прохід до водоймища, не могли бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки вони фактично стосуються права на безпечне для життя і здоровя довкілля, а не права позивача на вільне володіння належною йому власністю.

Вірним є і висновок суду, з посиланням на Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773, що позивачем та її представником не надано доказів здійснення відповідачем самочинного будівництва встановленням воріт

З врахуванням викладеного, не спростованим є висновок суду першої інстанції про ненадання позивачем доказів для прийняття рішення щодо обмеження прав відповідача на вільне користування майном, з підстав, визначених в позовній заяві, оскільки ворота встановлено відповідачем на належній йому на праві власності земельній ділянці, а на час розгляду справи відсутні будь-які докази щодо виділення частини цієї земельної ділянки для проходу, проїзду, чи встановлено сервітут для зазначених цілей. Тому вимога про захист права шляхом знесення воріт у домоволодінні відповідача до вирішення питання визнання незаконним перебування у власності відповідача земельної ділянки, чи встановлення права позивача проходу, проїзду, є передчасно заявленою вимогою, оскільки спірні правовідносини фактично виникли у звязку з незгодою законності набуття відповідачем частини земельної ділянки у власність та забезпечення позивачу права користування належною на праві власності відповідачу частиною земельною ділянкою.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: