У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суд м. Миколаєва від 29 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Буділовської ОлениОлександрівни та скасування постанов, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні належним їй житловим будинком з відповідними господарськими та побутовими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1, а також за свій рахунок знести самочинно побудований об'єкт нерухомого майна - нежитлові одно- та двоповерхові споруди, пристосовані під автомайстерню- пункт технічного обслуговування автомобілів по АДРЕСА_1 та звільнити самовільно зайняту під ним земельну ділянку площею 35 кв.м.

Зазначала, що під час здійснення дій щодо виконання зазначеного рішення, державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління (далі - Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ) 25 грудня 2015 року складено акт про виконання боржниками рішення суду, а саме про знесення вказаних споруд, а 29 грудня 2015 року - винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень.

Враховуючи, що вказані у судовому рішенні споруди не знесені, ОСОБА_3 просила визнати дії державного виконавця щодо складання зазначеного акту та винесення постанов неправомірними та скасувати постанови від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчих проваджень № 20928344 та № 20929578.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано постанову головного державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ Буділовської О.О. від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 20928344.

В задоволенні решти скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року скасовано ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень № 20928344 та №20929578 та постановлено в цій частині нову ухвалу.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року про встановлення факту знесення об'єкту нерухомого майна, зазначеного у рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень № 20928344 та №20929578.

В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржниця, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваними судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою та викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року є невиконаним в повному обсязі ні ОСОБА_6- в частині звільнення земельної ділянки, ні ОСОБА_2, яка і не мала наміру приступати до виконання покладених на неї судом обов'язків. При цьому вимоги в частині скасування акта суб'єкту оскарження про повне фактичне виконання судового рішення задоволенню не підлягають, оскільки оскарження такого акту є неналежним способом захисту порушених прав та інтересів осіб - учасників виконавчого провадження. Крім того стягувач у виконавчому провадженні № 20929578 Миколаївська міська рада не заявляла вимоги про скасування постанови державного виконавця про закриття даного виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для її скасування.

Скасовуючи зазначену ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ БуділовськоїО.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень № 20928344 і №20929578 та постановляючи нову ухвалу в цій частині, суд апеляційної інстанції виходив із того, що акт державного виконавця є одним із видів рішень державного виконавця та враховуючи, що станом на 25 грудня 2015 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року виконано не було, дії державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ Буділовської О.О. щодо складання акту від 25 грудня 2015 року про встановлення факту знесення вказаного об'єкту та винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень № 20928344 та № 20929578 є неправомірними.

Згідно з ст. ст. 383, 387 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Враховуючи, що станом на 25 грудня 2015 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2010 року виконано не було, висновок суду першої інстанції у незмінній частині та висновки суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ухвалу Центрального районного суд м. Миколаєва від 29 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Буділовської ОлениОлександрівни та скасування постанов, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович