Справа № 2-4974/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

01 грудня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Беро В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 16772 грн. 06 коп.

Зазначав, що між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 057427 від 13.05.2013 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1.

25.11.2013 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований в ПАТ «СК«ПЗУ Україна».

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Звіту №3775/13 від 26.11.2013 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 19 746 грн. 25 коп. Відповідно до Рахунку № С4209040 від 26.11.2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу становить 18 112 грн. 06 коп.

Згідно умов договору страхування ПАТ «СК«ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 16 772 грн. 06 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ «СК«ПЗУ Україна» у відповідності до ст. 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 25.11.2013 року, страхового акту № UA015/L01/01 від 23.12.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням №18982 від 23.12.2013 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в ПАТ «СК» Інкомстрах», за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2090688, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50 000 грн. 00 коп.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів в розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування к ПАТ «СК«ПЗУ Україна» виникло право вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 16 772 грн. 06 коп., у зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів, посилаючись на те, що на підставі ст.ст.9, 27 ЗУ «Про страхування»до нього як до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про місце та час судового засідання.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 057427 від 13.05.2013 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1.

25.11.2013 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований в ПАТ «СК«ПЗУ Україна» автомобіль.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Звіту №3775/13 від 26.11.2013 року вартість матеріального збитку заподіяного власнику пошкодженого застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_4 становить 19746 грн. 25 коп. Відповідно до Рахунку № С4209040 від 26.11.2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д/н НОМЕР_4. становить 18112 грн. 06 коп.

Згідно умов договору страхування ПАТ «СК«ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 16772 грн. 06 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ «СК«ПЗУ Україна» у відповідності до ст. 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 25.11.2013 року, страхового акту № UA015/L01/01 від 23.12.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням №18982 від 23.12.2013 року.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована в ПАТ «СК» Інкомстрах», за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2090688, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 є відповідальним за завдану шкоду внаслідок ДТП, яка мала місце 25.11.2013 року, а тому пред'явлений позов до нього про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 16772 грн. 06 коп. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.993 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму сплачено страхового відшкодування в розмірі 16772 грн. 06 коп. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.І. Кушнір