Справа № 236/305/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шавиріна Л.П.

секретаря Снігирьової О.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман за участю представника позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до об»єднаної територіальної громади в особі Краснолиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,2227 га, розташовані по вул. Зарічна, 1-б в смт. Ямпіль Краснолиманського району, Донецької області, що залишилася після смерті ОСОБА_5, який помер 03.04.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримала повністю, просила їх задовольнити і суду показала, що 03.04.2015 року помер ОСОБА_5, на праві власності якому з 1961 року належить жилий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Зарічна, 1-б в смт. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області. А також спадкодавцю на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2227 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку з господарськими спорудами та для ведення особистого підсобного господарства, на якій знаходиться вказаний будинок по вул. Зарічна, 1-б в смт. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області. А 05.04.2015 року померла його дружина ОСОБА_6, яка являється тіткою позивача. Вона являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 і у встановленому порядку прийняла спадщину, звернувшись з заявою до нотаріальної контори. Але в посвідченні свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв»язку з тим, що в період надання спадкодавцю правовстановлюючого документу на жилий будинок договору забудови, було перекручено адресу розташування об»єкту. А під час приватизації земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, та оформлення спадкодавцю державного акту на право приватної власності на неї, було допущено помилку і взагалі пропущено адресу її розташування, яку в теперішній час виправити неможливо.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

З огляду на це, за клопотанням позивача, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2015 року помер ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Зарічна,1-б в смт. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,1500 га, та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0727 га, на якому розташований вказаний жилий будинок(а.с.16,18,22-23).

Єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця на вказане майно за законом, являється позивач бо дружина спадкодавця, яка являється тіткою позивача, ОСОБА_6 спадкове майно прийняла у встановленому законом порядку відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, однак у зв»язку зі власною смертю отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно не встигла. Вказані факти підтверджуються копіями свідоцтв про народження позивача, її матері, ОСОБА_6, копіями свідоцтв про одруження позивача та ОСОБА_6, довідкою Ямпільського селищного старости та інформацією Краснолиманської державної нотаріальної контори про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6М.(а.с.12-13,17,20,24-26,36-37,75).

Позивач своєчасно звернулася до Краснолиманської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але 19.11.2015 року постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що правовстановлюючий документ про право власності спадкодавця на житловий будинок відсутній, а в державному акті на право власності на землю, виданому спадкодавцю, допущено помилку в написанні адреси земельної ділянки така взагалі не вказана(а.с.44).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов»язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Суд також враховує, що згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спеціальним об»єктом права власності являються земельні ділянки, порядок придбання, реєстрації, володіння та розпорядження якими регулюється також нормами Земельного кодексу України.

Так відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки згідно ст. 125 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.17 ЗК України(в редакції 1992 року), яка діяла на момент передачі спадкодавцю спірної земельної ділянки у власність, передача у власність земельної ділянки, котра раніше надавалася громадянину, проводиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцезнаходженням вказаної земельної ділянки, у тому числі і для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд.

Матеріали справи свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_5 у встановленому законом порядку на підставі рішення виконавчого комітету Ямпільської селищної ради від 29.09.1999 року № 68/60 в порядку, передбаченому Декретом КМ України від 26.12.1992 року, реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та 0,0727 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої по вул.. Зарічна,1-б в смт. Ямпіль, на якій розташований житловий будинок, що на момент приватизації (з 1961 року) належав йому на праві власності на підставі договору від 16.08.1960 року(а.с.21-23). На підставі вказаного рішення 24.03.2000 року спадкодавцю ОСОБА_5 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ДН № 164131, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1081, в якому було допущено помилку і всупереч рішенню виконавого комітету Ямпільської селищної ради від 29.09.1999 року № 68/60 взагалі не вказано адресу розташування переданої у власність земельної ділянки(а.с.18).

Тобто при передачі у власність спірної земельної ділянки орган приватизації допустив помилку.

Крім того, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві приватної власності від 16.08.1960 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори в цей же день по реєстру № 128, ОСОБА_5 на праві власності належить жилий будинок з господарськими спорудами, але при цьому у договорі було перекручено адресу будинку замість вул.. Зарічна,1-б в смт. Ямпіль, вказано вул.. Зелена, 1-б в смт.Ямпіль(а.с.15,19,22-23). Крім того, право власності на вказаний житловий будинок до теперішнього часу не зареєстровано, у тому числі і в порядку ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року.

Однак спадкодавець помер і виправити вказану помилку не зміг.

Тому суд приходить до висновку про те, що державним нотаріусом обґрунтовано на підставі п.4.15 гл.10, п.1 гл.8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5 відмовлено позивачу у посвідченні свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку та житловий будинок, бо нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства та інше. В такому разі на підстав ст.5 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року нотаріус зобов»язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії.

Але суд вважає, що зі смертю спадкодавця право власності не припиняється, а припиняється відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України лише цивільна правоздатність фізичної особи у момент її смерті.

Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Так на момент будівництва спадкодавцем житлового будинку з господарськими спорудами державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, а саме Інструкцією про порядок реєстрації будинків та садив в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.10.1966 року, яка втратила силу на підставі наказу Держилкомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженим Міністерством юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстрованим в МЮ України 18.02.2002 року за № 157/6445 з наступними змінами та доповненнями. Вказані акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Однак виникнення права власності на вказані будівлі та споруди не залежало від їх державної реєстрації до моменту набрання чинності ЦК України(в редакції 2003 року) та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року.

Перелік підстав припинення права власності, передбачений ч.5-6 ст.41 Конституції України, главою 25 ЦК України, є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Але вказані норми права не передбачають як підставу припинення права приватної власності смерть самого власника. Тому суд вважає, що спадкодавець на законних підставах володів спірною земельною ділянкою та житловим будинком з господарськими спорудами, розташованими на ній в незалежності від помилки в написанні адреси та незазначенні такої взагалі у правовстановлюючих документах.

Ця обставина в судовому засіданні знайшла своє підтвердження поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, про те, що виключно спадкодавець ОСОБА_5 разом із своєю дружиною ОСОБА_6 постійно користувався та розпоряджався земельною ділянкою площею 0,2227 га, яка, як і будинок, який йому належав, та який у спадщину прийняла позивач, розташована по вул. Зарічна, 1-б в смт. Ямпіль Краснолиманського району, Донецької області, з моменту закінчення його побудови (приблизно з 1978 року) і до власної смерті. Ці ж обставини підтверджуються і письмовими доказами технічним паспортом на житловий будинок від 03.12.2015 року, витягом з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, витягом з Державного земельного кадастру, копією державного акту на право приватної власності на землю серії 1_дн № 164131 від 24.03.2000 року, довідкою секретаря Ямпільської селищної ради № 1037 від 16.07.2015 року, копією виписки із рішення виконавчого комітету Ямпільської селищної ради № 68/60 від 29.09.1999 року, актом обстеження домоволодіння, довідками Краснолиманської міської ради від 20.01.2016 року № 02-18/11 та № 05-01-39/3 від 29.01.2016 року, які всі без виключення свідчать про те, що спірна земельна ділянка площею 0,2227 га завжди знаходилася за адресою вул. Зарічна, 1-б в смт. Ямпіль, Краснолиманського району, Донецької області і саме вона передавалася у власність спадкодавцю у зв»язку з перебуванням на ній житлового будинку з господарськими спорудами. Право власності на земельну ділянку за адресою вул.Зелена,1-б в смт. Ямпіль Краснолиманського району, Донецької області відповідно до наданих витягів з Державного земельного кадастру не зареєстровано. Жилий будинок, в якому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали з 1970 року по день власної смерті, спадкодавцем було збудовано у період з 1960 по 1977 рік саме на вказаній земельній ділянці - по вул. Зарічна,1-б в смт. Ямпіль. Як земельна ділянка так і житловий будинок за адресою вул. Зелена,1-б в смт. Ямпіль Краснолиманського району, Донецької області у спадкодавця на праві власності відсутні(а.с.18-21,27-35,38-42).

Статтями 1216,1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава відповідно до ст. 131 ЗК України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач відповідно до ст. 1268 ч.1 ЦК України прийняла спадщину у встановленому порядку бо своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, від прийняття спадщини не відмовилася (а.с. 12-13,17,20,24-26,36-37,75).

Відповідно до ст. 152 ЗК України та ст. 386,392 ЦК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю та інше майно, у тому числі і шляхом визнання права власності на нього.

Аналогічно ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Тому суд приходить до висновку про те, що позивач в результаті помилок, допущених свого часу органами державної влади, позбавлений можливості у позасудовому порядку успадкувати та зареєструвати право власності на належне йому по закону нерухоме майно, у звязку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права.

А тому з наведених причин суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.16,25,182,316,328,392,1216,1218,1225,1268 ЦК України, ст.ст.17,78,125,131,152 ЗК України, ст.ст.10,11,60,212-215,224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до об»єднаної територіальної громади в особі Краснолиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4, ІНПП 2, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла 05.04.2015 року, на :

жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований по вул.. Зарічній, 1-б в смт. Ямпіль, Краснолиманського району, Донецької області;

земельну ділянку загальною площею 0,2227 га, розташовану по вул.. Зарічна,1-б в смт. Ямпіль, Краснолиманського району, Донецької області, з яких - 0,1500 га кадастровий номер :01:000:1100 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,0727 га кадастровий номер :01:000:1101 для ведення особистого підсобного господарства.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою ним до Краснолиманського міського суду Донецької області у 10-денний строк з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя