АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Справа №753/3522/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

НемировськоїО.В.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського ТарасаОлександровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта»,-

В С Т А Н О В И Л А

У лютому 2016 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О.

У мотивування вимог посилався на те, що на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2015 року та виконавчого листа №753/16382/14 від 13.02.2015 року державним виконавцем Бочковським Т.О. 25.02.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

19.03.2015 року на поштову відділенні №58 в м. Києві ОСОБА_3 отримано вимогу державного виконавця, відповідно до якої останній зобов'язує ОСОБА_2 та його представника протягом 10 (десяти) днів надати банківські реквізити для подальшого перерахування на його користь коштів за виконавчим документом.

Згідно довіреності, що зареєстрована за №614 07.05.2014 року приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Деркачем О.О., ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси та виконувати інші юридично значимі дії, що передбачені законодавством, а саме: отримувати належні йому грошові кошти від страхової компанії «Оранта».

25.03.2015 року, керуючись ст. 237, 239, 244, 245 ЦК України, ст. 6, 9, 12 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_3 звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з проханням перерахувати з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3, як представника ОСОБА_2 за довіреністю, суму стягнення у розмірі 9780,09 грн.

Вказане клопотання отримане 06.04.2015 року, однак відповіді на нього не було надано.

Крім того, 25.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Департаменту державної виконавчої служби з відповідною скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О., на що 04.07.2015 року отримав листа від департаменту, згідно якого інформацію про результати перевірки звернення будуть надані заявнику у встановлений законодавством термін.

З урахуванням наведеного просив суд зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. вчинити виконавчі дії, а саме: перерахувати суму стягнення з НАСК «Оранта» у розмірі 9 780,09 грн на користь представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 (ПАТ КБ «ПриватБанк», картковий рахунок НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, МФО 305299, ).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 рокув задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського ТарасаОлександровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», у виконавчому провадженні ВП №46630692 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Зазначає, що невірним є висновок суду першої інстанції, що довіреність, видана на ім'я ОСОБА_3 як представника ОСОБА_2, є загальною, оскільки вказаною довіреністю ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси в страховій компанії «Оранта» та/або у її представників, отримувати належні йому грошові кошти та виконувати інші юридично значимі дії, що передбачені законодавством для такого роду повноважень, а отже вказана довіреність не є загальною, бо передбачає конкретний перелік цивільних прав, що можуть бути надані представникові.

Не погоджується з позицією суду щодо знаходження в матеріалах справи даних про чинність зазначеної довіреності в матеріалах виконавчого провадження, оскільки судом не було зроблено жодного запиту до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно надання матеріалів виконавчого провадження на розгляд суду першої інстанції.

До того ж, державний виконавець Бочковський Т.О. на засідання не з'явився і, як наслідок, не заперечив та не підтвердив наявність в матеріалах виконавчого провадження факту недійсності зазначеної довіреності.

Також не є зрозумілим посилання суду першої інстанції на дату початку тимчасової окупації відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції зазначив, що довіреність, яка видана на ім'я ОСОБА_3 як представника ОСОБА_2, є загальною, дані щодо чинності зазначеної довіреності в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Крім того вказав, що на даний час державний виконавець фактично не має належного підтвердження повноважень представника стягувача на отримання належних йому грошових коштів (в матеріалах виконавчого провадження такі дані відсутні), а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не можливо погодитися з огляду на таке.

13 лютого 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист, за яким стягнуто з ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 8 585 грн 29 коп. у рахунок стягнення страхового відшкодування, 951 грн 20 коп. пені, 243 грн 60 коп. судового збору, а всього 9 780 грн 09 коп. (а.с. 29-30)

На підставі заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про примусове виконання рішення, поданої 20.02.2015 року, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяву Бочковським Т.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2015 року. (а.с. 31)

Згідно платіжного доручення №11383 від 03.03.2015 року ВАТ НАСК «Оранта» на рахунок органу державної виконавчої служби перераховано 9 780,09 грн. (а.с. 33)

Державним виконавцем Бочковським Т.О. на адресу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 направлено вимогу №1010/3 від 12.03.2015 року, за якою їх зобов'язано надати Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві протягом 10 днів з моменту отримання даної вимоги банківські реквізити стягувача для подальшого перерахування на його користь коштів за виконавчим документом. (а.с. 34)

На виконання вказаної вимоги представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав клопотання про перерахування належних стягувачу коштів на свій рахунок. (а.с. 35)

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 54 цього Закону).

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Аналіз вказаних норм Закону дає підстави вважати, що стягнуті кошти підлягають виплаті лише стягувачу за виконавчим документом, як стороні виконавчого провадження, а не будь-якій іншій особі, зокрема і представнику за довіреністю.

Зі змісту скарги та поданої представником заяви про перерахування коштів вбачається, що представник ОСОБА_3 просив перерахувати кошти не на рахунок стягувача, інтереси якого він представляє, а на сій рахунок, що заборонено законом.

На зазначене вище суд першої інстанції не звернув уваги та відмовив у задоволенні скарги, посилаючись лише на те, що довіреність є загальною, а дані щодо чинності зазначеної довіреності в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскільки частиною 5 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» не допускається виплата стягнутих сум іншим особам, а суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволені скарги з підстав відсутності чинної довіреності представника ОСОБА_2, який просив державного виконавця перерахувати кошти на його рахунок, ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволені скарги з підстав, передбачених ч. 5 ст. 45Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського ТарасаОлександровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта», відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

О.В. Немировська