Справа № 462/1081/16-ц
УХВАЛА

29 лютого 2016 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Бориславський Ю.Л., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до відокремленого структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про стягнення з ТОВ «Львівські автобусні заводи» невиплачену заробітну плату за період з жовтня 2012 року по травень 2013 року в сумі 7241,95 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 16.04.2013 року по 01.02.2015 року в розмірі 90169,20 грн., а також 90169 грн. додаткової суми з врахуванням інфляційного коефіцієнту.

Згідно п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідно до ч. 1 ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Згідно із п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути із ТОВ «Львівські автобусні заводи» невиплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку, а також додаткову суму з врахуванням інфляційного коефіцієнту, разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, що судом приймалося рішення про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або його скасування.

Як вбачається із розяснень, даних п.2 роз'яснень Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Крім того, не допускається одночасне звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та пред'явлення позову про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачем предявлено позов про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку з порушенням порядку, визначеного ч.3 ст.118 цього Кодексу, то позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст. 96, 118, 121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відокремленого структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.