Справа № 752/2800/16-ц
Провадження № 2/752/2701/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки недійсним,-

встановив:

позивач звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки недійсним.

Мотивувала свої вимоги тим, що 30.11.2007 року між було укладено іпотечний договір № 131/07-ІЗЛ/047, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 5436, відповідно до умов якого нею було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що даний іпотечний договір було підписано ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 21.11.2007 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селівестровим В.О., зареєстровано в реєстрі за № 9886.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, ОСОБА_3 не мав права вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах, а оскільки саме ОСОБА_3 був позичальником за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/07-ІКЛ/047 від 30 листопада 2007 року, щодо якого було укладено в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника оспорюваний договір іпотеки.

Крім того, як зазначає позивач довіреність на підставі якої ОСОБА_3 було вчинено від її імені ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 238 ЦК України, а також ОСОБА_3 вийшов за межі повноважень наданих довіреністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити і визнати недійсним іпотечний договір № 131/07-ІЗЛ/047, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 5436.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

21.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селівестровим В.О., було посвідчено і зареєстровано в реєстрі за № 9886 довіреність від імені ОСОБА_1, якою остання уповноважила ОСОБА_3 укласти від її імені договір іпотеки квартири АДРЕСА_1.

30.11.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 131/07-ІКЛ/047.

30.11.2007 року між було укладено іпотечний договір № 131/07-ІЗЛ/047, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 5436, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» квартиру АДРЕСА_1.

Зазначений іпотечний договір було підписано ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 21.11.2007 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селівестровим В.О., зареєстровано в реєстрі за № 9886.

Суд вважає, що ОСОБА_3 будучи представником ОСОБА_1 під час укладення оспорюваного договору діяв у її інтересах в межах наданих йому повноважень, що витікає з тексту довіреності наданої ОСОБА_1 на представлення її інтересів з питань пов'язаних із передачею в іпотеку належної їй квартири АДРЕСА_1.

Також судом не береться до уваги посилання позивача на ту обставину, що оспорюваний договір іпотеки було укладено представником з перевищенням повноважень, а умови такого договору не відповідали внутрішній волі ОСОБА_1

Не беручи таке твердження до уваги, суд враховує, що 05 серпня 2009 року між ОСОБА_1, як іпотекодавцем та ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотеко держателем було укладено договір № 2 про внесення змін до Іпотечного договору № 131/07-ІЗЛ/047, посвідченого 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О. за реєстровим № 5436.

Тобто, підписавши такий договір особисто, ОСОБА_1 здійснила схвалення правочину - Іпотечного договору № 131/07-ІЗЛ/047, посвідченого 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О. за реєстровим № 5436, відповідно до правила ч. 2 ст. 241 ЦК України.

Доказів того, що на ОСОБА_1 чинився тиск під час підписання зазначеного договору № 2 про внесення змін до Іпотечного договору № 131/07-ІЗЛ/047, посвідченого 30 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтенко Л.О. за реєстровим № 5436, про що зазначив представник позивача в судовому засіданні, надано не було, а так само не надано суду доказів того, що вказаний додатковий договір визнавався ОСОБА_1 із зазначених підстав недійсним у судовому порядку.

Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача з посиланням на норми статті 203, 215 Цивільного кодексу України.

В той же час суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України, визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З врахуванням зазначених норм Цивільного кодексу України та обставин справи, суд дійшов висновку, що позивач самостійно, на власний розсуд, вільно і на умовах, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства уклала з відповідачем через належним чином уповноваженого представника на обумовлених і погоджених ними умовах договір іпотеки, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки є такими, які не ґрунтуються на вимогах Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки такі суперечать доказам дослідженим в судовому засіданні та не ґрунтуються на матеріалах справи, ретельно досліджених судом в ході слухання справи по суті.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов категоричного висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю, вважаючи такі необґрунтованими та не доведеними перед судом.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 224, 294-296 ЦПК України,суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак