Справа №: 398/1078/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" вересня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

за участю секретаря Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем та судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивує тим, що 14.06.1986 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають дочку, яка вже є повнолітньою. Відповідач не бажає подати заяву про розірвання шлюбу до органу ДРАЦС, а тому вона вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Зазначає, що підставою припинення сімейних відносин між ними стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На час подачі позову до суду проживають разом, але спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, майновий спір відсутній.

В судовому засіданні, яке відбулось 04.07.2016 року позивачка наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що фактично вона прожила в своїй сімї як служниця. Десь 8 років відповідач працює та мешкає в м.Кіровограді, та приїжджає додому лише раз в неділю, а набравши «тормозок», побувши день - два вдома, їде знову в м.Кіровоград. Вони вже два роки не ведуть спільного подружнього життя, майже не спілкуються, а всі сімейні питання вимушена вирішувати саме вона. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, просила строк на примирення їм не надавати.

Відповідач просить надати їм строк на примирення, пояснивши, що дійсно дружина фактично не бажає з ним спілкуватись, так як коли він приїжджав додому на вихідні, то вона фактично перебувала у матері, додому приходила пізно та йшла спати.

В порядку ст. 111 СК України, за клопотанням відповідача, відповідно до ухвали суду від 04.07.2016р. було зупинено провадження у справі, та згідно п.5 ч.1 ст.201 ЦПК України сторонам було надано строк на примирення та по справі було оголошено перерву до 08 год.10 хв. 13 вересня 2016 року.

Після відновлення провадження, сторони на розгляд справи не з"явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначивши, що спільне проживання припинили з березня 2016 року; відповідач не повідомив суд про причину неявки. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів.

За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та

чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України.

При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом з позовної заяви, пояснень сторін та матеріалів справи встановлено наступне.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1986 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6).

Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Згідно позовної заяви, оскільки відповідач не бажає подати заяву про розірвання шлюбу до ДРАЦС, тому позивачка вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що у них різні погляди на шлюб та сімю, ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Сторонам було надано строк на примирення, але примирення не відбулось, оскільки позивачка подала заяву, де вказала, що просить шлюб розірвати.

Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін, а тому вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., про що надано відповідну квитанцію №0.0.529088745.0 від 31.03.2016 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому саме таку суму суд стягує з відповідача на користь позивачки у відшкодування сплаченого судового збору

Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 174, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 14 червня 1986 року в Пантаївській селищній раді м. Олександрії Кіровоградської області, актовий запис № 17.

Шлюб вважати припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІН: НОМЕР_2 - 551,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: