У х в а л а

іменем україни

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_3, про визнання дій неправомірними та скасування розрахунку заборгованості державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Старецького Романа Ростиславовича, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Старецького Р.Р. (далі - державний виконавець Старецький Р.Р.).

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 23 квітня 2015 року державний виконавець Старецький Р.Р. видав складений ним розрахунок заборгованості за аліментами від 15 квітня 2015 року у сумі 50 456 грн 67 коп. у виконавчому провадженні № 46161300, згідно із виконавчим листом, виданим Залізничним районним судом м. Львова від 19 квітня 2001 року. Проте скаржник вважав такий розрахунок заборгованості незаконним, оскільки рішення, на підставі якого виданий виконавчий лист, ухвалено відповідно до норм Кодексу про шлюб та сім'ю, а державний виконавець Старецький Р.Р. при складанні такого розрахунку застосовував норми СК України. Крім того, даний розрахунок складений за період з жовтня 2003 року по грудень 2014 року, що перевищує 3 роки заборгованості. А також ОСОБА_2 постійно сплачував аліменти на утримання сина та вважав, що заборгованості не має. Окрім того державним виконавцем Старецьким Р.Р. не враховано, що з 10 жовтня 2003 року по 26 травня 2009 року та з 01 жовтня 2012 року по 15 лютого 2013 року ОСОБА_2 працював. Скаржник просив суд визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за аліментами на утримання ОСОБА_5 у сумі 50 456 грн 67 коп., складений 15 квітня 2015 року державним виконавцем Старецьким Р.Р. у виконавчому провадженні № 46161300.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних ухвал судів із постановленням нової ухвали про задоволення його вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно із розрахунком заборгованості за аліментами від 15 квітня 2015 року боржник ОСОБА_2 за період з 21 березня 2001 року по 15 квітня 2015 року має заборгованість за аліментами 50 456 грн 67 коп.

Відповідно до виконавчого листа у справі № 2-4005/01, виданим Залізничним районним судом м. Львова від 18 квітня 2001 року, судом вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 аліменти у розмірі ј частини із усіх видів заробітку, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 21 березня 2003 року і до його повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4, ч. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зісплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема за заявою сторін виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.13.1 п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

З огляду на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, суди попередніх інстанцій правильно вважали, що розрахунок заборгованості за аліментами повинен проводитися відповідно до СК України.

При цьому, встановивши, що боржник не надав державному виконавцю інформацію про джерела доходів (його роботу), суди попередніх інстанцій правильно вважали, що розрахунок заборгованості аліментів, проведений державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, відповідає змісту ст. 195 СК України, положень Закону України «Про виконавче провадження» та наведеній Інструкції.

Отже доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали судів постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко