Справа № 372/3740/15-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/4907/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом, який мотивувало наступним:

26 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 319-011/08Р, згідно умов якого остання отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 332 000 грн. строком до 25 квітня 2020 року зі сплатою 18,99 % річних. 26 квітня 2013 року між банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, згідно умов якого позичальник передала в іпотеку належне їй майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач свої зобов'язання не виконувала, чергові платежі не сплачувала, у зв'язку з чим станом на 28 липня 2015 року заборгованість за кредитом становила 382 847 гривень 73 коп., з них тіло кредиту - 301 990 грн.31 коп., відсотки - 59 277 грн. 42 коп., комісія - 21 580 грн. Направлена ОСОБА_2 у серпні 2015 року письмова вимога про погашення боргу з попередженням про наслідки невиконання цього у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки була залишена останньою без задоволення.

З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив суд звернути стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, вартість якої станом на 05 квітня 2016 року відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності становила 900 142 грн. шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на дану квартиру, а також стягнути судові витрати у розмірі 1441 грн. 99 коп.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що нормами чинного законодавства та умовами іпотечного договору передбачена можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання виключно в позасудовому порядку. За таких умов вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

Ухвалюючи по справі рішення, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на наявність непогашеної заборгованості за кредитом позов не підлягає до задоволення через невідповідність обраного позивачем способу захисту (звернення стягнення в судовому порядку на предмет іпотеки шляхом визнання на нього права власності за іпотеко держателем) положенням закону. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими.

Висловлена в оскаржуваному рішенні суду позиція суду першої інстанції ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі за № 6-1851цс15. Так, згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 зазначеного закону. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований ст. 39 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). При цьому ст. 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Оскільки в даному випадку право власності на предмет іпотеки не було передано іпотекодателем іпотекодержателю в добровільному порядку, визнання такого права за останнім в судовому порядку не відповідає вимогам закону, що й було констатовано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк