Справа №265/1036/16-ц
Провадження №2-о/265/91/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А.В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Орджонікідзевський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті особи у певний час,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту смерті особи у певний час, заінтересована особа: Орджонікідзевський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану. В обгрунтування заяви зазначив, що 17 листопада 2015 року померла його мати ОСОБА_2, про що Новоазовською центральною районною лікарнею видане лікарське свідоцтво про смерть №63 від 18.11.2015 року (форма №106/о). Заявник звернувся до Орджонікідзевського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану м.Маріуполя із заявою про відповідну реєстрацію факту смерті, та отримала відповідь, з тексту якої вбачається що, місто реєстрації факту смерті знаходилося поза межами реєстрів ДРАЦС, та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року, м.Новоазовськ - є територією, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а видане свідоцтво про смерть є недійсним. У звязку з цим, вважала, що єдиним способом встановлення факту смерті її рідної бабусі в певний час є відповідне рішення суду. Посилаючись, зокрема на ст.257-1 ЦПК України, просив встановити юридичний факт смерті особи у певний час, а саме, що ОСОБА_2 померла 17 листопада 2015 року у місті Новоазовськ Донецької області.

В судове засідання заявник не зявився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, заявлені ним вимоги просив повністю задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання також не зявився, за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 /а.с.8/.

Також судом встановлено, що заявнику 23.02.2016 року було відмовлено у внесенні відомостей щодо актового запису про смерть ОСОБА_2, яка померла 17.11.2015 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян на підставі документів, виданих на тимчасово окупованої території України /а.с.11/.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №63 від 18.11.2015 року, яке видане Новоазовською центральною районною лікарнею, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала в Новоазовськ Донецької області, померла 17 листопада 2015 року. Причина смерті: хронічна серцева недостатність /а.с.11/.

Частина 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. При цьому, частина 3 цієї статті передбачає, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до вказаного розпорядження м.Новоазовськ Донецької області було включено до цього переліку населених пунктів.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Новоазовськ Донецької області було також включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 передбачено, що однією з підставі для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Таким чином, оскільки з наданого лікарського свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла саме 17 листопада 2015 року в м.Новоазовськ Донецької області, а фактично отримати документи на території м.Новоазовськ Донецької області щодо смерті ОСОБА_2 заявник не має можливості з обєктивних причин, внаслідок проведення на території цього населеного пункту антитерористичної операції, то суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.57, 60, 209, 213-215, 218, 223, 256 - 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Орджонікідзевський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити.

2. Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 17 листопада 2015 року у місті Новоазовськ Донецької області.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Щербіна