Справа № 478/1416/15-ц Провадження № 2/478/28/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

02.02.2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Ломазі Н.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В :

31.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені та додаткових витрат на дитину. Під час судового розгляду справи уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів із земельного паю за 9 років в сумі 180022,72 грн. та стягнути з відповідача вартість навчання сина в сумі 9720 грн. на рік до закінчення навчання та вартість проживання сина у гуртожитку, зробити перерахунок суми пені, враховуючи анульовану заборгованість в 2009 році та індекс інфляції з 2002 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 і його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 09 жовтня 1998 року видно, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено відповідний запис за №70, в графі батько записано - ОСОБА_2, в графі мати записано - ОСОБА_1.

Відповідно до рішення Казанківського місцевого суду Миколаївської області від 03 серпня 2001 року видно, що вирішено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 10 липня 2001 року і до досягнення ним повноліття. Також вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), включаючи вартість натуральних видач, щомісячно, починаючи з 10 липня 2001 року по 27 вересня 2001 року включно.

Згідно до довідки від 20.07.2015 року, виданої виконкомом Казанківської селищної ради ОСОБА_1, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 в тому, що дійсно на її утриманні перебуває син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1.

Відповідно до відповіді від 02.11.2015 р. Відділу Держземагенства у Казанківському районі - за ОСОБА_2 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 площею 6,86 га. Відомостей щодо оренди земельних ділянок у його користуванні у відділі відсутні.

Копія трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_2.

Згідно довідки № /89/10 від 13.01.2016 року за підписом заступника начальника Казанківського відділення Баштанської ОДПІ ОСОБА_5 зазначено, що ОСОБА_2 подавав декларацію про майновий стан і доходи з 2012 по 2014 роки.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

Обставини щодо наявності вини платника аліментів у виникненні заборгованості, а також обставини щодо матеріального та сімейного стану платника аліментів, які дозволяють його повністю або частково звільнити від заборгованості та зменшити розмір неустойки, є фактичними обставинами справи, які підлягають встановленню під час розгляду справи.

Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2022цс15 визначає, що згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що посилання позивача ОСОБА_1 на те, що відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів відповідно до виконавчого листа №2-575 виданого 03.08.2001 року не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні за необґрунтованістю, а також доказів вини відповідача за прострочення сплати аліментів позивачем суду не надано .

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наполягаючи на стягненні додаткових витрат позивач пояснила, що в додаткові витрати вона вкладає кошти за сплату навчання. Однак, в силу ст. 185 СК України, навчання у учбовому закладі не є особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині .

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені, індекс інфляції з 2002 року та додаткових витрат на дитину необхідно задовольнити частково в частині стягнення доходу від земельного паю згідно довідки № /89/10 від 13.01.2016 року за підписом заступника начальника Казанківського відділення Баштанської ОДПІ ОСОБА_5, в якій зазначено, що ОСОБА_2 подавав декларацію про майновий стан і доходи з 2012 по 2014 роки, інших доказів про отримання доходу від земельного паю позивачем надано не було і стягнути за ці роки пеню.

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі .

Керуючись ст. ст. 10, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, пені та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів з земельного паю в розмірі 2572 ( дві тисячі п'ятсот сімдесят дві) грн. 23 коп., а також пені в розмірі 783 ( сімсот вісімдесят три ) грн. 15 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 487,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :