АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Лознян О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

16 червня 2010 року Подільським районним судом м. Києва ухвалено рішення, відповідно до якого з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «УкрСиббанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором.

У жовтні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» (далі ТОВ «Кей Колект») звернулося в суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача, оскільки 12 грудня 2011 року між ПАТ«УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» укладено договір факторингу №1, за яким право вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» відступлені ТОВ «Кей Колект».

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року задоволено заяву ТОВ «Кей Колект» про заміну сторони виконавчого провадження (т.1 а.с.103) .

Замінено у виконавчому провадженні, відкритому по виконанню виконавчих листів № 2- 1434/10, виданих 24 лютого 2011 року Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальній сумі 5 921 049 грн. 51 коп., стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2 (довіреність від 18 березня 2015 року т.2 а.с.34), подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової ухвали про відмову у задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Зокрема, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо обсягу прав вимоги, що передавались за договором факторингу; не надано суду акт приймання-передачі прав вимоги, який безпосередньо засвідчує відступлення права вимоги за конкретним кредитним зобов'язанням.

Справу розглянуто без участі ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей Колект», які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові відправлення від 08 лютого 2016 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові.

В судовому засіданні ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2 та інтересах ОСОБА_3 (довіреність від 18 березня 2015 року т.1 а.с.228), апеляційну скаргу підтримав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість на загальну суму 5 921 049,51 грн. (а.с.108-110).

12 квітня 2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Магдою С.Г. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-1434/10, виданих 24 лютого 2011 року Подільським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в загальній сумі 5 921 049,51 грн.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» укладено договір факторингу №1, за яким право вимоги кредитної заборгованості, яка за кредитним договором № 0 від 23 березня 2007 року, відступлено ТОВ «Кей Колект».

Задовольняючи заяву ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що така заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки згідно за матеріалами справи, ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей -Колект» уклали договір факторингу, у зв'язку з чим права вимоги кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» за договором № 0 від 23 березня 2007 року відступлено ТОВ «Кей-Колект».

Згідно з наданого суду витягу з додатку № 1 до договір факторингу, фактору передано зобов*язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 23 березня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 ( т.1 а.с.121, 197).

За договором факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив права вимоги кредитної заборгованості, зокрема, за зобов'язаннями ОСОБА_2, ОСОБА_3 за договором № 0 від 23 березня 2007 року - на користь ТОВ «Кей-Колект».

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності доказів щодо обсягу прав вимоги, що передавались за договором факторингу; відсутності акту приймання-передачі прав вимоги не приймаються до уваги, оскільки договір факторингу є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 37 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, законодавець визначає нового кредитора, як правонаступника, на підставі прав та зобов'язань, набутих від первісного кредитора відповідно до здійсненого правочину, відступлених прав.

Відступлення права вимоги за кредитним договором відбулося після ухвалення судового рішення та відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотримання норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: