Справа № 525/1286/16-ц
Провадження № 2/525/428/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що після смерті її брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_1 та який проживав на момент смерті сам, відкрилася спадщина, в склад якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,03 га, що розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала братові ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 31.12.2003 року №656 та на яку був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 і був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 26 з кадастровим номером НОМЕР_2, даний державний акт ОСОБА_3 був виданий за життя. На сьогодні оригінал державного акта, як вказує позивач, втрачений.

Позивач вказує, що вона є спадкоємицею за законом другої черги після смерті брата. Спадщину вона прийняла шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Сахарової Л.І. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Після смерті брата залишилось спадкове майно, яке б позивачка хотіла використати як спадкоємець.

В зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ (державний акт на право власності) на вищевказану земельну ділянку втрачено, приватний нотаріус відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тобто, як зазначає позивач, на сьогодні у позивача немає правовстановлюючого документа на спадкове майно і альтернативного шляху отримати спадковий документ окрім суду, немає, тому вона змушена звернутись до суду. Усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час не можливо, так як відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті. Загальна грошова оцінка земельної ділянки, що належала померлому ОСОБА_3 складає 95628 грн. 16 коп.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просила визнати, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,03 га, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на яку був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 і був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №26 з кадастровим номером НОМЕР_2, а в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, просила визнати за нею, як за спадкоємницею другої черги за законом право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,03 га, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, на яку був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 і був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 26 з кадастровим номером НОМЕР_2 та яка належала померлому ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 20.12.2016 року подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи на підставі наявних доказів у її відсутність (а.с.33).

Представник відповідача Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява про визнання позову в повному обсязі та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.31).

В судове засідання представник Відділу Держгеокадастру у Полтавської області не з'явився, даний відділ належним чином сповіщений про день та час розгляду справи (а.с.26).

Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 20.12.2016 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що брат позивачки у справі ОСОБА_1 -ОСОБА_3, постійним місцем реєстрації проживання якого було с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що виконавчим комітетом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.5,6,10,11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) є рідною сестрою ОСОБА_3 (а.с.а.с.3-6)

З довідки №408 від 27.08.2015 року, виданої виконкомом Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті був зареєстрований та проживав сам в АДРЕСА_1. (а.с.11).

Згідно копії виданого Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, що був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 26 з кадастровим номером НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3, мешканець с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області на підставі розпорядження Великобагачанської райдержадміністрації від 31.12.2003 року №656, є власником земельної ділянки площею 3,03 га, що розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Дана земельна ділянка площею 3,03 га перебуває у орендних відносинах з СФГ «Меркурій» у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 уклав додаткову угоду до договору оренди землі зареєстрованого за № 06 від 15.12.2004 року з СФГ «Меркурій» 25.05.2008 року терміном на 15 років (а.с.12).

З інформації, наданої відділом Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області вбачається, що на земельну частку (пай) за життя ОСОБА_3 був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 26 площею 3,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради (а.с.7)

Приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. постановою від 03.09.2015 року відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на приватизовану земельну ділянку загальною площею 3,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку (а.с.13).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.12.2016 року вбачається, що у Державному реєстрі немає відомостей про реєстрацію права власності щодо земельної ділянки загальною площею 3,03 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яка належала ОСОБА_3 згідно державного акту на право приватної власності на землю (а.с.а.с.32).

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. №2078/01-16 від 08.12.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після померлого ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, останнім місцем проживання якого було с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, відкрита спадкова справа №196-2015. 03.07.2015 року заяву про прийняття спадщини подала сестра померлого - ОСОБА_1

Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт ОСОБА_3 відсутній (а.с.а.с.27-30). Отже, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого брата ОСОБА_3

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємиця другої черги за законом після померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1, яка у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_3, але у зв'язку з втратою оригіналу Державного акту на право приватної власності на належну ОСОБА_3 земельну ділянку серія НОМЕР_1 з кадастровим номером НОМЕР_2, яким при житті посвідчувалось його право власності на неї та який позивач повинен подати нотаріусу для видачі ним позивачу свідоцтва про право на спадщину, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину (на земельну ділянку площею 3,03 га), яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Також, в контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання того, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, йому належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,03 га, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 26, а в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємицею другої черги за законом право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,03 га, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 і був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 26 з кадастровим номером НОМЕР_2.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,1216-1218,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ст.ст.3,10,11,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, останнім постійним місцем реєстрації проживання якого було с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, йому належала на праві власності земельна ділянка площею 3,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, на яку був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 26 з кадастровим номером НОМЕР_2.

В порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем другої черги за законом право власності на приватизовану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,03 га, яка розташована на території Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №26 з кадастровим номером НОМЕР_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя