Справа № 182/4218/16-ц
Провадження № 2/0182/3267/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.11.2016 року м. Нікополь

Нікопольський місьрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

В обгрунтування своїх вимог вона посилається на наступні обставини.

З 1980 року її бабуся ОСОБА_2 проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_4. Вони проживали та були зареєстровані у будинку її бабусі за адресою: с.Чкалове Нікопольського району, пров.Зелений, буд.16. Про реєстрацію ОСОБА_4 з 24.03.1980 року за вказаною адресою свідчить довідка Чкаловської сільської ради № 429 від 07.07.2016 року. Разом з ними з народження проживала і вона. По досягненню 16-ти років вона отримала паспорт та також була зареєстрована за місцем свого постійного проживання: пров.Зелений, буд.16 у с.Чкалове, де і проживала до 2006 року. Дідусь відносився до неї як до рідної онуки, утримував та виховував її разом з бабусею. Відповідно ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Такому визначенню сімї відповідають стосунки, що склалися у неї та бабусі з дідусем. Адже вони спільно проживали і мали спільний побут. 09 липня 1996 року її дідусь ОСОБА_4 помер. Спадщину після смерті дідуся вони з бабусею прийняли фактично, оскільки проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою, що доводиться довідкою виконавчого комітету Чкаловської сільської ради № 487 від 30.06.2016 року. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44292428 від 29.06.2016 року, виданої Першою нікопольською державною нотаріальною конторою. Після смерті дідуся відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) колишнього КСП „Україна, розміром 4,200 умовних кадастрових гектарів. Право дідуся на вказану земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0299778, виданим 03.04.2000 року на підставі рішення Нікопольської райдержадміністрації від 29.03.2000 року № 104-р, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0578. Довідкою Чкалівської сільської ради від 18.03.2016 року № 120 підтверджується, що під час розпаювання громадянину ОСОБА_4, згідно рішення комісії було виділено земельну ділянку площею, 4,200 кадастрових гектар. Дана земельна ділянка участі у жеребкуванні не брала, так як власник сертифікату на час жеребкування помер, однак із виділеного земельного масиву, за рішенням комісії за гр.ОСОБА_4 було закріплено земельну частку (пай) за № 99. У відповідності із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування у ОСОБА_4 не залишилось. Вони з бабусею як особи, що проживали зі спадкодавцем однією сімєю більше 5-ти років, відповідно до ст.1264 ЦК України, мають право на спадкування за законом у четверту чергу. Бабуся відмовляється оформлювати свої спадкові права. Тому вона звернулася до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але щодо видачі свідоцтва про право на спадщину їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1999/02-31 від 29.06.2016 року у звязку з непідтвердженням родинних відносин зі спадкодавцем. Вона проживала зі своїм дідусем ОСОБА_4 однією сімєю більше 16 років до часу відкриття спадщини, тому має право на спадкування за законом у четверту чергу. Через таку ситуацію вимушена звернутись до суду.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.09.2016 року, позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. В інші судові засідання надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх.

Відповідачка в судовому засіданні, яке відбулось 13.09.2016 року, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення їх судом не заперечувала. Суду пояснила, що, як вони з дідом були молодими, жили разом та не замислювались, щоб узаконити свої відносини. Їм це недужно було. В діда нікого не було і він ростив позивачку як свою онучку, в них дуже добрі були стосунки. Тому вона хоче, щоб спадок після діда онучці й залишився на згадку про діда. В інші судові засідання відповідачка більше не прибувала, надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позов визнала, не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

У відповідності із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, з 1980 року відповідачка ОСОБА_2 проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 Вони проживали та були зареєстровані у будинку відповідачки за адресою: с.Чкалове Нікопольського району, пров.Зелений, буд.16 (а.с.9-10). Разом з відповідачкою та померлим ОСОБА_4 з народження проживала і позивачка (а.с.9-10). По досягненню 16-ти років позивачка отримала паспорт та також була зареєстрована за місцем свого постійного проживання: пров.Зелений, буд.16 у с.Чкалове, де і проживала до 2006 року (а.с.4). Спадкодавець відносився до позивачки як до рідної онуки, утримував та виховував її разом з відповідачкою. Вони спільно проживали і мали спільний побут. 09.07.1996 року спадкодавець ОСОБА_4 помер (а.с.5). Спадщину після його смерті сторони по справі прийняли фактично, оскільки проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою, що доводиться довідкою виконавчого комітету Чкаловської сільської ради № 487 від 30.06.2016 року (а.с.10). Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44292428 від 29.06.2016 року, виданої Першою нікопольською державною нотаріальною конторою. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) колишнього КСП „Україна, розміром 4,200 умовних кадастрових гектарів (а.с.7). Право спадкодавця на вказану земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0299778, виданим 03.04.2000 року на підставі рішення Нікопольської райдержадміністрації від 29.03.2000 року № 104-р, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0578 (а.с.7). Довідкою Чкалівської сільської ради від 18.03.2016 року № 120 підтверджується, що під час розпаювання громадянину ОСОБА_4, згідно рішення комісії було виділено земельну ділянку площею, 4,200 кадастрових гектар (а.с.11). Дана земельна ділянка участі у жеребкуванні не брала, так як власник сертифікату на час жеребкування помер, однак із виділеного земельного масиву, за рішенням комісії за гр.ОСОБА_4 було закріплено земельну частку (пай) за № 99. Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування у ОСОБА_4 не залишилось. Сторони по справі як особи, що проживали зі спадкодавцем однією сімєю більше 5-ти років, мають право на спадкування за законом у четверту чергу. Відповідачка відмовляється оформлювати свої спадкові права. Тому позивачка звернулася до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1999/02-31 від 29.06.2016 року у звязку з непідтвердженням родинних відносин зі спадкодавцем (а.с.8). ОСОБА_3 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сімєю більше 16 років до часу відкриття спадщини.

Дані факти в судовому засіданні підтвердили не лише відповідачка по справі, а й свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Так, свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є сусідкою відповідачки з 1951 року. Дружить з бабою ОСОБА_5. ОСОБА_3 виросла в неї на очах. Маринка проживала з бабою ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_4 з народження. Вони й не знали, що баба ОСОБА_5 та дід ОСОБА_4 не розписані.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона племінниця відповідачки і тітка позивачки. Її батько та відповідачка брат та сестра. У відповідачки її тітки був чоловік ОСОБА_7. Вони проживали разом з 70-х років. Точніше не знає. Вона ніколи не цікавилась, чи розписані вони були, чи ні. Вони проживали однією сімєю як чоловік та жінка. В них зберігається багато фото, де відповідачка з ОСОБА_7 разом в колі сімї та родичів. У ОСОБА_7 нікого, крім тітки ОСОБА_5 не було. Марина проживала з ними все дитинство та юність.

За таких обставин суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на спірний майновий пай, встановивши факт родинних відносин із спадкодавцем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3, 10, 15, 57, 58, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити юридичний факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 24 березня 1980 року по день його смерті 09 липня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) колишнього КСП „Україна с.Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області, розміром 4,200 умовних кадастрових гектарів (пай № 99).

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_8