АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1589/16 Справа № 774/51/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у серпні 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просила суд визнати недійсним кредитний договір, укладений 29 жовтня 2008 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». В обґрунтування своїх вимог зазначила, що погодилась на пропозицію ОСОБА_3 придбати у кредит в магазині, належному останній, побутову техніку. Після написання заяви на отримання кредиту, ОСОБА_3 повідомила позивачку, що у видачі їй кредиту було відмовлено, проте сама ОСОБА_3 отримала грошові кошти на підставі написання ОСОБА_2 заяви на отримання кредиту. У звязку з шахрайськими діями ОСОБА_3 позивач звернулась до суду з даним позовом та просила його задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року в задоволенні позову - відмовлено.

З даним рішенням не погодилася Позивач і звернулась до суду з апеляційною скаргою у якій ставить питання про скасування рішення суду, та ухвалення нового, про задоволення її позову, мотивуючи тим, що рішення суду було прийняте з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, заявлених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23292,24 грн. (а. с. 8-9).

З тексту вказаного судового рішення вбачається, що судом було встановлено, що між між закритим акціонерним товариством КБ "Приватбанк" (правонаступником якого являється ПАТ КБ "Приватбанк") та відповідачкою було укладено кредитний договір №HEXRRХ15090037 за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 2880 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2010 року. Позичальник зобов'язувалась щомісячно погашати заборгованість шляхом надання Банку коштів в сумі 170, 36 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат згідно Умов.

Також судом встановлено, що ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року було закрито кримінальне провадження №0001232 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190 КК України у звязку з закінченням строків давності (а. с. 4-7).

Відповідно до тексту даної ухвали вбачається, що кримінальне провадження №0001232 було відкрито у звязку із вчиненням ОСОБА_3 шахрайських дій, які полягали у тому, що будучи фізичною особою підприємцем, умисно, з корисливих мотивів повторно у вересні місяці 2008 року діючи від імені ПП «ОСОБА_3М.», увійшовши в довіру та увівши в оману гр. ОСОБА_2, запропонувала їй взяти в своєму магазині побутову техніку, якої на той час в магазині не було в кредит. ОСОБА_3 пояснила, що для цього необхідно зробити копію паспорта та ідентифікаційного коду. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 19 вересня 2008 року прийшла до відділення КБ "Приват-Банк", розташованого в Херсонській області смт. Новотроїцьке, вул. Леніна на території Новотроїцької автостанції та перебуваючи у відділенні банку цього ж дня, уклала останньою договір №HEXRRX15090037 про отримання нею кредиту на суму 2400 грн. предметом якого була побутова техніка, придбання якої не передбачалось, оскільки даної побутової техніки не було в наявності у ПП "ОСОБА_3М.", крім того продовжуючи свою діяльність, направлену на протиправне отримання коштів КБ "Приват-Банк", на підставі наданих підроблених документів: рахунку-фактури на придбання побутової техніки виписаного на ім'я гр. ОСОБА_2 та товарного чеку, отримала грошові кошти передбаченні для оплати покупки побутової техніки ОСОБА_2., які перерахувала на рахунок ПП "ОСОБА_3М.", однак знаючи, що побутової техніки у неї не має та вона її останній не поставила, отриманими коштами розпорядилася на власний розсуд чим потерпілій ОСОБА_2 було заподіяно матеріальні збитки на вищевказану суму.».

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з наявність судового рішення про стягнення заборгованості з позивача з цим договором, оскільки ОСОБА_2 власноруч вчинила всі необідні передбачені вимогами ст. 203 ЦК України дії для отримання кредиту, підписала відповідну заяву, а банк задовольнив бажання позивачки отримати кредит, тобто при укладенні спірного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, які банк виконав у повному обсязі, надавши кредит.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що районний суд не застосував положення ст.1051 ЦК України, та не взяв до уваги ту обставину, що Позивачем не були отримані кредитні кошти, що є самостійною підставою для недійсності правочину є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 власноруч вчинила всі необхідні передбачені вимогами ст. 203 ЦК України дії для отримання кредиту на придбання техніки, підписала відповідну заяву, а банк задовольнив бажання позивачки отримати кредит, взявши на себе зобовязання здійснити на користь Продавця оплату товару, обраного Позивачем, тобто при укладенні спірного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, зокрема щодо того, що Банк здійснює оплату товару разовим розрахунком, та тих обставин, що Позивачем безпосередньо грошові кошти у формі матеріального обєкту готівки, отримуватися не будуть,

Вказані зобовязання Банк виконав у повному обсязі, надавши кредит та доказів того, що саме Банк порушив права позивачки суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно розяснив позивачці її право на захист порушених прав звернутися до суду із позовом до ОСОБА_3 внаслідок шахрайських дій, якої позивач змушена виплачувати кредитну заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо решти обставин викладених у скарзі районний суд дав належну оцінку в обґрунтовано викладеній мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд позбавлений можливості надавати переоцінку доказам, які судом першої інстанції досліджені без порушення встановленого порядку їх дослідження, посилань на докази, в досліджені яких судом першої інстанції було відмовлено, апеляційна скарга не містить.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: