Справа № 357/1649/15-ц Головуючий у І інстанції Кошель Л.М.
Провадження № 22-ц/780/4661/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 15.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Фінагєєва В.О., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Київській області, ОСОБА_3, Фермерське господарство «Техно-Фарм», треті особи: Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю « Фастівка» про визнання незаконним та скасування наказу про передачу земельної ділянки в оренду та визнання недійсним договору оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власницею земельної ділянки площею 2,782 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району, що підтверджено державним актом на право власності на землю серії І-КВ № 045004, яку вона отримала у власність в результаті розпаювання земель КСП. З 2009 року земельна ділянка позивачки орендується ТОВ « Фастівка». У грудні 2014 року позивачці стало відомо, що Головне управління Держземагенства у Київській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Київській області, на підставі наказу від 09.12.2013 р. № КИ :03:013:00010058 передало земельну ділянку загальною площею 67,9295 га, що розташована за адресою Фесюрівська сільська рада Білоцерківського району, кадастровий номер :03:013:0055, в оренду ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, а до складу цієї земельної ділянки входить і земельна ділянка, що належить позивачці. В подальшому ОСОБА_3 передав вказану земельну ділянку в суборенду ФГ «Техно-Фарм». У зв'язку з цим просить суд скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від 09.12.2013 р. № КИ :03:013:00010058 про передачу земельної ділянку загальною площею 67,9295 га, що розташована за адресою Фесюрівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер :03:013:0055, в оренду ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, визнати недійсним договір оренди землі від 31.03.2014 р., укладений між ГУ Держземагенства у Київській області та ОСОБА_3 та визнати недійсним договір суборенди від 06.01.2015 р., укладений між ОСОБА_3 та ФГ « Техно-Фарм», скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію інших речових прав на вказану земельну ділянку.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони орендарю ОСОБА_3 та суборендарю ФГ « Техно-Фарм» та будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на обробіток земельної ділянки площею 67,9295 га, кадастровий номер :03:013:0055, що розташована за адресою Фесюрівська сільська рада Білоцерківського району, мотивуючи тим, що невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду ( т. 1 а.с. 93-94).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.04.2016 р. було скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 28 січня 2015 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, це питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с.194-197).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_2, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій на земельній ділянці, це є єдиний спосіб унеможливити обробіток її земельної ділянки.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, шляхом заборони орендарю ОСОБА_3 та суборендарю ФГ « Техно-Фарм» та будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на обробіток земельної ділянки, виходив з того, що на даний час спірна земельна ділянка засіяна сільськогосподарськими культурами, протягом найближчого часу мають розпочатися жнива, а тому такий вид забезпечення позову може заподіяти шкоди правам та інтересам інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того ухвалою суду від 30.06.2016 р. на спірну земельну ділянку було накладено арешт, що є достатнім засобом забезпечення позову.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтовані та такими, що відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач є власницею земельної ділянки площею 2,782 га.

Також встановлено , що Головне управління Держгеокадастру у Київській області, на підставі наказу від 09.12.2013 р. № КИ :03:013:00010058 передало земельну ділянку загальною площею 67,9295 га в оренду ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства.

Позивчака у позовній зяві зазанчає, що до складу земельної ділянки загальною площею 67,9295 г, яка булла надана в оренду входить і земельна ділянка, що належить її на праві власності.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони орендарю ОСОБА_3 та суборендарю ФГ «Техно-Фарм» та будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на обробіток земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що такий вид забезпечення позову може заподіяти шкоди правам та інтересам інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду першої інстанції, оскільки ухвала про відмову в забезпеченні позову постановлена судом з дотриманням встановленого для цього порядку та відповідає обставинам справи, і доводи апеляційної скарги позивача її законності та обґрунтованості не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій на земельній ділянці площею 67,9295 га, це є єдиний спосіб унеможливити обробіток її земельної ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки даний вид забезпечення позову перешкоджатиме зібрати урожай та спричинить збитки іншим учасникам процесу та є неспівмірним з заявленими вимогами..

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвалу суду постановлено з додержанням норм процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2016 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий:

Судді: