Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») зарахувати на банківський рахунок позивача, за яким закріплено кредитну картку цього ж банку № НОМЕР_1, безпідставно списані 02 травня 2015 року проценти у розмірі 1,51 грн, списавши ці кошти з відповідного «Бонусного рахунку», на який їх було зараховано.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач був обізнаний із порядком перерахування процентів на бонусний рахунок (Бонус+), шляхом підписання анкети-заяви від 23 липня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та зробив своє розпорядження щодо зазначених коштів у системі Приват24.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок судів є законним та обґрунтованим і відповідає встановленим судами обставинам справи.

Так, відповідно до частин 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

У статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Судами встановлено, що 01 серпня 2009 року ОСОБА_4 підписавши заяву позичальника № MKXRFD05761236, акцептував оферту закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», перейменованого в ПАТ КБ «Приватбанк», уклавши з ним договір банківського рахунку з умовою кредитування останнього.

Відповідно до виписки по картці - рахунку НОМЕР_1 за період з 01 січня 2015 року по 13 липня 2015 року: 01 травня 2015 року банком було зараховано на рахунок позивача проценти на залишок власних коштів по картці Універсальна у розмірі 1,51 грн, а наступного дня - 02 травня 2015 року, зазначені кошти були перенесені (списані) на «Бонусний рахунок» (віртуальний).

На час виникнення спору між сторонами, діяла картка № НОМЕР_2, яка була видана позивачу 23 липня 2011 року згідно з анкетою-заявою від 23 липня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що підтверджується випискою по картці - рахунку НОМЕР_1 за період з 01 січня 2015 року по 13 липня 2015 року та анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23 липня 2011 року.

Отже, станом на 23 липня 2011 року позивачем письмово погоджено приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до наказу від 16 серпня 2011 року № СП-2011-844 про внесення у раніше затверджені документи від 30 жовтня 2009 № СП-2009-866 «Про розширення споживчих властивостей Кредитки «Універсальна» була проведена актуалізація процедури, що діяла, нарахування процентів на залишки власних коштів по кредитним карткам «Універсальна», яким передбачена активація нарахування відсотків на залишок власних коштів клієнта по кредитній картці «Універсальна» на карти, видані з 01 вересня 2011 року, тільки при активації у Приват24. По картам виданим до 01 вересня 2011 року автоматична процедура нарахування процентів не змінюється.

Відповідно до наказу від 30 жовтня 2009 року СП-2009-866 діяв порядок, відповідно до якого був введений мінімальний поріг для суми, на яку здійснюється нарахування ставки на рівні 100 грн для цільового використання клієнтами отриманої винагороди, зарахування процентів пропонується проводити на бонусний рахунок (Бонус+). Між сторонами відсутній спір щодо розміру нарахованих на залишок процентів, постає лише питання щодо правомірності їх списання.

Судами встановлено, що позивач 12 вересня 2014 року зробив своє розпорядження щодо зазначених коштів у системі Приват24, що підтверджує випискою по клієнту ФО ОСОБА_4 (а. с. 67).

Оскільки картка позивача була видана до 01 вересня 2011 року, то суди дійшли правильного висновку, що позивач був обізнаний з таким порядком перерахування процентів на бонусний рахунок (Бонус+), шляхом підписання анкети-заяви від 23 липня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та зробив 12 вересня 2014 року своє розпорядження щодо зазначених коштів у системі Приват24, що підтверджує випискою по клієнту ФО ОСОБА_4

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення про відмову в задоволенні позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.А. Нагорняк