АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М. Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив стягнути з СК «Нова» майнову шкоду, завдану в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 7 489,87 грн та 355,30 грн пені за не своєчасне виконання зобов'язання.

Свої вимоги обґрунтував тим, що12.03.2015 приблизно о 14 год. 00 хв. по вул. Урицького, 38 у м. Києві ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Камаз», держаний номер НОМЕР_3, не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено», державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Оскільки транспортний засіб винуватця ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач 15.04.2015 звернувся із заявою про ДТП до страхової компанії, з метою фіксації страхового випадку та отримання відшкодування за спричинену шкоду транспортному засобу, проте відповідач відмовився від виплати страхового відшкодування чим порушив його права.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Нова» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2 424,23 грн та 355,30 грн пені.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди стосовно заднього лівого ліхтаря скасувати та ухвали в цій частині нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування своїх доводів, вказує зокрема, що суд не дослідив в повній мірі докази перерахування ним коштів за придбання заднього лівого ліхтаря, який було пошкоджено у наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У іншій частині судове рішення суду першої інстанції заявником не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду апеляційної інстанції немає.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третього.

Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Ч. 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Судом встановлено, що 12.03.2015 року приблизно о 14 год. 00 хв. по вул. Урицького, 38 у м. Києві ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Камаз», держаний номер НОМЕР_3, не дотримався безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено», державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП., передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с. 7).

15.04.2015 року позивач звернувся із заявою про ДТП до страхової компанії, з метою фіксації страхового випадку та отримання відшкодування за спричинену шкоду транспортному засобу.

На виконання вимог п. 34. 2. ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно калькуляції № від 14.03.2015 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача та визначення розміру збитків вартість якого склала 9189, 91 грн.

21.04.2015 року експертом складено звіт № 16/15 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Рено». Згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 6367,69 грн. 69 коп.

Згідно акту виконаних робіт №ЗН-078234 від 14.3.2016 ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» здійснено ремонт транспортного засобу «Рено» на суму 7 730,64 грн.

Згідно платіжного доручення №0025382 від 05.08.2015 АТ «СК «Нова» на ім'я позивача перераховано суму матеріального відшкодування у розмірі 5306,41 грн.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування шкоди стосовно заднього лівого ліхтаря, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог в цій частині, у зв'язку з їх недоведеністю.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції обмежився доказами, приєднаними позивачем до позовної заяви, та мотивував відмову в задоволенні позовних вимог не наданням доказів того, що позивач купував задній лівий ліхтар у ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» за 2 532,82 грн.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що факти, якими обґрунтовано позовні вимоги підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Як наслідок, судом першої інстанції не витребувано від позивача доказів обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами виник спір, а саме, не витребувано доказів на підтвердження купівлі позивачем у ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» заднього лівого ліхтаря та його вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснив, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи з урахуванням положень про належність та допустимість доказів, які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувалися із порушенням установленого порядку.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на придбання заднього лівого ліхтаря до суду апеляційної інстанції надано: рахунок фактуру від 14 березня 2015 року квитанцію №QS01 від 14 березня 2015 року, рахунок фактуру від 23 квітня 2015 рок, квитанцію № №QS01 від 23 квітня 2015 року та довідку ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» від 30 серпня 2016 року, відповідно до якої вартість зазначеного ліхтаря складає 2 532,82 грн, оплата за який надійшла від ОСОБА_1 16.03.2015 року у розмірі 1 500 грн та 23 квітня 2015 року у розмірі 1032,82 грн.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає можливим прийняти до уваги надані відповідачем докази.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року в частині вирішення позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди у сумі 2 532,82 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з Приватного акціонерного «Страхова компанія «Нова» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у сумі 2 532 ( дві тисячі п'ятсот тридцять дві) грн, 82 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді