АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2688/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Задорожній В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» - Оробченко О.В. на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі ,-

в с т а н о в и л а :

26 жовтня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» (далі ТОВ «АПК «Степ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі, посилаючись на те, що між ТОВ «АПК «Степ» та ОСОБА_7 16 березня 2006 року було укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 2,6468 га строком на 10 років. На виконання умов договору ТОВ «АПК «Степ» надіслало орендодавцю лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на оренду земельної ділянки, додавши до нього проект додаткової угоди. Однак, відповідач ОСОБА_7 уклала договір земельної ділянки з іншою юридичною особою - ПП «Воронинці».

В позовній заяві представник ТОВ «АПК «Степ» заявив клопотання про забезпечення позову та просив заборонити ОСОБА_7 та ПП «Воронинці» використовувати вказану вище земельну ділянку та утриматися від вчинення будь-яких дій щодо зазначеної ділянки, посилаючись на те, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, і в разі використання ділянки ПП «Воронинці» чи іншими особами будуть знищені результати проведених робіт.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову ТОВ «АПК «Степ» у справі за позовом ТОВ «АПК «Степ» до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «АПК «Степ» - Оробченко О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права. Апелянт зазначає, що використання земельної ділянки ПП «Воронинці» зведе нанівець все, що було зроблено на земельній ділянці, як наприклад переорювання спірної ділянки, а про реальність загрози невиконання рішення суду або утруднення його виконання свідчить сам факт укладення договору оренди та реєстрація права оренди. Просить суд скасувати ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року про відмову у забезпеченні позову і постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ТОВ «АПК «Степ» про забезпечення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували доводи, на які він посилається. Доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, та не свідчать про реальну загрозу невиконання або утруднення виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із виділених матеріалів справи вбачається, що в провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа за позовом ТОВ «АПК «Степ» до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі, в якій позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 16 березня 2006 року було укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 2,6468 га строком на 10 років. На виконання умов договору ТОВ «АПК «Степ» надіслало орендодавцю лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами правом на оренду земельної ділянки, додавши до нього проект додаткової угоди. Відповідач протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки не висловив будь-яких заперечень проти поновлення договору оренди, позивач вважав договір оренди земельної ділянки поновленим.

Відповідач ОСОБА_7 уклала договір земельної ділянки з іншою юридичною особою - ПП «Воронинці».

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності заявлених позовних вимог. Вжиті заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності та повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне звернення з такою заявою може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частина 3 ст. 151 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 1 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 Постанови Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суддя не в праві до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема забезпечувати позов.

Згідно роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Тут же роз'яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, відмовивши ТОВ «АПК «Степ» у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі.

Доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню лише в частині щодо скасування ухвали суду першої інстанції , однак в іншій частині щодо задоволення заяви про забезпечення позову підлягають відхиленню, як безпідставні та такі, що не відповідають вимогам ЦПК України .Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Наведені обставини свідчать, що судом першої інстанції порушено порядок встановлений для вирішення питання про забезпечення позову, оскільки суд першої інстанції вирішив питання забезпечення позову до винесення ухвали про відкриття провадження у справі, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню з передачею цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» - Оробченко О.В.- задовольнити частково.

Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Степ» до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та поновлення договору оренди землі - скасувати.

Питання про забезпечення позову по даній справі передати на новий розгляд до Драбівського районного суду Черкаської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :