Провадження по справі № 2/752/1620/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року м. Київ Голосіївський районний міста Києва

в складі: головуючого-судді - Сальникової Н.М.,

секретаря - Захаревської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності, оскільки в даному житловому приміщенні зареєстрований відповідач по справі, який не проживає без поважних причин понад шести місячного строку. Просила задовольнити позов, з викладених у ньому підстав, позбавивши відповідача права користування спірним житловим приміщенням (а.с.3-4).

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в судовому засіданні, не заперечуючи факт проживання ОСОБА_2 разом зі своїми членами сім'ї у спірному житловому приміщенні, наполягаючи на розгляді справи на підставі заявленого ними позову та наданих письмових доказів, просив позбавити відповідача права користування спірним житловим приміщенням.

Відповідач категорично не визнав заявлений позов, пославшись на наявність складних відносин з матір'ю та не вподобанням останньої з приводу його одруження, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши докази по справі, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З викладених у позовній заяві обставин, які за ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки не оспорюються сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 14.10.1999 року як член сім'ї позивача, право власності якого зареєстровано 24.12.2011 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен встановити факт відсутності члена сім'ї власника житла понад один рік без поважних причин.

Для ухвалення рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що член сім'ї власника житла був відсутній понад один рік без поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що дійсно стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством. Проте, незважаючи на специфіку спірних правовідносин, суд позбавлений права відступати від процесуальних вимог щодо оцінки доказів.

Так, з наявних в матеріалах справи доказів, правових підстав для позбавлення відповідача права користування спірною квартирою не вбачається, оскільки факт саме відсутності ОСОБА_2 як понад один рік, так і без поважних причин, з огляду на недопустимість доказування на припущеннях, не встановлено, навпроти вказані обставини спростовується витягом з його медичної картки, договором №0312-727 від 03.12.2007 року і актом звірки наданих послуг доступу до мережі інтернет від 31.07.2015 року, що є належними доказами та стосуються предмету доказування.

Як вбачається з наданих позивачем в розпорядження суду доказів, можна констатувати факт недоведеності поза розумним сумнівом наявності підстав для позбавлення відповідача права користування спірною квартирою. Постановлення ж судом іншого по суті рішення за наявності лише доказів, що надані в розпорядження суду першої інстанції, безумовно свідчитиме про доказування виключно на припущеннях, що не узгоджується з ч.4 ст.60 ЦПК України, а відтак є недопустимим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405 ЦК України, ст.ст.212-213,215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Сальникова