Провадження № 2/756/6908/15
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Маринченко М.М.‚
при секретарі Приголовкіну В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», Київського національного університету технологій та дизайну про визнання наказу Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 01 вересня 2015 року №54-к про звільнення працівників незаконним, поновлення на посаді старшого викладача кафедри публічного та приватного права юридичного факультету Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 вересня 2015 року до дня поновлення на роботі,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що працювала у Державному вищому навчальному закладі «Міжгалузева академія управління» з 02 лютого 2004 року по 01 вересня 2015 року.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №547-р від 27 травня 2015 року та наказу Міністерства освіти і науки України №661 від 19 червня 2015 року припинено юридичну особу - Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління» шляхом реорганізації (приєднання) його до Київського національного університету технологій і дизайну як структурного підрозділу.
Наказом Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» №54-к від 01 вересня 2015 року «Про звільнення працівників» позивача було звільнено з 01 вересня 2015 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України з посади старшого викладача кафедри публічного та приватного права юридичного факультету у зв'язку з скороченням чисельності або штату працівників.
Вказане звільнення позивач вважає незаконним, оскільки наказ про її звільнення підписаний виконуючою обов'язки ректора ОСОБА_3, яка на час підписання зазначеного наказу не мала на це повноважень, оскільки у п. 4 наказу Міністерства освіти і науки України №661 від 19 червня 2015 року зазначено, що з моменту призначення комісії з реорганізації до неї переходять повноваження щодо управління справами Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», а повноваження ОСОБА_3 - виконуючої обов'язки ректора Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» припиняються.
Крім того, позивач зазначає, що її не було персонально попереджено роботодавцем за два місяці про наступне звільнення відповідно до ст. 49-2 КЗпП України.
На підставі викладеного, позивач просить визнати наказ Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 01 вересня 2015 року №54-к про звільнення працівників незаконним, поновити її на посаді старшого викладача кафедри публічного та приватного права юридичного факультету Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» та стягнути з Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» або його правонаступника - Київського національного університету технологій та дизайну середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 вересня 2015 року до дня поновлення на роботі.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Позивач зазначила, що про своє звільнення вона дізналася 01 вересня 2015 року, тоді ж отримала трудову книжку. Позивач суду пояснила, що не звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі в місячний строк з дня отримання копії трудової книжки, оскільки зверталася з листами щодо незаконного звільнення, невиплати заробітної плати до Державної інспекції з навчальних закладів України, до Міністерства освіти і науки України, до Прокуратури м. Києва. Коли вона зрозуміла, що вказані установи їй не допоможуть у вирішенні цих питань, вона звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі. У зв'язку з викладеним позивач зазначає, що нею пропущено встановлений законом строк звернення до суду з поважних причин.
Представник відповідача Київського національного університету технологій та дизайну проти позову заперечував, вказавши, що позивач був попереджений про звільнення на підставі з ч.1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить її підпис у відомості-попередженні працівників, яка є додатком до наказу Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» №16-ОС від 19 червня 2015 року. Також представник відповідача зазначив, що повноваження щодо підписання наказів про звільнення працівників Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» надані ОСОБА_3 згідно з протоколом комісії з реорганізації від 19 червня 2015 року. Крім того, пояснив, що відповідно до передавальних актів заборгованість зі сплати заробітної плати перед позивачем відсутня, Київський національний університет технологій і дизайну не був та не є роботодавцем позивача, у його структурі відсутня посада, яку позивач обіймала до звільнення, у зв'язку з чим пред'явлені вимоги до Київського національного університету технологій і дизайну є безпідставними та не можуть бути задоволені.
Представник Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача -Київського національного університету технологій та дизайну, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Державному вищому навчальному закладі «Міжгалузева академія управління» з 02 лютого 2004 року по 01 вересня 2015 року.
З трудової книжки позивача вбачається, що 02 лютого 2004 року позивача зараховано на посаду старшого викладача кафедри цивільно-правових дисциплін Міжгалузевого інституту управління. 09 червня 2012 року проведено реорганізацію Міжгалузевого інституту управління шляхом перетворення в Міжгалузеву академію управління. 01 січня 2015 року позивача було переведено на посаду виконуючого обов'язки старшого викладача кафедри публічного і приватного права юридичного факультету Міжгалузевої академії управління.
Наказом Міністерства освіти і науки України №661 від 19 червня 2015 року «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» припинено юридичну особу - Державний вищий навчальний заклад «Міжгалузева академія управління» шляхом реорганізації (приєднання) його до Київського національного університету технологій і дизайну як структурного підрозділу.
Установлено, що Київський національний університет технологій і дизайну є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків припиненого Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України.
Утворено комісію з припинення Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» шляхом реорганізації (приєднання) його до Київського національного університету технологій і дизайну у складі, що додається.
Установлено, що відповідно до ч.4 ст. 105 ЦК України з моменту призначення комісії з реорганізації до неї переходять повноваження щодо управління справами Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», повноваження ОСОБА_3 - виконуючої обов'язки ректора Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», припиняються.
Згідно з додатком до наказу №661 від 19 червня 2015 року, до складу комісії з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» увійшла, поряд з іншими особами, ОСОБА_3 як виконуюча обов'язки ректора Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління».
Станом на час розгляду справи до єдиного державного реєстру запис про припинення Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» не внесено.
Рішенням комісії з реорганізації державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», викладеним в протоколі засідання комісії з реорганізації державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 19 червня 2015 року, ОСОБА_3 уповноважено на здійснення заходів щодо звільнення працівників Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», в тому числі з наданням їй права ознайомлення працівників з повідомленням про майбутнє звільнення, підпису наказів про звільнення, інших документів з даних питань.

Згідно з наказом Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» №16-ОС від 19 червня 2015 року «Про заплановане вивільнення працівників», підписаним ОСОБА_3, наказано попередити в установленому законодавством порядку працівників Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», відповідно до ст.49-2 КЗпП України про заплановане звільнення із займаної посади після закінчення двомісячного терміну попередження згідно з пунктом 1 ст. 40 КЗпП України. Відділу кадрового забезпечення та документообігу наказано ознайомити працівників Академії з їх наступним вивільненням під розпис у відомості-попередженні. Повідомити Солом'янський центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників в установленому законодавством порядку.

З додатку №1 до наказу №16-ОС від 19 червня 2015 року - відомості-попередження працівників Міжгалузевої академії управління про заплановане вивільнення із займаної посади після закінчення двомісячного терміну з дати попередження вбачається, що позивача ОСОБА_1 було попереджено в установленому законодавством порядку про заплановане звільнення з посади виконуючого обов'язки старшого викладача після закінчення двомісячного терміну попередження, про що свідчить особистий підпис позивача у вказаній відомості-попередженні.

Наказом Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» №54-к від 01 вересня 2015 року «Про звільнення працівників», підписаним ОСОБА_3, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (зміна в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників) позивача ОСОБА_1 звільнено з 01 вересня 2015 року з посади виконуючого обов'язки старшого викладача кафедри публічного і приватного права юридичного факультету. Відділу фінансово-економічного забезпечення наказано здійснити виплату позивачу вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Згідно п. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 492 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

З вищенаведеного вбачається, що позивача було попереджено за 2 місяці про майбутнє звільнення, наказ про звільнення позивача підписано в.о. ректора ОСОБА_3, яку уповноважено на це комісією з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», тобто уповноваженою особою.

Твердження позивача про те, що протокол засідання комісії з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 19 червня 2015 року виготовлено після звільнення працівників, не підтверджено доказами. Посилання позивача на те, що вказаний протокол не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки оформлений без дотримання вимог Інструкції з діловодства у Міністерстві освіти і науки України, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 09 квітня 2013 року № 424, є необґрунтованими, оскільки вказана інструкція встановлює вимоги документування управлінської інформації та організації роботи з документами в Міністерстві освіти і науки України, тому у комісії з реорганізації Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» не було обов'язку оформлювати свої рішення з дотриманням вимог цієї інструкції.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідачем звільнено ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Вказаний позов позивачем подано до суду 03 грудня 2015 року.

Позивач у письмовій заяві просила суд поновити пропущений нею строк звернення до суду з позовом, посилаючись на те, що його було пропущено нею з поважних причин, оскільки про своє звільнення вона дізналася в кінці листопада 2015 року при ознайомленні з наказом від 19 червня 2015 року № 661.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено 01 вересня 2015 року, з пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що про своє звільнення вона дізналася в той же день - 01 вересня 2015 року, тоді ж вона отримала трудову книжку.

Крім того, з записів трудової книжки позивача вбачається, що після запису 01 вересня 2015 року про її звільнення у зв'язку з скороченням штату працівників міститься запис, згідно з яким 04 вересня 2015 року позивача було прийнято на роботу до Приватного вищого навчального закладу «Університет сучасних знань» на посаду старшого викладача кафедри приватноправових дисциплін.

При цьому суд зауважує, що звернення позивача до різних установ з приводу захисту своїх трудових прав не перешкоджало позивачу у встановлений законом строк звернутися до суду з позовом про поновлення на роботі.

Таким чином судом також встановлено, що позивачем пропущено встановлений законом місячний строк для звернення до суду з позовною заявою про поновлення на роботі без поважних причин і підстави для поновлення цих строків відсутні.

На підставі викладеного у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», Київського національного університету технологій та дизайну про визнання наказу Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» від 01 вересня 2015 року №54-к про звільнення працівників незаконним, поновлення на посаді старшого викладача кафедри публічного та приватного права юридичного факультету Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 02 вересня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко