Справа № 687/1110/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року Чемеровецький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді- Борсука В.О.,

з участю секретаря Цугель Т.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

з участю представника позивача

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

В серпні 2016 року ОСОБА_1, звернулася в суд з позовом до Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що позивач довгий час проживала із своїми батьками в с. Вишнівчик, Чемеровецького району, де по сусідству з ними проживала сусідка ОСОБА_3, яка 31.03.2009 року померла. Після одруження ОСОБА_1 часто приїжджала до батьків допомагаючи їм по господарству, і одночасно допомагаючи сусідці ОСОБА_3. Після похорону батька ОСОБА_4, який помер 01.04.2016 року, прибираючи у батьківській хаті серед паперів знайшла оригінал заповіту від 25.09.2001 року, згідно якого ОСОБА_3, заповіла у власність позивачу сертифікат на право на земельну частку(пай).

Позивач має намір переоформити спадщину на себе, однак у звязку з тим, що вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5, з питань прийняття спадщини, їй було відмовлено по причині пропуску строку на прийняття спадщини, з чим не згідна, оскільки про існування вказаного заповіту дізналася приблизно 10-12 квітня 2016 року, під час прибирання у батьківській хаті і з того часу строк у 6 місяців не пропустила.

В судове засідання позивач та її представник зявилися, позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1272 ЦК України - " якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини".

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування - "вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій".

Поряд з цим, судом взято до уваги узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України, де в п. 2 викладено правові підстави застосування судами України норм, що регулюють визначення поважності пропуску строку для прийняття спадщини. У вказаному узагальненні зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Судом обєктивно встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БВ № 262398 від 06.11.2015 року ОСОБА_3, померла 31.03.2009 року.

Згідно копії заповіту від 25.09.2001 року ОСОБА_3, заповіла у власність сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0372205, зареєстрований у книзі реєстрації під № 205 від 23.09.1998 року та майновий сертифікат - ОСОБА_1.

Як вбачається із свідоцтва про смерть від 16.06.2016 року ОСОБА_4, помер 01.04.2016 року.

В матеріалах справи міститься копія державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 028612, площею 2,5467 га, що на території Вишнівчицької сільської ради виданий ОСОБА_3.

Також судом було встановлено, що приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, оформляти спадщину відмовилась в звязку із пропуском спадкоємцем встановлених строків, що унеможливлює оформлення права власності на спадкове майно позивачем, про що свідчить повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 492 від 07.07.2016 року, що міститься в матеріалах справи.

Як зазначила позивач у позовній заяві, що у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не звернулася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття у звязку з тим, що про існування заповіту складеного 25.09.2001 року ОСОБА_3 позивач дізналася після смерті батька, яка настала 01.04.2016 року коли здійснювала впорядковування документів приблизно 10-12 квітня 2016 року.

Однак в судовому засіданні позивач пояснила, що про існування заповіту складеного ОСОБА_3, згідно якого вона заповіла у власність сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0372205, зареєстрований у книзі реєстрації під № 205 від 23.09.1998 року та майновий сертифікат позивачу ОСОБА_1, знала ще до смерті батька ОСОБА_4, яка настала 01.04.2016 року, крім того, позивач допомагала ОСОБА_3, в оформленні документів на видачу державного акта на право власності на земельну ділянку виданого останній, тому суд не може взяти до уваги вказані причини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи, те, що в судовому засіданні позивач та її представник не надали суду доказів поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Керуючисьст.ст.1216-1218,1222,1258,1261,1269, 1270,1272 ЦК України, ст.ст.10,11,60,61, 212-215 ЦПК України, п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

На рішення, через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів.

Суддя Чемеровецького

районного суду ОСОБА_6