Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1474/15-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначав, що 29.04.2015 за участю автомобіля DAIMIER-CHRYSIER, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить йому та автомобіля «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3, що належить відповідачу та яким керував ОСОБА_4, відбулась дорожньо-транспортна пригода, у зв'язку з порушенням ОСОБА_4 п. 10.1 Правил дорожнього руху України. По факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди слідчим СВ Коростишівського РВ розглянуто матеріали кримінального провадження № 0000250, яке було закрито постановою від 27.08.2015 року. Із постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що водій ОСОБА_4 перебував з відповідачем в трудових відносинах. Цією ж постановою було постановлено начальнику ВДАІ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області притягнути водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП його автомобілю, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 31-15 від 07.09.2015 року, завдано механічних пошкоджень і вартість відновлювального ремонту автомобіля, з врахуванням фізичного зносу становить 103 298 грн. Вважає, що оскільки водій ОСОБА_4 перебував з відповідачем в трудових відносинах, тому завдану йому шкоду має відшкодовувати відповідач. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача 103 298 грн. витрат з вартості відновлювального ремонту.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 та 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Крім того, у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування практики розгляду законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки„ визначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Так, відповідно до п. 4 вказаної вище постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки встановлено ст.1188 ЦК України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 29.04.2015 за участю автомобіля DAIMIER-CHRYSIER, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «КАМАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3, що належить відповідачу та яким керував ОСОБА_4, відбулась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП автомобіль DAIMIER-CHRYSIER отримав механічні пошкодження.

По факту ДТП Коростишівським РВ УМВС України в Житомирській області було порушено кримінальне провадження № 0000250 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Постановою від 27.08.2015 року слідчий СВ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області вказане кримінальне провадження закрив у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. На начальника ВДАІ Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області покладено обов'язок притягнути водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

Прокуратурою Коростишівського району від 11 вересня 2015 року постанова про закриття кримінального провадження від 27.08.2015 скасована, по кримінальному провадженню на даний час триває досудове розслідування.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи по кримінальному провадженню № 0000250 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України від 15.12.2015 року з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, згідно протоколу слідчого експерименту від 24.11.2015 року, проведеного за участю водія автомобіля Daimler-Chiysler н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1, визначити, що знаходилось в причинному зв'язку з виникненням аварійної обстановки та подальшого розвитку ДТП, не виявилось можливим по причині, вказаній у дослідницькій частині. При заданих вихідних даних, згідно протоколу слідчого експерименту від 27.11.2015 року, проведеного за участю водія автомобіля КамАЗ-55102 н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4, в причинному зв'язку з виникненням аварійної обстановки та подальшим розвитком ДТП знаходиться невідповідність дій водія автомобіля Daimler-Chrysler н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 технічним вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України.

Із змісту постанови слідчого Коростишівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирській області від 22.01.2016 року про оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування вбачається, що 29 квітня 2015 року близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_1, керував власним, технічно-справним автомобілем Daimler-Chrysler р/н НОМЕР_1 в порушення вимог п. 12.6 г) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою зі швидкістю понад 110 км/год. по а/д Київ-Чоп зі сторони м. Житомира в напрямку м. Києва.

Рухаючись вказаним транспортним засобом на вказаній автодорозі в районі 108км+770м водій ОСОБА_1, в порушення вимоги п. 2.3 б) вказаних вище Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а в порушення вимог п. 12.3 цих же Правил дорожнього руху України, при своєчасному виявленні небезпеки для руху (а/м КАМАЗ 55102 р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4.), яку об'єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та в подальшим порушенням вимог п. 12.1 цих Правил дорожнього руху України вивернув кермо автомобіля вправо не впоравшись з керуванням допустив занос, в результаті чого транспортний засіб перекинувся на проїзну частину.

В результаті даної доражньо-транспортної пригоди пасажир Daimler-Chrysler р/н НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечними для здоров'я, але призвело до тривалого розладу здоров'я, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді деформуючих рубців правої підочної ділянки, що переходять у скронево- скулову ділянку, які являються непоправними та потребують хірургічного втручання (косметичної операції), та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

21 грудня 2015 року ОСОБА_1, за наявності достатніх доказів, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Після проведення досудового розслідування, а також наявності достатніх підстав, досудове розслідування було завершено, про що направлено відповідне повідомлення 12 січня 2016 року підозрюваному ОСОБА_1, а також його захиснику ОСОБА_7

Оскільки ОСОБА_1 умисно переховується від органу досудового розслідування, порушує розумні строки розслідування передбачені ст.28 КПК України та навмисно його затягує, то слідчий Коростишівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирській області постановив оголосити розшук підозрюваного ОСОБА_1 та зупинив досудове розслідвання у кримінальному провадежнні.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

В пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з вини ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Поняття «працівник» розкрито в статті 1 Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Працівник - це фізична особа, яка працює на підставі трудового договору на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Підставою трудових правовідносин є трудовий договір.

У статті 21 КЗпП передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою.

Факт наявності між володільцем та особою, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки, трудових відносин має бути підтверджений належними доказами (трудовою книжкою, довідкою Фонду соціального страхування на випадок безробіття, довідкою органу Державної податкової служби України тощо).

Так, згідно довідки Коростишівського районного центру зайнятості №64 від 16.02.2016 року трудовий договір між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 01.01.2015 року не реєструвався.

Згідно наданих до Коростишівської ОДПІ податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум отриманого з них податку ФОП ОСОБА_8 за 2014 рік, 2015 рік ОСОБА_4 не значиться.

Відтак, наявні у справі та надані позивачем докази не доводять вини ОСОБА_4 у скоєнні ДПТ, яка мала місце 29.04.2015 року та його перебування в трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Той факт, що ФОП ОСОБА_2 передав реєстраційні документи на автомобіль «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 не свідчить про перебування останнього в трудових відносинах з відповідачем.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, відповідно дост.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді