Номер провадження: 22-ц/785/5927/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквенто» про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

10 серпня 2013р. ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PML-501/186/2006 від 21 липня 2006р., укладеним між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, а саме про передачу в іпотеку обєктів нерухомості: нежилі офісні приміщення №2 по вулиці Жуковського, 27 у м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м, основною площею 181,6кв.м., які належать на праві власності ОСОБА_2

В обґрунтування позову банк вказав, що 21 липня 2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ML-501/186/2006, за яким ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 800000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобовязань, 21 липня 2006р. між сторонами кредитного правовідношення укладено договір іпотеки № PML-501/186/2006, за яким відповідач ОСОБА_2 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: восьмикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 313,3кв.м..

В подальшому ОСОБА_2 без згоди та відома іпотекодержателя реконструював квартиру та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2007р., за ОСОБА_2 було визнано право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 в нежиле офісне приміщення №2 по вулиці Жуковського, 27 в м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м., основною площею 181,6кв.м.

У звязку з невиконанням ОСОБА_2 зобовязань за договором кредиту, ПАТ «ОТП Банк» у вересні 2009р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Альянс-Жилстрой» про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2011р. з ОСОБА_2 було стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №ML-501/186/2006 в розмірі 781399,87доларів США, що в еквіваленті у національній валюті, складає 6.233.226грн.76коп.

Після отримання судом першої інстанція відомостей про нового власника майна, позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив долучити у якості співвідповідача у справі ТОВ «Еквенто», посилаючись на те, що нежиле офісне приміщення №2 по вул. Жуковського, буд.27 у м. Одесі, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки № PML-501/186/2006, укладеним з ОСОБА_2, не належить останньому на праві власності, а належить ТОВ «Еквенто» на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2016р. за реєстровим №2167 (т.1 а.с.65-65).

Постановою Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012р. фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 було визнано банкрутом, і в процесі ліквідаційної процедури нерухоме майно, а саме: офісне приміщення №2 по вул. Жуковського, буд.27 у м. Одесі було відчужено ліквідатором ОСОБА_4 на користь ТОВ «Еквенто» на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2012р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Постановою Вищого господарського суду України від 25 грудня 2012р. постанову Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012р. було скасовано та припинено процедуру банкрутства ФОП ОСОБА_2

На підставі наведеного представник банку просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що відчуження предмету іпотеки було проведено неправомірно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016р. позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № PML-501/186/2006 від 21 липня 2016р., укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, а саме: нежилі офісні приміщення №2 по вулиці Жуковського, 27 у м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м., основною площею 181,6кв.м., які належать на праві власності ТОВ «Еквенто».

Застосовано спосіб продажу нежилих офісних приміщень № 2 по вул. Жуковського, буд. 27 у м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м, основною площею 181,6кв.м. із застосуванням процедури продажу передбаченої статтею 38 Закону України «Про іпотеки», а саме шляхом надання права ПАТ «ОТП Банк» на укладання договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням всіх повноважень продавця, за ціною визначеною на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а кошти від реалізації направити для погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ОТП Банк» по кредиту, відсотках, пені та штрафу за Кредитним договором № МL-501/186/2006 від 21 липня 2006р. в розмірі 781399,87 доларів США.

ПАТ «ОТП Банк» надано право:

-отримання дублікатів правоустановчих документів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь яких установах незалежно від форм власності;

-отримання свідоцтва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державній реєстраційній службі;

-замовлення виготовлення та отримання технічного паспорту та інших необхідних для продажу документів у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради та у будь-яких установах незалежно від форм власності;

-доступу до нежилих офісних приміщень № 2 по вул.. Жуковського, буд. 27 у м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м, основною площею 181,6кв.м.;

Судом вказано, що з моменту набрання рішенням суду законної сили до укладення договору купівлі-продажу, передати в управління ПАТ «ОТП Банк» нежилі офісні приміщення № 2 по вул. Жуковського, буд. 27 у м. Одесі, загальною площею 313,3кв.м., основною площею 181,6кв.м.. Стягнуто з ОСОБА_2 та ТОВ «Еквенто» судові витрати у розмірі 573грн.50коп., з кожного.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову банку. При цьому апелянт посилається на те, що судом першої інстанції порушенні норми матеріального та процесуального права, зокрема, що є неправомірним та хибним посилання суду в обґрунтування рішення на ч.1 ст.23 Закону України «Про іпотеку». Також апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги той факт, що на момент продажу спірного майна на аукціоні останнє не було предметом іпотеки.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2016р. залучено до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у якості правонаступника позивача ПАТ «ОТП Банк» (том 2 а.с.167-168).

Справу розглянуто у відсутності ОСОБА_2, представника ТОВ «Еквенто», які були належним чином сповіщені про слухання справи в апеляційній інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», якій просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2006р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №ML-501/186/2006, відповідно до умов якого Позичальнику було надано Кредит в розмірі 800 000.00 доларів США.

В забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за Кредитним договором, між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 21 липня 2006р. був укладений Договір іпотеки №РМL-501/186/2006, згідно якого відповідач передав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: восьмикімнатну квартиру, загальною площею 313,3кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2011р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №ML-501/186/2006 в розмірі 781399,87доларів США, що в еквіваленті у національній валюті, складає 6 233 226грн.76коп.

Нерухоме майно: квартира АДРЕСА_4, яке є Предметом іпотеки за Договором іпотеки від 21 липня 2006р., укладеного між сторонами, було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 28 липня 2006р. (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11371255 від 28 липня 2006р.) на підставі договору купівлі продажу від 21 липня 2006р. реєстровий № 3016, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2007р. у справі № 2-9250/07 було визнано право власності за ОСОБА_2 на реконструйоване нежиле офісне приміщення № 2, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 27, загальною площею 305,3кв.м.. З вказаного рішення суду вбачається, що відповідач ОСОБА_2 здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_4 у нежиле офісне приміщення № 2, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 27, загальною площею 305,3кв.м., основною площею 181,6кв.м. На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2007р. ОСОБА_2 зареєстрував право власності на реконструйоване нежиле офісне приміщення № 2 по вул. Жуковського, 27 в м. Одеса, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18495708 від 14 квітня 2008р.

16 серпня 2012р. спірне нерухоме майно було відчужено ліквідатором ОСОБА_4 на користь ТОВ «Еквенто» на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 2167, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у межах процедури банкрутства фізичної особи підприємця ОСОБА_2, порушеної господарським судом Одеської області згідно постанови від 14 лютого 2012р.

Постановою Вищого господарського суду України від 25 грудня 2012р. було скасовано постанову господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012р. про визнання фізичної особи підприємця ОСОБА_2 банкрутом, а провадження у справі було припинено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Ураховуючи викладене, до нового власника майна, яке є предметом іпотеки, переходять усі права та обов'язки за іпотечним договором, оскільки відсутність державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою на дійсність іпотечного договору не впливає.

Вищевказана правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25 вересня 2013р. у справі №6-22592св13 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Встановлення факту неправомірності та незаконності процедури банкрутства ФОП ОСОБА_2 (постанова Вищого господарського суду України від 25 грудня 2012р.) фактично тягне за собою неправомірність відчуження предмету іпотеки у незаконній процедурі, тобто є відчуженням предмету іпотеки з порушення встановленої процедури.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 лютого 2014р. по справі № 6-158цс13 прийняту за наслідками перегляду судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 23 Закону України «Про іпотеку» у подібних правовідносинах, яка зводиться до наступного, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню за умови, що банкрутство було не оскаржено та провадження у справі про банкрутство не було припинено.

У даній справі банкрутство відповідача ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця було скасовано, а провадження у справі про банкрутство було припинено.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам та ґрунтується на законі.

Доводи апелянта, що на момент продажу спірного майна на аукціоні, останнє не було предметом іпотеки не ґрунтуються на законі.

Так, правові підстави припинення іпотеки передбачені ст.17 Закону України «Про іпотеку» і полягають у наступному: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, зазначеним законом не передбачено припинення іпотеки або ж її недійсність у разі проведення відчуження переданого в іпотеку майна відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та не містяться такі положення і в цьому Законі.

Частина 1 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника, проте зазначене положення не свідчить про припинення попередніх зобовязань боржника (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин).

Навпаки, аналіз норм зазначеного закону та ст.33 Закону України «Про іпотеку» вказують на те, що відкриття ліквідаційної процедури надає право вважати, що незалежно від часу виконання зобовязання строк вважається таким, що настав, та надає право кредитору звертатися із вимогою про стягнення достроково, що лише підтверджує факт їх неприпинення і визначення механізму захисту прав від таких негативних обставин.

Отже, порушення ліквідаційної процедури щодо боржника не позбавляє права звернення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин).

Така сама позиція викладена і в п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Кредитні зобовязання, що виникли між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» не припинилися, борг в розмірі 6.233.226грн.76коп. залишився невиплаченим, договір іпотеки у встановленому законом порядку не припинив свою дію.

Судова колегія звертає увагу на те, що публічне оголошення про аукціон спірного майна та відповідна постанова суду з врахуванням зміни ознак майна в частині переводу його з жилого на статус нежитлового приміщення, не дає обєктивних підстав вважати доказаним, що іпотекодержатель зобовязаний був зрозуміти, що мова йде про той самий предмет іпотеки, коли предметом іпотеки є визначене майно із іншим статусом.

У будь-якому разі такі обставин не спростовують те, що майно всупереч умовам договору, а відтак свідомо, було реконструйоване без згоди та повідомлення іпотекодержателя, питання про визнання права власності на реконструйоване майно вирішене шляхом звернення із позовом до суду без залучення до участі ТОВ «ОТП банк», тоді, коли для прийняття реконструйованого обєкту до експлуатації законом передбачений інший порядок.

Водночас договором іпотеки, укладеним між сторонами, передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених у договору, в тому числі щодо перебудови чи перепланування предмета іпотеки без встановленого дозволу та письмової згоди іпотекодерждателя, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки.

Такі умови договору повністю відповідають правилам ст.12 Закону України «Про іпотеку» про те, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, здійснення перебудови без згоди іпотекодержателя не припиняє договору, а за його умовами є лише додатковою підставою для дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зі змісту рішення суду, технічної характеристики нежитлового приміщення, який є предметом спору, видно, що створене воно шляхом реконструювання, та не може вважатися новоствореним обєктом нерухомого майна, хоча і існує із зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами, що відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі ВССУ від 19 червня 2013р.

Зважаючи на викладене, вважати таку обставину як реконструкцію майна юридичною підставою припинення договору іпотеки не можна, оскільки це не є знищенням майна в розумінні втрати його фізичного існування, а самим договором такі обставини визначені лише підставою для дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки, та не позбавляють права звернення стягнення за заставлене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Така сама позиція викладена і в п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Кредитні зобовязання, що виникли між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП банк» не припинилися, борг залишився невиплаченим, договір іпотеки у встановленому законом порядку не припинив свою дію, відтак є дійсним для набувача майна.

Задоволення вимог банку як кредитора в порядку ліквідаційної процедури боржника ФОП ОСОБА_2 унеможливлене в силу її припинення, а її припинення саме через скасування постанови суду про порушення справи про банкрутство, робить нікчемними всі дії, які були направлені на її виконання. Жодних доказів на підтвердження того, що до скасування відповідної постанови суду банк встиг отримати кошти на погашення боргу, виручених виконавцями в процесі реалізації майна, не надано, а на час вирішення цього спору таке право слід вважати втраченим.

Учасником договору купівлі-продажу майна, яке було предметом іпотеки, укладеного з ТОВ «Еквенто», банк не був, відтак не буде мати право вимоги визнання його недійсним, законом передбачено правило незмінності прав та обовязків за договором іпотеки для наступних власників майна, і вимагати реституції як способу захисту порушеного права він також не зможе з огляду на правила ст.216 ЦК.

Таким чином, у разі позбавлення банка права звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок штучно виниклих умов останній значною мірою позбавляється того, на що розраховував, вступаючи у зобовязання, оскільки мав підстави сподіватися на його виконання через належне забезпечення у передбачений законом спосіб.

Колегія суддів вважає, що у разі відмови у задоволенні позову будуть порушені загальні засади цивільного судочинства справедливість, добросовісність та розумність, передбачені ст.3 ЦК України, так як нікчемні наслідки скасованого рішення суду обмежать обсяг прав, наданих стороні договором та законом, і визнанню буде підлягати те, що незалучення особи до участі у справі, в якій вирішується про її права, може мати наслідком відмову у захисті порушеного права.

Отже, суд першої інстанції всебічно та повно зясував обставини, що входять до предмету доказування та мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та з достовірністю встановив, що є законні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що не має підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки.

Разом з тим, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову банку в частині задоволення позову про надання ПАТ «ОТП Банк» права на отримання дублікатів правоустановчих документів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь яких установах незалежно від форм власності; отримання свідоцтва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державній реєстраційній службі; замовлення виготовлення та отримання технічного паспорту та інших необхідних для продажу документів у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради та у будь-яких установах незалежно від форм власності; доступу до нежилих офісних приміщень № 2 по вулиці Жуковського, будинок 27 у м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м, основною площею 181,6кв.м.; про передачу в управління ПАТ «ОТП Банк» з моменту набрання рішенням суду законної сили до укладення договору купівлі-продажу нежилого офісного приміщення № 2 по вулиці Жуковського, будинок 27 у м. Одесі, загальною площею 313,3кв.м., основною площею 181,6кв.м., оскільки суд першої інстанції задовольнив позов банку про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки, надав банку права на укладання договору купівлі-продажу з наданням всіх повноважень продавця.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016р. скасувати в частині задоволення позову про надання ПАТ «ОТП Банк» права на отримання дублікатів правоустановчих документів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь яких установах незалежно від форм власності; отримання свідоцтва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державній реєстраційній службі; замовлення виготовлення та отримання технічного паспорту та інших необхідних для продажу документів у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради та у будь-яких установах незалежно від форм власності; доступу до нежилих офісних приміщень № 2 по вулиці Жуковського, будинок 27 у м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м, основною площею 181,6кв.м.; про передачу в управління ПАТ «ОТП Банк» з моменту набрання рішенням суду законної сили до укладення договору купівлі-продажу нежилого офісного приміщення № 2 по вулиці Жуковського, будинок 27 у м. Одесі, загальною площею 313,3кв.м., основною площею 181,6кв.м.

У задоволені позову ПАТ «ОТП Банк» про надання ПАТ «ОТП Банк» права на отримання дублікатів правоустановчих документів, отримання довідок та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у будь-яких органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь яких установах незалежно від форм власності; отримання свідоцтва та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в Державній реєстраційній службі; замовлення виготовлення та отримання технічного паспорту та інших необхідних для продажу документів у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради та у будь-яких установах незалежно від форм власності; доступу до нежилих офісних приміщень № 2 по вулиці Жуковського, будинок 27 у м. Одесі, загальною площею 305,3кв.м, основною площею 181,6кв.м.; про передачу в управління ПАТ «ОТП Банк» з моменту набрання рішенням суду законної сили до укладення договору купівлі-продажу нежилого офісного приміщення № 2 по вулиці Жуковського, будинок 27 у м. Одесі, загальною площею 313,3кв.м., основною площею 181,6кв.м. відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_7