Провадження № 2/235/541/16
Справа №235/528/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №7 м. Красноармійська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон, надання дозволу на в'їзд та виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію без згоди батька, треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Красноармійської міської ради, Красноармійський міський сектор ГУ Державної міграційної служби,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон, надання дозволу на в'їзд та виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію без згоди батька, треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Красноармійської міської ради, Красноармійський міський сектор ГУ Державної міграційної служби. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем по справі вони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2007 року.

Шлюб зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено актову запис № 1104 від 07.09.2007 року.

Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини з відповідачем по справі не склалися, у зв'язку з чим шлюб було розірвано на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2015 року.

Фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем по справі було припинено з 2013 року, та з цього часу дитина мешкає позивачкою та вона займається вихованням доньки, вона належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідач по справі з 2013 року вихованням доньки не займається, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання доньки вирішує позивачка самостійно, повністю самостійно опікується над дитиною, виховує та утримує доньку.

Донька часто хворіє, у зв'язку з чим вона вважає, що вона потребує оздоровлення.

В даний час в нашій країні дуже неспокійна обстановка та позивачка турбується на безпеку доньки, донька також дуже тяжко переживає цю ситуацію, у зв'язку з чим вона вирішила за проханням доньки відвезти її на оздоровлення, відпочинок та загального розвитку до інших міст нашої країни та в тому числі інших країн.

Для виїзду та в'їзду з/на неконтрольовану територію України і за кордон, а також для виготовлення на ім'я дитини проїзного документа на виїзд за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини.

Однак при її звернені до відповідача по справі з проханням надати таку згоду, відповідач по справі заявив, що він не надасть такої згоди, а якщо і надасть то лише тільки у тому випадку якщо вона сплате йому за це грошову суму. В іншому випадку відповідач по справі категорично відмовився надавати такий дозвіл.

Вважає, що відповідач по справі безпідставно не надає згоди на оформлення проїзного документу на їх дитину та на її виїзд за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить, а лише шантажує тим, що надасть таку згоду якщо вона сплате йому грошові кошти.

Тобто, отримати згоду на виготовлення проїзного документу від батька дитини позивачка не може, так як відповідач по справі відмовляється надати дозвіл на виготовлення проїзного документа донці для виїзду за кордон та дозвіл для її виїзду за кордон.

Позивачка просить суд надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзного документа малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Донецька, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, для виїзду за кордон без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Донецьк, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові виїзди з території проведення антитерористичної операції (тимчасово неконтрольованої території) та тимчасові в'їзди до території проведення антитерористичної операції (тимчасово неконтрольованої території) у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, без дозволу на такі виїзди та в'їзди, а також без супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Представник позивачки до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Красноармійської міської ради Донецької області, до судового засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи - Красноармійський міський сектор ГУ ДМС до судового не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 зареєстрував шлюб ОСОБА_4 07.09.2007р., прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 (а.с.5).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 02.11.2015р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.6).

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей - громадян України визначеноЗаконом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженимипостановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України передбачено, що виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231(далі - Правила) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально.

За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, та положення ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства", за якою батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно пункту 5.1.1 в»їзд на неконтрольовану територiю дiтей, якi не досягли 16-рiчного вiку, здiйснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року№57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та вважає можливим надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзного документа малолітньої ОСОБА_3, надати дозвіл на тимчасовий в'їзд/виїзд сина до тимчасово окупованої території України в її супроводі без згоди батька.

Керуючись статтями 7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа для виїзду за кордон, надання дозволу на в'їзд та виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію без згоди батька, треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Красноармійської міської ради, Красноармійський міський сектор ГУ Державної міграційної служби, задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзного документа малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Донецька, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, для виїзду за кордон без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Донецьк, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові виїзди з території проведення антитерористичної операції (тимчасово неконтрольованої території) та тимчасові в'їзди до території проведення антитерористичної операції (тимчасово неконтрольованої території) у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, без дозволу на такі виїзди та в'їзди, а також без супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 25 лютого 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину. Повний текст рішення виготовлено 1 березня 2016 року.

Суддя