АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6127/15-ц 22-ц/774/1305/К/16
Справа № 212/6127/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1305/К/16 суддя Дехта Р.В.
Категорія - 50 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря: Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про стягнення аліментів.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, -

позивач ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що від сумісного проживання з відповідачем має одну малолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, офіційно не працює. У звязку з чим, просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_4.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2016 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 15 червня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі по 750 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 29 липня 2015 року до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить суд змінити рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, зменшивши його до 500,00 грн. щомісяця, та в частині визначеної суми судового збору, що підлягає стягненню на користь держави. Так, судом не було взято до уваги надання ним матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку, наявність у нього на утриманні доньки від першого шлюбу та той факт, що син ОСОБА_7 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 у батьків позивачки та він систематично раз на два тижні забирає дитину до себе, тобто щомісячно син протягом 4-6 днів перебуває на його повному утриманню.

Крім того, суд невірно визначив розмір судового збору та не взяв до уваги, що на час подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 0,2 розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року, тобто 243,60 грн., а не 551,20 грн., як визначив суд.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).

Задовольняючі частково позовні вимоги ОСОБА_3 й стягуючи на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 750 грн. на місяць, суд першої інстанції правомірно керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 184 СК України та вірно виходив з обовязку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей.

При вирішенні позову в частині розміру аліментів, суд, у відповідності з вимогами ст. 182 СК України, в повному обсязі врахував обставини, які вирішуються при визначенні розміру аліментів. Зокрема, судом враховано те, що відповідач ОСОБА_8 є здоровою, працездатною людиною, інших аліментних зобовязань не має, також не має на утриманні інших осіб, отримує нерегулярний дохід.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, ст. 180 СК України покладає обовязок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Спір виник з приводу визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_9, батьком якого є відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне розяснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших підстав, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в твердій грошовій сумі у розмірі 750,00 грн. щомісяця судом першої інстанції були враховані всі зазначені обставини, зокрема матеріальне становище обох сторін, відсутність у відповідача постійного заробітку (доходу) та виплату ним аліментів на утримання іншої неповнолітньої дитини, а тому доводи відповідача в частині неврахування судом при ухваленні рішення вказаних обставин необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи та висновками суду першої інстанції.

Крім того, колегією суддів враховано, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків у рівній мірі (ст. 180 СК України).

Згідно з Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 №966-ХIV, прожитковий мінімум це вартісна величина набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, які необхідні для нормального функціонування організму людини для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сфері доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров'я та освіти.

Прожитковий мінімум включає: 1) набір продуктів харчування 2) набір непродовольчих товарів 3) набір послуг. Перші два набори визначаються в натуральних показниках, третій у нормативах споживання.

Набір продуктів харчування формується з використанням нормативів фізіологічної потреби організму людини в продуктах харчування, з урахуванням їхнього хімічного складу та енергетичної цінності, з урахуванням рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров'я. Вартість такого набору визначається як сума вартостей споживання кожного продукту, включеного до набору продуктів харчування відповідної групи населення. Основними принципами формування набору продуктів харчування є: 1) забезпечення дитини повноцінним харчуванням для розвитку здорового організму 2) забезпечення дитини віком від 6 до 18 років додатковим харчуванням для активного соціального та фізичного розвитку 3) задоволення організму працюючої особи у відтворенні працездатності, збереження працездатності для безробітного, відновлення в необхідних випадках працездатності для особи, яка її втратила 4) підтримання повноцінного функціонування організму людини похилого віку.

Набір непродовольчих товарів формується згідно з нормативами забезпечення засобами гігієни, медикаментозними засобами, засобами захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засобами для влаштування побуту. Непродовольчі товари бувають індивідуального користування (верхній зимовий одяг, верхній демісезонний одяг, костюм (сукня), натільна білизна, панчішно-шкарпеткові вироби, головні убори, галантерейні вироби, взуття) і загальносімейного користування (текстильні вироби, білизна, посуд, побутові прилади, меблі, предмети першої потреби, предмети санітарії та ліки). Вартість набору складається із суми вартостей споживання непродовольчих товарів індивідуального та загальносімейного користування на одну особу на рік. Основними принципами формування набору непродовольчих товарів є: 1) забезпечення збереження здоров'я та підтримання життєдіяльності організму людини 2) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення 3) урахування культурно-побутових потреб особистості.

До набору послуг включаються житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв'язку, закладів культури, освіти, охорони здоров'я та інші. Основними принципами формування набору послуг є: 1) задоволення мінімальної потреби громадян у житлі, організації побуту, користуванні транспортом, закладами культури, у підтриманні зв'язку з навколишнім середовищем 2) задоволення потреби громадян у користуванні закладами освіти, охорони здоров'я 3) визначення житлово-комунальних послуг (з водопостачання, теплопостачання, газопостачання, електропостачання, водовідведення, утримання та експлуатації житла і прибудинкових територій, сміттєзбирання, утримання ліфтів), на основі соціальної норми житла та нормативів споживання зазначених послуг 4) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, при визначенні прожиткового мінімуму законодавцем враховано всі необхідні щомісячні потреби фізичних осіб.

На момент ухвалення оскаржуваного рішення суду, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років було встановлено на рівні 1 531,00 грн. на місяць (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік).

Виходячи з рівності обовязку батьків по забезпеченню належного розвитку дитини, необхідний мінімум, який має бути надано на утримання дитини кожним з батьків, становить 765,50 грн. (1 531,00 грн./2), а визначений судом розмір щомісячних аліментів (750,00 грн.) є навіть нижчим необхідного мінімуму (позивачем рішення оскаржено не було).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1, п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01 січня 2015 року становила 1 218,00 грн., тобто мінімальна ставка судового збору за подання до суду позовної заяви ОСОБА_3 (дата подання - 29.07.2015 року) становить 243,60 грн. ( 1 218,00 грн. х 0,2 = 243,60 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається за сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Оскільки, ОСОБА_3 було заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 800,00 грн. щомісячно, ціна такого позову становить 4 800,00 грн. (800,00 грн. х 6 = 4 800,00 грн.), а 1 відсоток ціни позову становитиме 48,00 грн., що є нижче від мінімальної ставки судового збору, а тому до сплати підлягав судовий збір у розмірі 243,60 грн..

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, зменшивши цей розмір з 551,20 грн. до 243,60 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2016 року змінити в частині розміру стягнутого судового збору з ОСОБА_2 на користь держави, зменшивши цей розмір з 551,20 гривень до 243 (двісті сорока трьох) гривень 60 (шістдесят) копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: