Справа № 464/5927/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/6962/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л,

судді Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» відмовлено.

Рішення оскаржив позивач ТзОВ «Стимул-Сихів». Вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неповно дослідив докази. Неправильно та неповно встановив обставини у справі та допустив численні порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, не врахував, що позивачем подавались заяви на видачу судових наказів про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячої води від 02.03.2012 року та від 26.02.2015 року. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 21 січня 2015 року, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває строк позовної давності. Судом не було взято до уваги те, що 14.05.2008 року між ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» та ОСОБА_3 було укладено типовий договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно якого відповідачі взяли на себе зобовязання до 14 квітня 2013 року погасити борг за спожиті послуги з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, що виник за період з грудня 2002 року по 01 грудня 2006 року. Враховуючи те, що договір про реструктуризацію закінчив свою дію, згідно п. 8, 14 квітня 2013 року, а позов був поданий 16.07.2015 року, то відповідно суд не мав права застосувати строки позовної давності щодо цього періоду. Судом неналежно досліджено доказ внесення відповідачами часткової сплати за спожиті послуги з централізованого опалення, чим фактично останні визнавали свій борг. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» задовольнити повністю та стягнути 6 750 грн. 90 коп. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість скарги та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у позові повністю, судом першої інстанції допущено неповноту з»ясування обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які є самостійними підставами для скасування рішення суду.

Районним судом встановлено, що ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» є комунальним підприємством, яке відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради від 08.06.2007 року № 365 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» визначено виконавцем послуг у житлових будинках м. Львова, зокрема, централізованого опалення.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3О зареєстровані та проживають в приватизованій трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, що знаходиться на балансі ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», що підтверджується довідкою ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 14.07.2015 року № 1329 (а.с. 5).

В підтвердження позовних вимог ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідачів за позовом заборгованості по оплаті за послуги з центрального опалення на загальну суму 6 750 грн. 90 коп. , ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» в якості доказу на підтвердження наявності боргу долучило відомість про нарахування та оплату послуги центрального опалення відповідачами.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власник квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом або договором.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка дає визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будників та споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Згідно з нормами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, визначення виконавця житлово-комунальні послуги відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг тощо.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Стаття 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вимагає неухильного дотримання визначеного Кабінетом Міністрів України порядку формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи, визначеної у ст. 14 вказаного Закону.

Частиною 2 ст. 32 даного Закону визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ТОВ ЖЕП «Стимул Сихів» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості по платі за спожиту теплову енергію в розмірі 6 750 грн. 90 коп., яка не спростована відповідачами.

Колегія суддів вважає, що оцінюючи зібрані по справі докази, суд не дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується(ст.264 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачі надали суду письмову заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Однак, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності, так як він неодноразово звертався до суду із заявами про видачу судових наказів про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово комунальні послуги, які судом задовольнялись і скасовувались лише після подання боржниками відповідних заяв про їх скасування. А отже позовна давність щоразу переривалась та обчислювалась наново.

Одночасно, відповідачами здійснювались проплати боргу, які перевищують місячні нарахування за надані послуги, що є також свідченням переривання позовної давності, відповідно до ст..264 ЦК.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ ЖЕП «Стимул Сихів» задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3в користь ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» заборгованість по оплаті за центральне опалення в розмірі 6750 грн. 90коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3в користь ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» по 255 грн. 78 коп. коп.. з кожного сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя

Судді: