Справа № 720/2539/15-ц
Провадження № 2/720/297/16
29 лютого 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Істратій І.В.
представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей,
В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебувають на її утриманні. На даний час сторони разом не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дітей та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь щомісяця аліменти на утримання дітей в розмірі 727 гривень 50 копійок на кожного до досягнення дітьми повнолітнього віку.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Суд зі згоди позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Котелівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 2104 від 02 грудня 2015 року.
Діти не перебувають на диспансерному обліку в лікарні. Сторони проживають окремо.
Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей нарівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своїх дітей.
При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дітей та відповідача, який є працездатного віку, та інші обставини, що мають істотне значення.
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей та враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений його дохід, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання дітей в твердій грошовій сумі.
Суд також враховує, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум в Україні на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 вересня 2015 року становить 1455 гривень.
Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі половини від встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що становить 727 гривень 50 копійок.
Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 14 грудня 2015 року.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору, чинний на час звернення до суду.
На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», суд керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208-215, 224-226 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця в розмірі 727 (сімсот двадцять сім) гривень 50 копійок на кожного, починаючи з 14 грудня 2015 року до їх повноліття.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, зарахувавши їх на розрахунковий рахунок № 0157, банк ГУДКУ у Чернівецькій області, МФО банку 856135, код 22030001.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти календарних днів з моменту його отримання.

Суддя: