Справа № 209/2821/15
Провадження № 2/209/85/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Мельник А.С.,

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - адвоката Буліч К.А.,

відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи: Адміністрації Дніпровського району - Стасенко М.С.,

прокурора - Тургеля Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району м.Дніпродзержинська, Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, та уточнивши який просить: позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відносно її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області; встановити опіку над малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5; призначити позивача, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м.Верхівцево, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, опікуном над малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Дніпродзержинська, Дніпропетровської області; стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 до її повноліття, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 730,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, має неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Реєстрація народження ОСОБА_5 проведена відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України, про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 10 червня 2004 р. зроблено відповідний запис № 401. Біологічним батьком ОСОБА_5 являється її син ОСОБА_6, який до народження дитини проживав з відповідачкою однією сім'єю без шлюбу. ОСОБА_5 являється біологічною онукою позивача. З 2008 року відповідачка мешкає окремо від своєї малолітньої дитини ОСОБА_5, жодного з покладених законом обов'язків матері не виконує, нехтує вихованням доньки ОСОБА_5, взагалі не піклується про неї, зовсім не цікавиться її здоров'ям, не приймає участі у її духовному розвитку, всебічному вихованню, матеріальному утриманні, хоча має за станом здоров'я на це можливість. Всі зароблені кошти тратить на особисті потреби. На неодноразові її звернення до відповідачки про прийняття участі у виховані та утриманні дитини, вона не реагувала. Безпосереднім вихователем малолітньої ОСОБА_5 являється вона, ОСОБА_1. Повністю забезпечує онуку, купує їй одяг та взуття, забезпечує продуктами харчування, матеріалами для її розвитку, іграшками, тощо. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Малолітня ОСОБА_5 з 2008 року виховується у її сім'ї, де також проживає біологічний батько дитини ОСОБА_6 Проживають вони у трьохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить останньому на праві приватної власності. Зареєстрована малолітня ОСОБА_5 за місцем реєстрації своєї матері за адресою: АДРЕСА_2. Також зазначила, що нею створені для дитини всі необхідні умови для здорового та всебічного її розвитку, вона постійно цікавиться життям онуки, її успіхами, піклується про її виховання та навчання, підтримує постійний зв'язок із навчальним закладом, постійно відвідує батьківські збори, в зв'язку з чим проявляється особиста прихильність онуки до неї. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини - ОСОБА_5, вважає за необхідне вирішити питання в судовому порядку про позбавлення відповідачки батьківських прав. Вона має бажання бути опікуном над своєю онукою, також має можливість матеріально утримувати її, так як отримує щомісячно пенсію за віком. Стан її здоров'я також надає можливим виконувати обов'язки опікуна над малолітньою онукою. Вона не перебуває на обліку та на лікуванні у психоневрологічному, наркологічному диспансері, не вживає спиртні напої, не притягувалась до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, її інтереси не суперечать інтересам її онуки ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову.

Представник позивача - адвокат Буліч К.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення про те, що відповідачка має малолітню дитину ОСОБА_5, 2004 року народження. Вона вважається по закону матір'ю, яка виховує дитину одна. Але це фактично не являється правдою, так як відповідач в 2008 році, коли дитинці було лише 4 роки, залишила її на біологічну бабусю ОСОБА_1 та проживає окремо від неї. Бабуся, з повною відповідальністю піклується про розвиток внуки, спонукає до навчання, завжди відводила та забирала внуку із садочка, зі школи. За період з 2008 року по теперішній час вихователі садочка, вчителі школи не бачили матір дівчинки. Повністю дитина знаходиться на утриманні та піклуванні позивача. Позивач, знаходячись на пенсії за віком, вимушена, щоб забезпечити матеріально дитину, працювати. Також зазначила, що відповідачка вісім років з донькою не проживає, не відвідує її, не спілкується з нею в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не проявляє до неї батьківської турботи, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям, не створює умов для отримання донькою освіти, не знає як вона навчається, яка її в цьому успішність і до чого має здібності, які гуртки, секції відвідує. Жодного разу не приймала участі в підготовці дитини до школи, в тому числі коли вона йшла до першого класу, а присутня лише бабуся і не рідна тітка. Вона навіть не може пояснити суду чим хворіла дитина, в тому числі дитячими хворобами. Матеріально не допомагає, а навпаки отримуючи матеріальну допомогу від держави, як матір-одиначка, ні однієї копієчки не потратила на доньку, а витрачує грошові кошти на свої особисті потреби. Відповідачка не зверталася ні разу до органів опіки і піклування та до суду про усунення перешкод у вихованні і утриманні дитини, що свідчить про те, що в неї була можливість виховувати дитину і проживати з нею разом. Навіть після пред'явлення позивачем позову до суду, відповідач не зробила належних висновків, не змінила ставлення до своєї дитини, а навпаки навіть не зустрілася в період новорічних та різдвяних свят, не привітала її, хоча дитина цього з нетерпінням чекала. Відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками. Поважних причин не брати участі у вихованні дитини, зокрема через хворобу, перебування в тривалому відрядженні, тощо у відповідача не має. Також зазначила, що позивач ОСОБА_1 на сьогоднішній день не працює, а призначення її опікуном малолітньої ОСОБА_5 надає їй право на отримання соціальної допомоги, яку вона має намір витрачати на дитину.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно її дочки ОСОБА_5. Також зазначила, що у неї з її цивільним чоловіком ОСОБА_6, який є сином позивачки ОСОБА_1, була домовленість про те, що їх старша донька - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10, батьківство по відношенню до якої ОСОБА_6 визнав, буде проживати разом із позивачкою у квартирі її батька, аліменти на утримання якої ОСОБА_6 не сплачує, а молодша донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, батьківство по відношенню до якої ОСОБА_6 не визнав, буде проживати у його квартирі, разом із його матір'ю - ОСОБА_1 Вважає, що спір виник з приводу матеріальної допомоги, яку позивач ОСОБА_1 має намір отримувати від держави, у разі призначення її опікуном малолітньої ОСОБА_5 Грошові кошти, які вона заробляє, а також соціальну допомогу, яку вона отримує на малолітню ОСОБА_5, їй доводиться витрачати також на старшу доньку, яка має серцеву хворобу. Також зазначила, що за вказаних обставин вона не заперечує проти повернення їй дитини - ОСОБА_5

Представник третьої особи - Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав позивача ОСОБА_3 Також зазначила, що на засідання комісії щодо вирішення питання про надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_5, викликалася тільки мати дитини, оскільки розгляд вказаного питання здійснюється за участю батьків дитини, і викликати інших осіб не вважалося необхідним. При цьому, відповідачка надала комісії усі документи, які мали бути нею надані. За весь період часу до органу опіки та піклування ніхто не звертався з приводу спору про місце проживання дитини.

Представник третьої особи - Адміністрації Заводського району м.Дніпродзержинська, яка брала участь в судовому засіданні 26.01.2016 р., позовні вимоги підтримала, надала суду висновок про доцільність встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 з боку ОСОБА_1, у разі позитивного вирішення Дніпровським районним м.Дніпродзержинська питання позбавлення матері дитини батьківських прав.

Прокурор Тургеля Н.Б. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимоги та вважала недоцільним позбавлення батьківських прав позивача ОСОБА_3 Також зазначила, що на сьогоднішній день направлено відповідний запит відносно цільового використання соціальної допомоги, яку отримує відповідач ОСОБА_3 на малолітню ОСОБА_5, однак це є безумовною підставою позбавлення батьківських прав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, пояснила, що вона є вчителькою початкових класів школи № 6, в якій навчається малолітня ОСОБА_5, 2004 р.н., і до якої до першого класу на навчання привела бабуся ОСОБА_1, яка вже декілька років поспіль ходить до школи, піклується про дитину, відвідує батьківські збори, створює умови для отримання дитиною освіти.

Свідок ОСОБА_10, яка є невісткою позивача ОСОБА_1, в суді зазначила, що відповідач ОСОБА_3 до 2008 року проживала однієї сім'єю з ОСОБА_6, від якого відповідачка народила двох дітей, однак після розлучення вони поділили дітей, і молодшу дитину ОСОБА_5, відповідачка залишила бабусі ОСОБА_1 Також вказала, що відповідачка відвідувала дитину один раз на рік, матеріальної допомоги не надавала, не цікавилася здоров'ям дитини, усім необхідним одягом дитину забезпечує бабуся.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що він з 1999 року на протязі дев'яти років проживав однією сім'єю із відповідачкою ОСОБА_3, яка народила йому двох доньок, однак коли молодшій дитині виповнилося чотири роки, вони із відповідачкою розійшлися. Також вказував, що відповідачці ОСОБА_3 окрім її батька не було куди йти, і вони із відповідачкою домовилися, що молодша донька буде проживати із ним. Він частково забезпечує дитину, надаючи зароблені гроші своїй матері. Здоров'ям молодшої дитини, а також її вихованням відповідачка не займається, не відвідує дитину на дитячі свята, тому він вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав по відношенню до ОСОБА_5 Крім того зазначив, що перешкод у спілкуванні відповідачці він не створював. Малолітня ОСОБА_5 вважає бабусю своєю мамою, яка ходить із нею до школи, забезпечує її одягом та усім необхідним. Також зазначив, що він не визнає батьківство по відношенні до малолітньої ОСОБА_5, а також не має наміру бути її опікуном, оскільки він бажає створити нову родину та укласти новий шлюб.

Свідок ОСОБА_11, який є колишнім чоловіком відповідачки ОСОБА_1, в суді зазначив, що з першого класу малолітню дитину ОСОБА_5 забезпечує її бабуся - ОСОБА_1, якій він також надає грошову допомогу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, яка є сусідкою позивачки ОСОБА_1 пояснила, що малолітню ОСОБА_5, на протязі десяти років годує та забезпечує одягом позивачка ОСОБА_1, яка досі працює, та має порядну сім'ю. Дитина є добре вихованою, відноситься до бабусі як до матері.

Свідок ОСОБА_13, яка є матір'ю відповідачки ОСОБА_3, пояснила, що відповідачка ОСОБА_3 разом із двома своїми дочками зареєстрована на лівому березі у свого батька у двокімнатній квартирі, який дозволив їй проживати у квартирі тільки із однією дитиною. Також зазначила, що малолітня ОСОБА_5, самостійно відвідує свою бабусю ОСОБА_13, прибігає до неї до дому зі школи. Пояснила, що відповідачка рідко надає своїй молодшій доньці гроші, купує продукти харчування, оскільки їй не вистачає грошей. Зазначила, що коли вона зустріла свого колишнього зятя - ОСОБА_6 та запропонувала йому гроші для дитини, він відмовився приймати він неї матеріальну допомогу.

З ініціативи позивача та його представника, яка була підтримана всіма учасниками судового розгляду, судом було вислухано думку малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо спірного питання. Малолітня ОСОБА_5 в присутності педагога пояснила, що на протязі 7 років вона проживає в квартирі з бабусею ОСОБА_1, а також зі своїм батьком ОСОБА_6, тіткою та дядьком. Також зазначила, що зі своєю матір'ю ОСОБА_3 вона рідко зустрічається в парку, інколи телефонують одна одній, мати інколи інтересується її здоров'ям та життям. Пояснила, що бабуся відвідує батьківські збори, купує їй одяг, її вона більше любить та хоче з нею проживати, не заперечує проти призначення її бабусі опікуном, а також не заперечує проти позбавлення її матері батьківських прав відносно неї. Не заперечувала проти зустрічей зі своєю матір'ю ОСОБА_3

Вислухавши позивача, її представника, відповідача, представників третіх осіб та прокурора, допитавши свідків, вислухавши думку малолітньої дитини ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком дитини записаний ОСОБА_14, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм батьком ОСОБА_15 (квартиронаймач), та своїми двома доньками: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10

Як вбачається з матеріалів справи, а також не заперечувалося позивачем та відповідачем, малолітня ОСОБА_5 мешкає разом з позивачем ОСОБА_1, що підтверджується актом про проживання № 100 від 23.04.2015 року, який складений сусідами позивача по місцю її реєстрації, а саме: : АДРЕСА_1 та засвідченого В.о.начальника дільниці № 3 КЖЕП «Оріон» ОСОБА_17, і згідно якого ОСОБА_18 проживає за вказаною адресою з онукою ОСОБА_5 (а.с.11).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.10.2004 р. (а.с.13).

Згідно акту обстеження умов проживання від 18.06.2015 року, малолітня ОСОБА_5 проживає в трикімнатній квартирі, в якій наявні меблі, газопостачання, електропостачання, водопостачання. В квартирі прибрано, але житло потребує косметичного ремонту, квартира обладнана меблями та побутовою технікою. У бабусі з дитиною окрема кімната з меблями та усім необхідним. В наявності одяг, шкільне приладдя, продукти харчування. Малолітня ОСОБА_5 проживає разом з бабусею ОСОБА_1, а також ОСОБА_19, ОСОБА_10 та ОСОБА_20 В сім'ї панує взаємодопомога та взаємопорозуміння. Умови для нормального зростання та виховання дівчинки створені (а.с.12).

Згідно характеристики, виданої КЗ СЗШ № 6 м.Дніпродзержинська на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 учениці 5 класу, учениця має хороший фізичний і розумовий розвиток. Зі слів бабусі ОСОБА_1 учениця проживає з нею з 4 років за адресою АДРЕСА_1. Бабуся постійно цікавиться шкільним життям дитини, виділяє кошти на харчування, слідкує за зовнішнім виглядом. Приходить до школи за вимогою класного керівника, постійно відвідує батьківські збори, телефонує. Мати до школи не з'являється, не цікавиться життям доньки, нехтує її вихованням, фінансової допомоги не надає (а.с.16).

Згідно висновку від 08.05.2015 р., складеного старшим о/у СКМСД Дніпровського РВ майору міліції Євтушенко К.В. за матеріалами ЖЄОЗПВКП №3390 від 29.04.2015 р., встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_16, поданої 29.04.2015 р. до канцелярії до чергової частини Дніпровського РВ, щодо вжиття відповідних заходів впливу до його колишньої невістки ОСОБА_3, яка на протязі останнього часу не виконує свої батьківські обов'язки відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, встановлено, що обставинами які об'єктивно підтверджують вищезазначений факт є залишення ОСОБА_3 своєї доньки під нагляд та виховання її біологічному батьку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_17 08.05.2015 р. співробітниками СКМСД Дніпровського РВ з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду, про недопущення в подальшому подібного ставлення до доньки, а також з вищевказаного приводу відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення ДН № 133267 за ст.184 ч.2 КУпАП (а.с.19).

Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську Ради № 6-11/534 від 19.10.2015 року, ОСОБА_3 протягом 2000 - 2009 роки проживала однією сім'єю з ОСОБА_6 без оформлення шлюбних відносин за адресою: м.Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності. ІНФОРМАЦІЯ_10 у них народилася дочка - ОСОБА_8, по відношенню до якої ОСОБА_6 встановив батьківство. ІНФОРМАЦІЯ_11 народилася друга дитина - ОСОБА_5, по відношенню до якої відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_6, не визнав батьківство, але продовжували спільно проживати до 2009 року та виховувати дітей, що підтверджується даний факт в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 що біологічним батьком малолітньої ОСОБА_5, являється ОСОБА_6. ОСОБА_7, позивач та біологічний батько дитини, мешкають спільно у трикімнатній квартирі, яка належить останньому на праві приватної власності. Як пояснила ОСОБА_3, після припинення спільного проживання, була домовленість, що старша дочка залишається мешкати разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2, без стягнення з нього аліментів, а молодша, мешкати разом з ним. Вона ніколи не відсторонювалася від виконання своїх батьківських обов'язків, має з донькою доброзичливі відносини, постійно спілкується, цікавиться її інтересами та потребами. ОСОБА_3 працює з 2003 року на ПАТ «Дніпровагонмаш», отримує заробітну платню, на обліку у лікаря нарколога та психіатре перебуває, за місцем роботи та місцем проживання характеризує позитивно. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є надзвичайним заходом сімейно-правової відповідальності батьків, узявши до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Дніпровської районної ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_18, у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.60).

Згідно побутової характеристики на ОСОБА_1, виданої 11.06.2015 р. В.о.начальника дільниці № 3 КЖЕП «Оріон» ОСОБА_17, за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 скарг від сусідів та мешканців будинку № 6 на ОСОБА_1 на дільницю № 3 не надходило (а.с.17).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою № 1871/10/43 від 10.06.2015 р. (а.с.18).

Згідно висновку про стан здоров'я особи від 25.06.2015 р., виданої «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 3» лікарської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 1, ОСОБА_1 здорова, опікуном бути придатна (а.с.20).

Відповідно довідки Тренінгового центру Дніпропетровського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 163/2015 від 18.12.2015 р. про проходження курсу підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, виданої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_20, вона пройшла курс підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі і рекомендована для включення до Єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів (а.с.114).

Згідно висновку Адміністрації Заводського району м.Дніпродзержинська № 9-11/11 від 20.01.2016 року про можливість ОСОБА_1 встановити опіку над дитиною встановлено, що син заявниці ОСОБА_6 є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_5, 2004 р.н., з матір'ю якої вони мешкали цивільним шлюбом. З 2008 року батьки самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, залишивши дитину на виховання біологічній бабусі - ОСОБА_1 Орган опіки та піклування дійшов висновку: вважати доцільним встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 з боку ОСОБА_1, у разі позитивного вирішення Дніпровським районним м.Дніпродзержинська питання позбавлення матері дитини батьківських прав (а.с.115).

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 18 Постанови N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, не систематично, але спілкується із матір'ю, зустрічається з нею, що свідчить про підтримання ними особистих відносин і прямого контакту, характер цих відносин не ґрунтується на неприязні та зневазі, і ці обставини підтверджені матеріалами справи.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську Ради № 6-11/534 від 19.10.2015 року про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Ураховуючи вік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд вважає, що дитина такого віку швидко прилаштовується і звикає до тих людей, які оточують її і найбільше проводять із нею часу, дитина в своєму віці не може висловити об'єктивну думку щодо стосунків і участі її батьків у її вихованні, тому суд не бере до уваги висловлену нею у судовому засіданні думку про можливість позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_3 відносно неї, а також призначення позивача ОСОБА_1 її опікуном.

В судовому засіданні не встановлено та не надано сторонами судового засідання доказів винної поведінки ОСОБА_3 та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками відносно малолітньої доньки по її вихованню та утриманню. Доказів ведення аморального способу життя відповідачем ОСОБА_3, як то негативна характеристика з місця проживання, перебування на обліку у відповідних установах, через зловживання спиртними напоями тощо, суду не надано.

Суд не бере до уваги наданий позивачем висновок від 08.05.2015 р., складений за матеріалами ЖЄОЗПВКП №3390 від 29.04.2015 р., щодо розгляду заяви ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_16, поданої 29.04.2015 р. до канцелярії до чергової частини Дніпровського РВ, в якому зазначено, що у відношенні ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення ДН № 133267 за ст.184 ч.2 КУпАП (а.с.19), оскільки відповідної постанови суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили, суду не надано.

Показання у судовому засіданні сторони позивача ОСОБА_1 та пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 стосовно того, що відповідачка недостатньо приділяє уваги, не бере участь у вихованні та утриманні своєї дитини - ОСОБА_5, не спростовують самі по собі встановлені судом обставини, а також дійсні стосунки між матір'ю та дитиною. При цьому судом встановлено, що відповідачка вживає можливі заходи по забезпеченню своєї дитини, побачення з нею, проте має певні труднощі в цьому у зв'язку матеріальним становищем, відсутністю власного житла, знаходження на її утриманні неповнолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10, яка хворіє та потребує відповідного лікування.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, у зв'язку з чим, слід відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки позовні вимоги позивачки щодо встановлення опіки та призначення її опікуном над малолітньою ОСОБА_5, стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5 є похідними від позбавлення батьківських прав, суд також відмовляє в їх задоволенні.

Водночас у відповідності до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року за інших конкретних обставин справи суд може при відмові в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередити відповідача про зміну ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, за обставин відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, а також враховуючи те, що факт недостатньої уваги відповідачки до інтересів доньки, участі у її вихованні, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, суд попереджає відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та покладає на орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська здійснення контролю за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків.

У зв'язку з відмовою у позові відповідно до положень статті 88 ЦПК України судові витрати, які понесла позивач ОСОБА_1, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Адміністрації Заводського району м.Дніпродзержинська, Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дитиною - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Решетник