Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Кожух О.А., Мацунича М.В.,

при секретарі : Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Приват Банк» та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Приват Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 оскаржили в апеляційному порядку рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2016 року, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKL6GA00000016 від 13.12.2007 року, в розмірі 19751.01 Доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.07.2012 року складає 157810.60 грн., - звернуто стягнення на будинок загальною площею 237,80 кв.м., житловою площею 87,80 кв.м., який розташований за адресою м. Ужгорода вул. Шишкіна, 51, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 13.12.2007 р.) публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1685,41 грн. судових витрат.

Відстрочено виконання рішення суду на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить змінити зазначене рішення, а саме скасувати його в частині відмови у задоволені позовних вимог стосовно виселення відповідачів, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї відмовити.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнала, просила таку відхилити.

Представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав. Апеляційну скаргу банку не визнав, просив таку відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу банку слід відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк» і звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що в рахунок погашення кредитної заборгованості слід звернути стягнення на належне ОСОБА_1 і ОСОБА_4 нерухоме майно.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2007 року між «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримала кредит в розмірі 20000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04%, строком повернення до 12.12.2017 року.

На забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 13.12.2007 року між «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, який нотаріально посвідчений і зареєстрований в реєстрі за №317, згідно якого ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 237,80 кв.м., житловою площею 87,80 кв.м., який розташований за адресою м. Ужгорода вул. Шишкіна, 51. (а.с.26-31 т.1).

Як вбачається з договору іпотеки (п.35.3) і Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.12.2007 року, власниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_1 і ОСОБА_4, право власності на який ними набуто на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 20 квітня 2007 року, №3-1127, №3-1128, виданих Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою. Предмет іпотеки зареєстрований в Ужгородському БТІ. Згідно договору іпотеки і Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 13.12.2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 є іпотекодавцями вказаного майна (а.с.26-34 т.1).

Однак, звертаючи стягнення на належне ОСОБА_4 майно, суд першої інстанції не залучив його до участі у справі в якості співвідповідача.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» 05 листопада 2014 року звертався до суду з відповідним клопотанням (а.с.96 т.1), у звязку з чим подав заяву про уточнення позовних вимог про звернення стягнення від 05.11.2014 року (а.с.93-95 т.1). Однак судом першої інстанції в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, ОСОБА_4 залучений до участі в справі не був, оскільки в матеріалах справи про це відсутня відповідна ухвала суду, як протокольна, так і у вигляді окремого процесуального документа. При цьому, колегія суддів констатує, що на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення судового рішення 15.03.2016 року ОСОБА_4 набув повноліття 03.03.2016 року і відповідно цивільну процесуальну правоздатність і дієздатність передбачену ст.28, ч.1 ст. 29 ЦПК України.

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Встановивши, що ОСОБА_4 судом першої інстанції не був залучений до участі в справі в якості співвідповідача, і не був стороною у даній справі, а тому не може відповідати за позовом, у звязку з чим суд першої інстанції помилково дійшов висновку про звернення стягнення на належне йому майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості; стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1685,41 грн. судових витрат та в частині відстрочення виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року - підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким у позовних вимогах ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно та судових витрат слід відмовити. У решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Приват Банк» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості; стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1685,41 грн. судових витрат та в частині відстрочення виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у позовних вимогах ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно та судових витрат відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :