АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1829/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 44 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власним майном, виселення та зняття з реєстраційного об

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 вернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітньої ОСОБА_9, треті особи: Центр надання адміністративних послуг, Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод в користуванні власним майном, виселення та зняття з реєстраційного обліку без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що вона є власницею квартири № 44 по вул. Г. Момота (Луначарського), 5 в м. Черкаси.

Право власності підтверджується договором дарування квартири від 24 липня 2013 року та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В даній квартирі проживають її мати ОСОБА_10 та відповідачі: ОСОБА_7, її брат, зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 та її дочкою ОСОБА_9. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 зареєстровані в даній квартирі.

За час сумісного проживання позивач як власник квартири зверталась до правоохоронних органів щодо неправомірних дій відповідача ОСОБА_7, а саме приниження її та ОСОБА_10 Відповідач руйнує та знищує майно в квартирі, не сплачу комунальні послуги. Вважає, що відповідач такою своєю поведінкою створює нестерпні умови для сумісного проживання, на будь-які зауваження реагує нецензурною лексикою, влаштовує постійні скандали, внаслідок чого вона не може належним чином здійснювати користування та розпорядження квартирою.

Просила суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, виселити відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_11, неповнолітню ОСОБА_9 без надання іншого жилого приміщення та зняти їх з реєстраційного обліку.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку.

Вказує, що суд без законних підстав вказав на зміну нею позовних вимог та відмовив у позові по підставам позову, які нею не заявлялись. Посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у володінні та користуванні власним майном шляхом визнання ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 такими, що втратили право користування житловим приміщенням з примусовим виселенням і зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_7

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача та представників позивача і відповідача, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні факти: позивачка ОСОБА_6 є власником квартири 44 по вул. Г.Момота (Луначарського) 5 в м. Черкаси відповідно до договору дарування квартири від 24.07.2013 року, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з цього реєстру за індексним номером 6760760. У вказаній квартирі зареєстровано 2 особи: ОСОБА_10 мати позивачки, яка є інвалідом І групи та ОСОБА_7 - брат позивачки, який з 1983 року зареєстрований та проживає у спірній квартирі як член сімї ОСОБА_6 Іншого житла ОСОБА_7 не має. Квартира АДРЕСА_1. Момота (Луначарського) в м. Черкаси де проживає відповідач ОСОБА_7 є єдиним його місцем проживання.

Суд вказав у рішенні, що в судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила виселити відповідачів із житла на підставі ст. 116 ЖК України за неможливості спільного проживання.

Оскільки підстав для застосування вимог ст. 116 ЖК України суд не встановив, в позові відмовлено.

Колегія вважає, що судом неправильно застосовано норми процесуального права та не застосовано до спірних правовідносин матеріальний закон, який підлягав застосуванню, внаслідок чого рішення підлягає до скасування з винесенням нового.

Як вбачається із змісту позовних вимог позивачка просить усунути перешкоди в користуванні її власністю квартирою № 44 по вул. Г. Момота (Луначарського) 5 в м. Черкаси шляхом виселення відповідачів.

В порядку передбаченому ст. 119 ЦПК України шляхом подачі письмової заяви позивачка предмет та підстави позову не змінювала. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України суди вирішують цивільні справи у випадку подання відповідного звернення у порядку передбаченого процесуальним кодексом України. Оскільки відсутнє письмове звернення позивачки, суд безпідставно, з порушенням процесуального закону, самостійно змінив підстави позову та розглянув спір поза межами позовних вимог, що призвело до неправильного вирішення спору.

Вирішуючи спір слід виходити із наступного.

Вимагаючи усунення перешкод в користуванні майном, позивачка має вказати та довести належними та допустимими доказами наявність майна у власності, порушення, невизнання або оспорення іншими особами її права власності, спосіб захисту її порушеного права. Якщо буде встановлено факт порушення будь-якої складової частини права власності позивачки, наступним кроком є обовязок суду вирішити питання про спосіб захисту порушеного права, якщо порушень жодної складової права власності позивачка не доведе в позові слід відмовити саме з цих підстав за відсутності порушеного права, яке підлягає захисту.

Право власності позивачки на квартиру підтверджується даними договору дарування квартири від 24.07.2013 року та даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивачка не вказала у позовній заяві та у судових засіданнях фактів порушення будь-якої із складових частин права власності володіння, користування, розпорядження її майном.

Як вбачається із наявних у справі доказів та пояснень сторін у засіданні колегії, права володіння квартирою відповідачі її не позбавили і таких спроб не вчиняли.

Перешкод у праві користування квартирою позивачка суду не навела. Вона проживає за іншою адресою, у іншій квартирі, яку також має на праві власності. Позивачка має ключі від вхідних дверей спірної квартири і вільний доступ до квартири у будь-який час. Відповідачі у спірній квартирі займають одну із трьох кімнат, мати позивачки займає іншу кімнату і такий порядок користування квартирою був визначений ще до 2010 року, у період, коли відповідач ОСОБА_7 був власником всієї квартири. Наміру заселитися у спірну квартиру позивачка не виявила, в чому полягають перешкоди зі сторони всіх трьох відповідачів у користуванні квартирою суду не вказала.

Перешкод у праві розпорядження квартирою позивачка також суду не навела. Той факт, що у майбутньому вона не зможе продати квартиру по причині проживання та реєстрації в ній позивачів, не є підставою для виселення відповідачів в даний час, необхідні докази того, що покупці вже в даний час відмовились від купівлі квартири саме з підстав проживання та реєстрації і ній третіх осіб.

Вказані позивачкою порушення відповідачем ОСОБА_7 правил проживання в одній квартирі з матір'ю, стосуються відносин відповідача та його матері, з якою вони проживають в одній квартирі, і не є підставою для усунення перешкод в користуванні позивачкою житлом способом виселення в порядку ст. 116 ЖК України за неможливості спільного проживання.

Не вказала позивачка взагалі про те, в чому полягають перешкоди зі сторони ОСОБА_12 та її неповнолітньої дитини.

Позивачка не вказала даних, які ідентифікують особи відповідачів місце та рік народження, не додала жодного доказу про їх проживання у спірній квартирі, не заявляла клопотань до суду першої інстанції про витребування таких доказів, що робить неможливим постановлення резолютивної частини судового рішення в разі задоволення позову.

Проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, колегія вважає, що позивачка не навела фактів порушення відповідачами її права власності, в звязку з чим у позові слід відмовити за відсутності порушеного права, яке підлягає захисту.

Керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. 3, 119, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власним майном, виселення та зняття з реєстраційного обліку задовльнити частково, рішення суду скасувати.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власним майном, виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення колегії набуває законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :