АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759/6163/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Макаренко В.В.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Княжицької сільської ради Київської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди матері

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 в якому просив надати йому або його офіційному представнику дозвіл на виїзд ОСОБА_6 за кордон та оформлювати відповідні документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_6 з 25 квітня 2016 року по 16 травня 2016 року; з 25 травня 2016 року по 01 вересня 2016 року; з 25 жовтня 2016 року по 15 листопада 2016 року; з 25 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року до Країн Європейського Союзу, а саме: Австрійська республіка, Королівство Бельгія, Республіка Болгарія, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Республіка Греція, Королівство Данія, Республіка Естонія, Республіка Ірландія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Велике Герцогство Люксембург, Республіка Мальта, Королівство Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччини, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Республіка Словаччина, Республіка Словенія, Республіка Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, республіка Хорватія, Чеська Республіка, Королівство Швеція та до Країн Азії, Африки, Південно-Західної Європи, а саме: Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Об'єднаних Арабських Еміратів, Чорногорія без дозволу (згоди) матері дитини ОСОБА_3, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Княжицької сільської ради Київської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон непонолітньої дитини без згоди матері - задоволено частково.

Надано дозвіл на виїзд ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України в супроводі батька ОСОБА_5 в період літніх канікул - з 25 травня 2016 року по 01 вересня 2016 року; в період осінніх канікул - з 25 жовтня 2016 року по 15 листопада 2016 року; в період зимніх (новорічних) канікул - з 25 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року до Країн Європейського Союзу, а саме: Австрійська республіка, Королівство Бельгія, Республіка Болгарія, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Республіка Греція, Королівство Данія, Республіка Естонія, Республіка Ірландія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, ВеликеГерцогство Люксембург, Республіка Мальта, Королівство Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччини, Республіка Польща, Португальська Республіка, Республіка Словаччина, Республіка Словенія, Республіка Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, Чеська Республіка, Королівство Швеція та до Країн Азії, Африки, Південно-Західної Європи, а саме: Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Об'єднаних Арабських Еміратів, без дозволу (згоди) матері дитини ОСОБА_3

Дозволено ОСОБА_5 без згоди матері ОСОБА_3, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України в період літніх канікул - з 25 травня 2016 року по 01 вересня 2016 року; в період осінніх канікул - з 25 жовтня 2016 року по 15 листопада 2016 року; в період зимніх (новорічних) канікул - з 25 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року до Країн Європейського Союзу, а саме: Австрійська республіка, Королівство Бельгія, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, Республіка Греція, Королівство Данія, Республіка Естонія, Республіка Ірландія, Королівство Іспанія, Італійська Республіка, Республіка Кіпр, Латвійська Республіка, Литовська Республіка, Велике Герцогство Люксембург, Республіка Мальта, Королівство Нідерландів, Федеративна Республіка Німеччини, Республіка Польща, Португальська Республіка, Румунія, Республіка Словаччина, Республіка Словенія, Республіка Угорщина, Фінляндська Республіка, Французька Республіка, Чеська Республіка, Королівство Швеція та до Країн Азії, Африки, Південно-Західної Європи, а саме: Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Об'єднаних Арабських Еміратів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права без з'ясування обставин справи та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дитина потребує виїзду за кордон. Крім того вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач має фінансову можливість вивезти дитину за кордон, зокрема відсутні відомості про оплату за переїзд та проживання у певний період часу.

Відповідач та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином Про причини неявки не повідомляли. Тому у відповідності до ст..305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі в період якого у них народилась дочка ОСОБА_6, яка проживає з батьком.

Як вбачається з матеріалів справи 31 серпня 2013 року сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні, визначення місця тимчасового проживання дитини строком до 18 лютого 2015 року в якому погоджено, що місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з ОСОБА_5

Судом встановлено, що після спливу терміну договору ОСОБА_6 залишилась проживати з батьком.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії нотаріально посвідченої заяви та свідоцтва посвідченого приватним нотаріусом КМНО Капусняк О.Т. на адресу ОСОБА_3 було направлено заяви з приводу прибуття до приватного нотаріуса КМНО Капусняк О.Т. за адресою: АДРЕСА_1 для оформлення заяви-згоди на виїзд доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон до Об'єднаних Арабстких Еміратів з 05 березня 2016 року по 12 березня 2016 року та РеспублікиФранції і Великобратанії в період з 01 червня 2016 року до 31 серпня 2016 року, однак ОСОБА_3 не з'явилась до приватного нотаріуса та згоду не надала.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути лише на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просив надати йому або його офіційному представнику дозвіл на виїзд ОСОБА_6 за кордон та оформлювати відповідні документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_6 з 25 квітня 2016 року по 16 травня 2016 року; з 25 травня 2016 року по 01 вересня 2016 року; з 25 жовтня 2016 року по 15 листопада 2016 року; з 25 грудня 2016 року по 20 січня 2017 року з переліком країн без дозволу (згоди) матері дитини ОСОБА_3, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що при зверненні до суду позивачем не зазначено конкретної країни та терміну, на який вимагається надання дозволу, а також в розумінні ст.60 ЦПК України не надано доказів того, що позивачем було придбано квитки та заброньовано місце у готелі на вказані періоди.

Окрім того, надання дозволу на виїзд дитини на майбутнє порушує баланс інтересів сторін, зокрема, співвідношення права батька, з яким проживає дочка, та інтересів матері, яка проживає окремо.

Проте при ухваленні судом першої інстанції оскаржуваного рішення на вказані обставини суд уваги не звернув, а тому колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по відмову у задоволенні вимог ОСОБА_5 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Княжицької сільської ради Київської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди матері - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: