Справа № 750/2732/16-ц Провадження № 22-ц/795/1836/2016 Головуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Висоцької Н.В., Губар В.С.

секретар судових засідань: ОСОБА_1

з участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 серпня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3; визнано обєктом спільної сумісної власності сторін та виділено у власність ОСОБА_2 таке майно: автомобіль марки „Daewoo Lanos, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, кузов №SUPTF69YD8W401180, колір супер-красний, 2008 року випуску, вартістю 89 000 грн.; пилосос Philips, вартістю 750 грн.; мікрохвильову піч Gorenje, вартістю 1 000 грн.; пристрій травматичної дії „ВІЙ, к. 9 мм, №ЧН006397; мисливську рушницю „ІЖ-58, 2 ст., 12 кал., №М11654, вартістю 17 379,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 54 064 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування 1/2 частини вартості спільного майна; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити зазначене рішення суду, виключивши з його мотивувальної частини та п.2 резолютивної частини слова: пристрій травматичної дії „ВІЙ, к. 9 мм, №ЧН006397; мисливську рушницю „ІЖ-58, 2 ст., 12 кал., №М11654, вартістю 17 379,00 грн.; зменшити суму відшкодування 1/2 частини вартості спільного майна ОСОБА_3, що складає 54 064 грн. 50 коп., виключивши з вказаної суми 8689 грн. 50 коп. (1/2 частини вартості вищевказаної зброї); зменшити суму судових витрат (2790 грн.) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Незаконність рішення суду в оскаржуваній частині відповідач обгрунтовує невідповідністю висновків суду про наявність підстав для задоволення зазначеної частини вимог фактичним обставинам справи. За доводами ОСОБА_2, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача про віднесення зброї до речей індивідуального користування, до того ж набутих за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто (кошти були подаровані батьками ОСОБА_2 до його професійного свята та на день народження саме для купівлі згаданої зброї).

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з 09.02.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2015 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 з урахуванням уточнень просила визнати обєктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 автомобіль марки „Daewoo Lanos, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, кузов №SUPTF69YD8W401180, колір супер-красний, 2008 року випуску; побутову техніку: рідкокристалічний телевізор „Samsung; пилосос Philips; електрообігрівач UFO; мікрохвильову піч Gorenje; соковитискач Tefal; набір посуду Berghoff Zeno (12 предметів), зброю: травматичний пістолет „ВІЙ, к. 9 мм, 2003 року; мисливську рушницю „ІЖ-58 МА 1982 року випуску; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля, що становить 44 500 грн., та зброї, що становить 8689 грн.; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити позивачу у власність телевізор; стягнути з відповідача на її користь компенсацію різниці вартості спільного майна.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскільки відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про поділ зброї, то апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в зазначеній частині.

Задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів на підтвердження отримання відповідачем у дар від батька коштів на купівлю зброї.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи і проти чого не заперечували сторони, пристрій травматичної дії „ВІЙ було придбано у жовтні 2008 року, а мисливську рушницю „ІЖ-58 у 2009 році, тобто в період перебування ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя

Частиною 2 статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Виходячи з аналізу зазначеної статті, речами індивідуального користування є одяг, взуття, предмети особистої гігієни, які є суто індивідуальними, і не можуть, як правило, використовуватись іншим із подружжя. Таким чином, такі речі як зброя, навіть якщо і використовуються особисто одним із подружжя, але не можуть бути визнані речами індивідуального користування.

Доводи апеляційної скарги про те, що зброя була набута відповідачем за час шлюбу, але за кошти, які були подаровані його батьками до професійного свята, а тому не можуть бути обєктом спільного сумісного майна подружжя, не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу положень п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Статтею 719 ЦК України встановлено вимоги щодо форми договору дарування залежно від виду майна, що є предметом договору, від ціни дарунку, від моменту його укладення. Зокрема, згідно ч.5 зазначеної статті договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому до валютних цінностей відносяться: валюта України; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, бони, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, ощадні книжки, інші фінансові та банківські документи), виражені у валюті України; іноземна валюта; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші фінансові та банківські документи), виражені в іноземній валюті або банківських металах; банківські метали (п. 1 ст. 1 Декрету КМ України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.93 за N 15-93).

До правових наслідків недотримання нотаріального посвідчення договору дарування валютних цінностей на суму понад п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян застосовується загальне правило, передбачене ч. 1 ст. 220 ЦК, яким встановлено, що у випадку недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За викладених обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що покази свідка не є належним і допустимим доказом на підтвердження факту дарування позивачу валютних цінностей для придбання зброї.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, рішення суду є законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: