Провадження № 2/520/717/16
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді Луняченка В.О.,
при секретарі Маценко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, суд, -
10.08.15 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, після уточнення кого просить визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №41, що розташована в будинку №5/3 по вул. Варненська у м.Одесі, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м, складається з двох кімнат та розташована на другому поверсі пятиповерхового будинку та на ? частину квартири №31, що розташована в будинку №1 по вул. Богдана Хмельницького в м.Одесі, що складається в цілому з однієї житлової кімнати, загальною площею 26,4 кв.м., в тому числі житловою площею 16,3 кв.м, корисною 25,5 кв.м та встановити порядок виконання рішення, яким право власності визнане за позивачкою підлягає державній реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції. При цьому позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2015 року встановлений факт проживання однією сімєю позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07.12.1997 року по 01.09.2014 року, а також встановлено, що сторони забезпечували себе всім необхідним для життя, вели спільне господарство, повністю або частково обєднували та витрачали кошти.
За час проживання однією сімєю позивачка разом з відповідачем придбала майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, та квартиру АДРЕСА_2 , право власності на які було зареєстровано за відповідачем. На даний час сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин, проживають окремо, вирішити питання щодо порядку поділу майна, що є їх сумісною власністю в позасудовому порядку з відповідачем не вдалось, що змусило ОСОБА_1 звернутись до суду з відповідним позовом.
До судового засідання представник позивача ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності , надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, відповідно до положення ст. 74 ЦПК України, шляхом оголошення у пресі.
Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши дійсні правовідносини, які виникли між сторонами справи, оцінивши всі докази зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:
Як встановлено у судовому засіданні, сторони з що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2015 року встановлений факт проживання однією сімєю позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07.12.1997 року по 01.09.2014 року, а також встановлено, що сторони забезпечували себе всім необхідним для життя, вели спільне господарство, повністю або частково обєднували та витрачали кошти.
Відповідно до положення ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За час перебування у фактичних шлюбних відносинах, проживання однією сімєю ОСОБА_4 на підставі договору купівлі- продажу від 10.04.2002 року було придбано у власність квартиру №31 3у будинку №1 по вул. Богдана Хмельницького у м.Одеса ( а.с. 55) та відповідно до договору купівлі- продажу від 24.11.2004 року квартиру АДРЕСА_3. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб'єкта. Тобто зазначене майно було придбане за час проживання однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.
Таким чином, вбачається, що правовідносини сторін виникли під час дії КпШС України в ред. 1963 року.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
На правовідносини сторін також розповсюджується дія норм СК України.
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 158, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 22 КпШС України, ст. 70 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4, загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, загальною площею 26,4 кв.м, житловою площею 16,3 кв.м.
Рішення після набрання законної сили є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Луняченко В. О.