Справа № 211/7051/14-ц
Провадження № 2/211/82/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2М

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державна реєстраційна служба прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення факту поділу земельної ділянки в натурі та визнання права власності на земельну ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки в натурі, визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 11 листопада 2014 року звернувся до суду з позовом, який 11 травня 2016 року уточнив, зазначивши, що він 23.12.2005 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Антокольського, 3, після смерті його батька - ОСОБА_2. 24.11.2006 року він отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку даного домоволодіння після смерті його матері - ОСОБА_4.

Таким чином, після смерті обох батьків він отримав у спадок ? частину домоволодіння, таку ж частину отримав у спадок і відповідач по справі.

Також після смерті батька 23.12.2005 року він отримав у спадщину 0,0212 га земельної ділянки по вул. Антокольського, 3 та у звязку із цим отримав державний акт про право власності на земельну ділянку. Після смерті матері 1/3 частина земельної ділянки, належної їй, було успадкована ним та відповідачем в рівних частинах, у зв'язку з чим в державний акт на право власності на земельну ділянку було внесено відповідні зміни та він і відповідач стали співвласниками земельної ділянки по ? частині кожний.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2009 року було проведено поділ в натурі спільного майна, а саме домоволодіння по вул. Антокольського, буд. 3 в м. Кривому Розі між ним та відповідачем із виділенням йому та відповідачу у власність певних об'єктів нерухомого майна. Крім того, як вбачається із рішення суду земельна ділянка, на якій знаходилися об'єкти нерухомого майна, що були виділені їм з відповідачем у власність, була виділена їм у користування. Зокрема, йому було виділено в користування земельну ділянку загальною площею 318,5 кв.м. (що відповідно становить 0,0318 га), з яких 89,4 кв.м. під спорудами, 112,4 кв.м. під двором, 116,7 кв.м. під садом-городом. У користування відповідача було виділено таку ж за розмірами земельну ділянку.

У зв'язку із проведенням такого розподілу, на ту земельну ділянку, яка була виділена йому в користування, було складено витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0, 0318 га, із присвоєнням їй кадастрового номера :03:626:0017. Після винесення рішення Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 30.10.2009 року відбувся фактичний розподіл земельної ділянки ним та відповідачем по справі.

Він звернувся до Державного реєстратора державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно та їх обтяжень із заявою про реєстрацію свого права власності на земельну ділянку, однак отримав відмову, відповідно до якої державний реєстратор зазначив, що не має можливості зареєструвати його право власності, оскільки рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2009 року частина земельної ділянки була виділена йому в користування, та в рішенні суду не має даних щодо права власності на дане майно.

У зв'язку із цим він звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з адміністративним позовом, відповідно до якого просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, проте постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.09.2014 року йому було відмовлено у задоволенні позову, оскільки за ним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2009 року, яким було проведено розподіл домоволодіння та земельної ділянки в натурі, не визнано право власності на ? частину земельної ділянки, яка після розподілу стала окремим об'єктом майна.

Позивач просить встановити факт розподілу в натурі земельної ділянки по вул. Антокольського, 3 в м. Кривому Розі між ним та відповідачем та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0318 га кадастровий номер :03:626:0017 (а.с. 3-5, 144-146).

17 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про встановлення факту розподілу земельної ділянки, встановлення права постійного земельного сервітуту до позивача та визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог посилався на обставини, викладені в первісному позові, доповнивши, що одні із стін будинку є межею між ним та позивачем, але позивач не надає йому можливості в обслуговуванні його ? частини домоволодіння, створює перешкоди та не допускає його до його стіни будинку, яку він зобовязаний доглядати та ремонтувати.

Враховуючи, що він успадкував ? частину земельної ділянки після смерті своїх батьків, відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2009 р. йому залишено в користування частину земельної ділянки площею 318,5 кв.м. і враховуючи, що відбувся фактичний розподіл земельної ділянки із присвоєнням їй окремого кадастрового номера, ОСОБА_1 просить суд встановити факт розподілу земельної ділянки в натурі між ним та позивачем по вул. Антокольського,3 в м. Кривому Розі, встановити до позивача право постійного земельного сервітуту та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0319 га по вул. Антокольського, 3 в м. Кривому Розі з кадастровим номером земельної ділянки :03:626:0018 (а.с. 42-45).

02 липня 2015 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та зазначив, що згідно рішення суду від 30.10.2009 р. йому та позивачу були виділені в користування земельні ділянки кожному загальною площею по 318,5м2. Рішення суду було винесено на підставі додаткової судової будівельно-технічної експертизи №48 від 27.05.2008 року, де виконання експертизи було доручено експерту по будівництву ОСОБА_5, яка не є експертом - фахівцем по земельним ділянкам.

Згідно схематичного розподілу земельної ділянки одна із стін будинку є межею між ним та позивачем по справі, чим були порушені Державні будівельні норми. Відповідно до п.3.25*ДБН 360-92** для обслуговування будівель та здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0м., що є порушенням ст. 68 Конституції України.

Одна із стін будинку є межею між ним та позивачем, позивач не дозволяє йому підходити до його стіни 1/2частки домоволодіння, чим порушує ст.ст. 64,68 Конституції України. Він не має змоги заходити на його ? частку земельної ділянки, встановлювати будівельні риштування з метою ремонту даху, стіни, не має змоги прибирати сміття, яке там знаходиться з вини позивача, не має змоги взимку прибирати сніг ,не має змоги ремонтуватифундамент будинку уздовж ? частки домоволодіння.

Тому він пропонує позивачу по справі отримати його частку земельної ділянки довжиною 4м 65 см та шириною 1,0м., на наданій ним схемі ця частка земельної ділянки зазначена 1, а він отримає в обмін земельну ділянку уздовж його стіни 1/2 частки домоволодіння, бо ця стіна є межею, довжиною 4 м 65 см та шириною 1,0м., на схемі ця частка земельної ділянки зазначена №2. Таким чином, обмін частками земельних ділянок не порушує загальну площу земельних ділянок кожного - 318,5м2 згідно рішення суду від 30.10.2009р.

ОСОБА_1 просить суд розподілити земельну ділянку в натурі згідно запропонованому варіанту розподілу та визнати право власності на земельну ділянку по 318,5 кв.м. кожному згідно запропонованого варіанту розподілу на підставі Державного акту на право власності з двома Додатками (а.с. 90-92).

25 серпня 2015 року ОСОБА_1 зустрічний позо уточнив, просив суд розподілити земельну ділянку згідно наступного варіанту розподілу: отримати ОСОБА_3 частину земельної ділянки довжиною 4 м 65 см та шириною 1,0 м, яка є у користуванні ОСОБА_1 уздовж умовної межі розподілу у кінці присадибної ділянки зі сторони ОСОБА_1; отримати ОСОБА_1 частину земельної ділянки довжиною 4 м 65 см та шириною 1,0 м, яка є у користуванні ОСОБА_3, уздовж стіни ? частини домоволодіння, належної ОСОБА_1, визнати право власності на земельні ділянки по 318,5 кв.м. кожному згідно запропонованого варіанту розподілу земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на землю виданого на ОСОБА_1 з двома додатками до Державного акту (а.с. 111-113).

06 липня 2016 року ОСОБА_1 зустрічний позов доповнив, просив суд розподілити земельну ділянку в натурі згідно запропонованому варіанту розподілу з визначенням часток кожному, а саме: отримати ОСОБА_3 частину земельної ділянки довжиною 4м 65 см та шириною 1,0 м, яка є у користуванні ОСОБА_1 уздовж умовної межі розподілу у кінці присадибної ділянки зі сторони відповідача; отримати ОСОБА_1 частину земельної ділянки довжиною 4м 65 см та шириною 1,0м, яка є у користуванні ОСОБА_3 уздовж стіни ? частини домоволодіння належної відповідачу, зобов'язати позивача до примусового виконання обов'язку в натурі згідно ст. 16 п.2 підпункт 5 ЦК України відносно висновку експерта експертизи №48 від 27.05.2008 року «стороны не должны препятствовать одна одной в обслуживании стен дома». Для проведення можливо нової судово-будівельної експертизи просив зобов'язати ОСОБА_3 відновити самочинно знесену частину загальної огорожі загальної земельної ділянки; зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати самочинно збудовані ворота, які зменшують загальну площу загальної земельної ділянки; зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати самочинно збудовану капітальну умовну межу розподілу земельної ділянки між ним та позивачем і відновити умовну межу розподілу згідно схематичному розподілу земельної ділянки з додержанням вказаних розмірів згідно експертизи №48 від 27.05.2008 року (а.с. 181-184).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в своїй позовній заяві, зустрічний позов не визнав.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_6 первісний позов не визнали з підстав, викладених в запереченнях (а.с.106-107, 152, 162-164), на зустрічному позові наполягали з підстав, викладених в доповненому зустрічному позові.

Вислухавши сторони, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2005 р., свідоцтва про право на спадщину від 04.11.2006 р., свідоцтва про право власності від 15.03.2011 р. ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить ? частина житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Антокольського, буд. 3 (а.с. 7-9 копія витягу, свідоцтв).

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2005 р., свідоцтва про право на спадщину від 04.11.2006 р. та рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.06.2011 р. належить на праві приватної спільної часткової власності ? частина житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Антокольського, 3 (а.с. 49-52 копії свідоцтв, рішення суду).

Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 872430 виданому 30 березня 2006 р., ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2005 р. за № 1-5778 належить земельна ділянка площею 0,0212 га по вул. Антокольського, буд.3 в м. Кривому Розі (а.с. 10 копія акту).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 872428 виданому 03 квітня 2006 р. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2005 р. за № 1-5774 належить земельна ділянка площею 0,0212 га по вул. Антокольського, буд.3 в м. Кривому Розі (а.с. 53 копія акту).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 листопада 2006 р. ОСОБА_3 успадкував після смерті матері ОСОБА_4 право на земельну ділянку площею 0,0212 гектарів по вул. Антокольського, 3 в м. Кривому Розі (а.с. 15 копія свідоцтва).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 листопада 2006 р., ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_4 право на земельну ділянку площею 0,0212 гектарів по вул. Антокольського, буд.3 в м. Кривому Розі (а.с. 54 копія свідоцтва).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2009 р. виділено ОСОБА_3 в користування земельну ділянку загальною площею 318,5 кв.м., з яких 89,4 кв.м. під спорудами, 112,4 кв.м. під двором, 116,7 кв.м. під садом-городом. Виділено ОСОБА_1 в користування земельну ділянку загальною площею 318,5 кв.м., з яких 53,1 кв.м. під спорудами, 21,7 кв.м. під двором, 243,7 кв.м. під садом-городом (а.с. 14-16 копія рішення).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 014661 від 24 жовтня 2012 р., ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 23.12.2005 р. за № 1-5774, від 04.11.2006 р. за № 1-5589 належить земельна ділянка площею 0,0637 га по вул. Антокольського, буд.3 в м. Кривому Розі (а.с. 55 копія акту).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.. 392 ЦК України).

Сторони просять визнати за ними право власності на земельні ділянки, але це право вже існує на підставі прийняття ниим спадщини та відповідно до актів на право власності на земельну ділянку. Тому суд вважає, що не можуть бути задоволені вимоги сторін про визнання права власності на частини земельної ділянки.

Також суд вважає, що не може бути проведений перерозподіл спірної ділянки, так як як порядок користування земельною ділянкою був встановлений рішенням суду, яке сторони не оскаржували і яка набрало законної сили.

Відповідно до частини 2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Керуючись ст.ст.392 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_3 про встановлення факту поділу земельної ділянки в натурі та визнання права власності на земельну ділянку відмовити повністю.

В позові ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки в натурі, визнання права власності на земельну ділянку відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7