Справа № 355/2069/15-ц
Провадження № 2/355/56/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Старенької С.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення та встановлення порядку користування квартирою, що належить на правах спільної сумісної власності особам по справі та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1, яка була придбана в той час коли вони з відповідачем перебували в шлюбі. Відповідач після розірвання шлюбу тривалий час чинив їй різні перешкоди в користуванні квартирою, проте за допомогою працівників міліції вона усували перешкоди з боку позивача.

15.06.2015 року відповідач змінив вхідні двері в квартиру та не надав позивачу ключі від замка. Всі намагання позивача усунути перешкоди з боку відповідача не дали результату, відповідач не дає можливості позивачу потрапити до квартири, де залишаються речі та документи позивача, звернення до правоохоронних органів результату не дали, тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить суд вселити її в спірну квартиру, визначити порядок користування спірною квартирою, зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні спільною квартирою, та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом, який мотивує тим, що квартира була придбана за кошти які були взяті ним в кредит, по кредитному договору від 07.09.2006 року, який він уклав з АППБ «Аваль» за № 014/1179/74/922, у відповідності з яким кредитор надав йому як позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії лімітом 30290 $ США на 204 місяці з 07.09.2006 року по 07.09.2023 року з процентною ставкою 12% річних.

За час до розірвання шлюбу вони з позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 погасили лише 36719 (тридцять шість тисяч сімсот дев'ятнадцять) гривень 78 копійок, решту коштів він виплачує сам, тому вважає, що частка позивача в спільній сумісній власності на квартиру є незначною, тому мотивуючи даною обставиною та тим, що майно є неподільним, володіння і користування спірною квартирою є неможливим просить суд припинити право ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку у спільній власності на квартиру АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на квартиру.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник ОСОБА_1 заявлений позов підтримав в повному обсязі проти зустрічного позову заперечив в повному обсязі.

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти первісного позову заперечив в повному обсязі, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просить суд припинити право ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку у спільній власності на квартиру АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на квартиру, та надати час для внесення його довірителем ОСОБА_4 коштів на депозит суду, для подальшої виплати позивачу за первісним позовом та відповідачу по зустрічному позову ОСОБА_3.

Суд вважає за можливе розглядати справу без сторін, оскільки в судовому засіданні присутні їх представники. Це випливає зі змісту ст. 38 ЦПК сторони можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника, і ст. 44 ЦПК щодо можливості вчинення представником усіх процесуальних дій від імені особи, яку він представляє.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов поданий ОСОБА_3 обґрунтованими та таким, що підлягає до задоволення, а зустрічний ОСОБА_4 та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 11.06.1992 року та до 2006 року проживали в м. Красний Луч Луганської області. В 2006 році родина ОСОБА_3 переїхала до с. Баришівка Київської області де 07 вересня 2006 року придбали за договором купівлі-продажу трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

16 липня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, а спірна квартира за спільною згодою колишнього подружжя залишилась на праві спільної сумісної власності.

Той факт, що спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено рішеннями Баришівського районного суду від 18.11.2014 року по справі №355/1242/14. яке набрало законної сили, та рішенням Апеляційного суду Київської області від 07.12.2015 по справі №355/221/15ц.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

15.06.2015 року відповідач по первісному позову ОСОБА_4 змінив вхідні двері, замки на них та не допускає позивача ОСОБА_3 до квартири, що є їх спільною сумісною власністю. Дана обставина визнана як позивачем ОСОБА_3 так і відповідачем ОСОБА_4, який посилається на дану обставину в своєму зустрічному позові. Тому суд вважає дану обставину доведеною.

Зазначені дії ОСОБА_4 є незаконними, оскільки протирічать як положенням Конституції України так і вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто неможе бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону або рішення суду.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а відповідно до ст.391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки сторони не досягли згоди в користуванні спільною сумісною власність, то вимога про визначення такого порядку заявлена ОСОБА_3 також підлягає до задоволення.

Спірна квартира складається з 3 (трьох) кімнат. Кімнати є повністю ізольовані. Користування ними здійснюється через невеликий коридор.

Житлова площа складає 41,90 кв. м., у тому числі:

1 кімната 17,30 кв. м.

2 кімната 13,50 кв. м.

3 кімната 11,10 кв. м.

кухня 7,10 кв. м.

ванна кімната 2,60 кв. м.

коридор 9,90 кв. м.

туалет 0,90 м.кв.

Загальна площа квартири 65,10 кв. м.

Позивач ОСОБА_3 проживала в кімнаті розміром 11,10 кв. м. таким чином оскільки деякою мірою склався певний порядок користування квартирою, та позивач ОСОБА_3 не претендує на інші кімнати, такий порядок користування не порушує прав іншого співвласника майна ОСОБА_4, тому суд вважає прийняти за можливий порядок користування квартирою запропонований позивачем.

Відносно зустрічного позову суд зазначає наступне. Як встановлено раніше спірна квартира є спільною сумісною власністю, жодних рішень чи договорів між сторонами про поділ даного майна в натурі чи визначення часток в спільному майні позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 суду не надав. В своїх позовних вимог питання про поділ майна в натурі чи визначення часток в спільному майні позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 також не ставить. Таким чином відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином доля сторін у праві власності на спірну квартиру є рівною.

Крім того позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 не надали суду жодних доказів чому спірна трьох кімнатна квартира є річчю неподільною.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_3 не має іншого житла у власності, та після того як позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 припинив їй доступ до спільної квартири вимушена проживати у знайомих та на найманих квартирах, таким чином припинення права на власність в спільному майні завдасть істотної шкоди інтересам співвласника майна.

Практика Верховного Суду України виходить з того, що врахування судами данної обставини при вирішенні подібних спорів є обов'язковою та першочерговою. Та при порушенні прав та інтересів співвласника майна позов не підлягає до задоволення.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 не надав суду жодного доказу неможливості спільного володіння та користування майном.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку не дотримана жодна з чотирьох обов'язкових вимог передбачених ч.1 ст. 365 ЦК України для припинення права ОСОБА_3 на частку в спільному майні, тому суд не має підстав надавати позивачу по зустрічному позову ОСОБА_4 терміну для внесення коштів на депозитний рахунок суду, крім того згідно вимог чинного законодавства дані кошти повинні бути внесені до початку розгляду справи по суті, тобто попередньо.

Виходячи з наведеного зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні не підлягає до задоволення.

Встановлене судом підтверджується :

- Копією рішення від 07.12.2015 колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області по справі №355/221/15ц, провадження №22ц-780/6660/2015.

- Копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 16.10.2015 по справі №355/221/15ц.

- Копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 18.11.2014 по справі №355/1242/14ц.

- Ухвалою Баришівського районного суду Київської області про перегляд заочного рішення від 11.08.2015 по справі №355/221/15ц.

- Копією паспорта ОСОБА_3

- Копія договору купівлі-продажу спірної квартири.

- Копія технічного паспорта спірної квартири.

- Копія свідоцтва про розірвання шлюбу.

- Копія довідки Ф-3 про реєстрацію в квартирі сім'ї ОСОБА_3.

Нормою ч.1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином вимога позивача про відшкодування судових витрат підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13,47 Конституції України, ст. ст. 60,61,63 СК України, 16,365,391 ЦК України ст. ст. З,88, 118 - 120 214-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення та встановлення порядку користування квартирою, що належить на правах спільної сумісної власності особам по справі задоволити в повному обсязі.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 виділивши

ОСОБА_3 в користування кімнату площею 11,10 кв. м.,

ОСОБА_4 виділити в користування кімнати 17,30 кв.м. та 13,50 кв. м.

Кухню, ванну кімнату, туалет та коридор залишити в спільному користуванні.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні виділеною кімнатою та спільними підсобними приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого в АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованої в АДРЕСА_2 судові витрати за сплату судового збору в сумі 487 грн. 20 коп..

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права на частку в спільному майні відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко