У Х В А Л А

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т.П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Вінницька обласна друкарня», третя особа - управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, про стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Вінницька обласна друкарня» (далі - ВАТ «Вінницька обласна друкарня»), третя особа - управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, про стягнення 33 107 грн 60 коп. середнього заробітку час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2005 року по 12 травня 2008 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року, провадження у даній справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій просить скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Закриваючи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у даній справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що 12 травня 2008 року набрало законної сили рішення апеляційного суду Вінницької області, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав для закриття провадження у справі є вичерпним та визначений ст. 205 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Зі змісту рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2008 року вбачається, що у 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Вінницька обласна друкарня» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вказаний позов було задоволено. Поновлено ОСОБА_3 на посаді менеджера відділу маркетингу ВАТ «Вінницька обласна друкарня». Стягнуто з ВАТ «Вінницька обласна друкарня» на користь ОСОБА_3 20 200 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

При вирішенні питання про тотожність підстав позовів суди повинні виходити перш за все з обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги у 2015 році про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилався на те, що розмір його середньомісячного заробітку мав становити не 505 грн, з яких виходив апеляційний суд, ухвалюючи рішення 12 травня 2008 року, а з 1 332 грн 96 коп., тобто підставою для звернення до суду з даним позовом є не нові обставини, а неправильне, на думку позивача, обрахування середньомісячного заробітку при обчисленні загальної суми заробітку за період вимушеного прогулу. У той же час обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність інших підстав позову, а можуть бути підставою для оскарження рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2008 року.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги про порушення судами норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення ухвал судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко