АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/429/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю « Градострой» Кашпура Віктора Миколайовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальності «Інтер-Преміал» про визнання права власності на майнові права,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від17 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал» про визнання майнових прав задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на майнові права на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, згідно договору № ПР/484-5 від 18 лютого 2015 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 6 090 (шість тисяч дев'яносто) гривень 00 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» Кашпур Віктор Миколайович просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні його позову в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом неповно з»ясовані обставини, що мають значення для справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом невірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Так, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не з»ясував, що відповідач ТОВ « Інтер-Преміал» не володів майновими правами на квартиру до укладання договору № ПР/484-5 з позивачем, а тому відчудження майнових прав на користь позивача на вказану квартиру не відбулося. Суд не залучив до участі у справі у якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на стороні відповідача, власника майнових прав на квартиру- іпотекодавця ТОВ « Градострой» та ТОВ « Сател Україна», чим порушив норми процесуального права та права вказаних юридичних осіб. Суд не встановив, що укладений між позивачем та відповідачем договір № ПР/484-5 містить відомості про квартиру № 38-а, яка згідно з долученим до договору планом квартири на поверсі ( 5 секція, поверх 23), має будівельний № 441, майнові права на вказану квартиру є предметом іпотеки в АКБСР « Укрсоцбанк», що виключає можливість її відчуження без дозволу іпотекодержателя. Крім того, між ДП Київський державний завод «Буревісник», як замовником будівництва, та ТОВ «Градострой», як забудовником, був складений та підписаний акт № 1/350 від 28.12.2006 року, відповідно до якого ТОВ « Градострой» отримало квартиру АДРЕСА_1. Згідно з позитивним висновком комплексної державної експертизи проекту житлового будинку на АДРЕСА_2 від 24.01.2006 року, виданому замовнику- ДП « Київський державний завод « Буревісник» передбачалась загальна кількість квартир-441 шт. і квартир з номерами, що мають буквені приставки «а» проектом не передбачено. За договором купівлі-продажу майнових прав № 26/09/14 від 26.09.2014 року, укладеним між ТОВ « Градострой» та ТОВ « Інтер-Преміал», товариству «Інтер-Преміал» було передано за актом майнові права лише на дві квартири за новим проектом за № № 181, 186 ( №№ 183,188 за старим проектом). В порушенні вимог процесуального права суд не залучив до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача власника повного пакету безпроцентних облігацій ТОВ « Градострой» на квартиру № 441 ОСОБА_4 та іпотекодержателя ПАТ «Укрсоцбанк». Висновок суду про те, що позивач в повному обсязі перерахував відповідачу кошти по оплаті майнових прав є помилковим, так як вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами. До правовідносин, що склались між сторонами судом безпідставно застосовано норми Закону України « Про інвестиційну діяльність».

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» Кашпур Віктор Миколайович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Товариства з обмеженою відповідальності «Інтер-Преміал» про день та час слухання справи судом повідомлялось у встановленому законом порядку, повторно в судове засідання представник не з»явився , а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Інтер-Преміал» та ОСОБА_3 було укладено договір № ПР/484-5 купівлі-продажу майнових прав на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 83,6 кв.м., на 23 поверсі, секція 5.

Згідно п. 5.4.1 позивач зобов'язувався здійснити оплату майнових прав в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до довідки ТОВ « Інтер-Преміал» від 24 лютого 2015 року , ОСОБА_3 сплатив продавцю грошові кошти у розмірі 1 070 080,00 грн., в тому числі ПДВ 20 %- 178 346,67 грн., що складає 100 % вартості майнових прав об»єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_2, загальна площа квартири -83,6 кв.м.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує умови п. 2.6 договору щодо закінчення будівництва будинку в 2 кварталі 2015 року та введення його в експлуатацію в 3 кварталі 2015 року, а тому набуття ним права власності на об»єкт інвестування є під загрозою, ОСОБА_3 в листопаді 2015 року звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на майнові права на двокімнатну квартиру № 38-а, що розташована на 23 поверсі, секції 5 в об»єкті капітального будівництва ЖК «Приозерний» за будівельною адресою : АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги та, визнаючи за ОСОБА_3 право власності на майнові права на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, згідно договору № ПР/484-5 від 18 лютого 2015 року, суд 1-ї інстанції посилався на те, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання по договору щодо повного та своєчасного фінансування 100% майнових прав на об'єкт нерухомості в розмірі 1 070 080 гривень 00 копійок, про що відповідачем 24 лютого 2015 року було видано довідку про фінансування по договору № ПР/484-5 від 18 лютого 2015 року, відповідач свої зобов»язання за договором щодо звершення будівництва та введення об»єкта в експлуатацію, не виконує, чим порушує права позивача, передбачені ст. 331 ЦК України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, умовам укладеного між сторонами договору та вимогам матеріального права з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю « Градострой» Кашпур Віктор Миколайович посилався на те, що вказане рішення стосується прав та інтересів ТОВ « Градострой», яке не було залучено до участі у розгляді справи, судом неповно встановлені обставини справи, що мають істотне значення для вирішення спору по суті.

Такі доводи представника ТОВ « Градострой» колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

З наданого до апеляційної скарги договору про будівництво житлового будинку № 93/400/40-27 від 25 червня 2003 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой» та Київським державним заводом « Буревісник» і додаткових угод до нього вбачається, що Київський державний завод « Буревісник» надав, відведену йому на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 1156 від 01 грудня 1988 року, земельну ділянку для житлового будівництва за адресою: АДРЕСА_2 інвестору ТОВ « Градострой» для виконання функцій замовника та організатора будівельних робіт та доручив ТОВ «Градострой» організувати та профінансувати будівництво, в тому числі, шляхом залучення коштів фізичних та юридичних осіб.

На підставі п.2.2 вказаного договору КДЗ «Буревісник» передав ТОВ «Градострой» функції замовника будівництва і в подальшому ТОВ «Градострой» від імені ДП КДЗ «Буревісник» отримало дозвіл на будівництво і розпочало реалізацію проекту з будівництва житлового будинку.

Згідно з Протоколом розподілу житлової площі по АДРЕСА_2 до договору № 93/400/40-27 від 25.06.2003 року передбачалась загальна кількість квартир - 441 шт.

Між ДП «Київський державний завод «Буревісник» та ТОВ «Градострой» був складений Акт №1/350 від 28.12.2006 року, відповідно до якого, ТОВ «Градострой» отримало квартиру № 441.

Згідно з позитивним висновком комплексної державної експертизи проекту житлового будинку на АДРЕСА_2 від 24.01.2006 року, виданого замовнику - ДП «Київський державний завод «Буревісник», у вказаному будинку передбачалась загальна кількість квартир у кількості 441 шт. Відповідно до проектної документації на вказаний будинок та протоколу розподілу житлової площі квартира за № 38 знаходиться на 12 поверсі секції 1, квартири з № 38-а немає, на 23 поверсі в секції 5 розташовані чотири квартири : № 438- трикімнатна, № 439- двохкімнатна, № 440- однокімнатна та № 441- двохкімнатна, квартири за № 38-а на 23 поверсі немає. Вказані обставини також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні копіями плану поверху будинку по АДРЕСА_2 перерізом по осям 2А-2А ( з відміткою висоти поверхів в метрах), які завірені розробником проекту будинку ТОВ « Інженерно-будівельна компанія « Інж Буд Сервіс».

26.09.2014 року ТОВ «Градострой» уклало з ТОВ «Інтер- Преміал» договір купівлі-продажу майнових прав № 26/09/14 від 26.09.2014 року, на часткове виконання якого погодилось передати згідно з додатком № 1 майнові права на дві квартири за новим проектом за №№ 181, 186 (№№ 183, 188 за старим проектом) та, у подальшому, передало за актом передачі від 01.10.2014 року майнові права на вказані дві квартири.

ТОВ «Градострой» уклало з ТОВ «Сател Україна» та ТОВ «Інтер-Преміал» договір відступлення права вимоги від 26.09.2014 року, відповідно до якого, від первісного кредитора ТОВ «Градострой» до нового кредитора ТОВ «Сател Україна» перейшло право вимоги до боржника ТОВ «Інтер-Преміал» за договором купівлі-продажу майнових прав № 26/09/14 від 26.09.2014 року, укладеного між ТОВ «Градострой» та «ТОВ «Інтер-Преміал».

З наданих доказів вбачається, що ТОВ «Інтер-Преміал» мало право розпорядитися майновими правами лише щодо двох квартир за №№ 181, 186 (№№ 183, 188 за старим проектом), а ТОВ «Сател Україна», у свою чергу, мало право вимагати від ТОВ «Інтер-Преміал» оплату за вказані квартири.

Крім того, ТОВ « Градострой» до апеляційної скарги надано копію договору № 13-10/15-ПР про участь у будівництві та передачі функцій замовника, укладеного 01 грудня 2014 року між ТОВ « Градострой» та ТОВ « Інтер-Преміал», відповідно до якого, ТОВ « Градострой» передає ТОВ « Інтер-Преміал» усі функції замовника будівництва об»єкту по АДРЕСА_2. ТОВ «Інтер-Преміал» виконує функції замовника- інвестора будівництва, забезпечує власними та залученими силами і коштами належне проведення будівництва на об»єкті. Проте, до вказаного договору не надано актів інвентаризації об»єкта із зазначенням окремо майна ТОВ « Градострой» та третіх осіб, актів аудиту об»єкту, протоколу розподілу площ в об»єкті.

З договору № 2007/Р-98 про резервування квартири, укладеного 21 червня 2007 року між ТОВ « Градострой», ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку « Укрсоцбанк» вбачається, що відповідно до положень п. 2 вказаного договору, ТОВ « Градострой» зобов»язується закріпити за ОСОБА_4 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 за умови надання останнім в термін до 21 липня 2007 року виписки з рахунку, яка підтверджує наявність у ОСОБА_7 права власності на повний пакет облігацій в кількості 8 319 штук.

З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження права власності ТОВ «Інтер-Преміал» на майнові права на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 та щодо наявності у вказаному будинку, відповідно до проектної документації, квартири № 38-а, суду не надано і доводи апеляційної скарги про неповноту дослідження судом першої інстанції обставин справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної , творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Майнові права на інші квартири в будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 ТОВ «Градострой» не передавало ТОВ «Інтер- Преміал», що підтверджується відсутністю актів передачі квартир.

Згідно з вимогами статті 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, звернутися з позовом про захист права власності шляхом його визнання може саме власник цього майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою і це право повинно підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, на підставі яких у встановлених законом випадках здійснюється реєстрація права власності.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Згідно умов, викладених в п.п. 2.1 та 2.2, укладеного між сторонами договору № ПР/484-5 купівлі-продажу майнових прав, продавець продає, а покупець купує майнові права на об»єкти нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Сторони домовились, що об»єктами нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, є об»єкти нерухомості, розташовані в об»єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2, які мають наступні характеристики: квартира № 38-а, кількість кімнат-2, загальна площа- 83,6 кв.м., поверх-23, секція-5.

Відповідно до вимог п.3.1, укладеного між сторонами договору про купівлю-продаж майнових прав від 18 лютого 2015 року, майнові права на об»єкт нерухомості за цим договором закріплюються за покупцем у момент видачі довідки про оплату 100 % майнових прав. Довідка підписується продавцем та видається покупцю не пізніше 3-х робочих днів з дати здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав, що визначена у пункті 4.2 цього договору.

Пункт 3.2 договору передбачає, що після отримання продавцем на об»єкти капітального будівництва сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об»єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, продавець надсилає покупцю повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли покупець повинен з»явитись та фізично прийняти закінчені будівництвом об»єкти нерухомості, підписавши акт прийому-передачі об»єктів нерухомості та договір на утримання та обслуговування об»єктів нерухомості.

Згідно вимог п.3.3. договору, об»єкти нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта прийому передачі об»єктів нерухомості. Після підписання акту прийому-передачі об»єктів нерухомості покупець набуває права власності на майнові права, що є предметом цього договору.

Аналізуючи вказані умови договору, колегія суддів вважає, що умовами п. 3.1 , укладеного між сторонами договору купівлі-продажу майнових прав передбачено лише закріплення за покупцем майнових права на об»єкт нерухомості за цим договором у момент видачі довідки про оплату 100 % майнових прав, а пункти 3.2 та 3.3 договору передбачають, що лише після отримання продавцем сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об»єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації та після підписання акту прийому-перадачі об»єктів нерухомості покупець набуває права власності на майнові права, що є предметом цього договору.

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що об'єкт капітального будівництва ЖК «Приозерний» за будівельною адресою: АДРЕСА_1 в експлуатацію не введений, сертифікат відповідності закінченого будівництвом об»єкта проектній документації та його готовності до експлуатації не отримано, акт прийому- передачі об»єкту між продавцем та покупцем не підписано, а тому висновок суду першої інстанції про те, що здійснення позивачем сплати 100% майнових прав є підставою для визнання в судовому порядку за ним права власності на майнові право не відповідає умовам, укладеного між сторонами договору, щодо порядку набуття покупцем права власності на майнові права.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що немає передбачених договором та законом підстав для визнання в судовому порядку за ОСОБА_3 права власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_2 в Дарницькому районі м.Києва за договором № ПР/484-5 купівлі-продажу майнових прав від 18 липня 2015 року, а тому рішення Дарницького районного суду м.Києва від 17 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал» про визнання за ОСОБА_3 права власності на майнові права на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, згідно договору № ПР/484-5 від 18 лютого 2015 року.

Так як в задоволенні позову колегія суддів відмовляє повністю, то, відповідно до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат по оплаті правової допомоги адвоката та витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 177, 190, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 84,88,303, 307, 309, 313-, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» Кашпура Віктора Миколайовича задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал» про визнання за ОСОБА_3 права власності на майнові права на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, згідно договору № ПР/484-5 від 18 лютого 2015 року, витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: