У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчук М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про визнання майна особистою приватною власністю та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за касаційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4,на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в 2003 році він почав зустрічатися з відповідачем та в той же рік провів з нею обряд таїнства вінчання, після чого вони почали разом проживати однією сім'єю.

09 березня 2006 року за спільні кошти, які були накопичені за час проживання однією сім'єю та за рахунок отриманого кредиту, була придбана квартира АДРЕСА_1.

12 липня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем.

Під час знаходження у шлюбі 25 червня 2010 року за спільні кошти сім'ї сторонами була придбана квартира АДРЕСА_2, яка його власними силами була реконструйована та відремонтована. Також позивач вказує, що він здійснив реконструкцію господарської будівлі, що знаходилася в дворі по АДРЕСА_2 в однокімнатну квартиру.

Вважає перераховане нерухоме майно спільним сумісним майном подружжя та просив суд визнати за ним право спільної сумісної власності на квартири, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в рівних долях з ОСОБА_2 Стягнути половину вартості будівельних матеріалів, використаних при реконструкції та ремонті окремо стоячої господарської будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Також позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину рухомого майна, що знаходиться у вказаних вище квартирах.

ОСОБА_2 позов не визнала та 03 грудня 2013 року звернулася до суду з зустрічним позовом, який уточнила 13 червня 2014 року у ході розгляду справи. В його обґрунтування посилалась на те, що з 2003 року вони з позивачем ніяких стосунків не мали, однією сім'єю не проживали та спільного господарства не вели і лише у 2008 році вона уклала із ОСОБА_1 шлюб.

Квартира АДРЕСА_1 була придбана за кошти ОСОБА_3 та частково за кошти, що були отримані в кредит у КБ «Надра Банк». Погашення кредиту відбулося за рахунок коштів, що пересилала її матір, яка знаходилася на заробітках за кордоном, а тому просила дану квартиру визнати своєю особистою власністю. Квартира АДРЕСА_2 була придбана за 63 500,00 доларів США, що були надіслані їй матір'ю із Австрії, а тому вважає, що квартира є власністю ОСОБА_3

24 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом, який було уточнено 03 березня 2014 року, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у якому просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2, зазначаючи, що квартира була придбана за її особисті кошти, які вона заробила за кордоном.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2015 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільного майна подружжя - задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01 січня 2004 року по 11 грудня 2012 року включно.

Визнано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини вартості будівельних матеріалів та вартості проведених робіт, використаних при реконструкції та ремонті окремо стоячої господарської будівлі, яка знаходиться за адресою: 65014, АДРЕСА_2. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності - залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_1 з 2003 року проживав з ОСОБА_2 однією сім'єю та за спільні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_1. Після реєстрації шлюбу позивач та відповідач придбали квартиру у АДРЕСА_2. Також позивач знаходячись у шлюбі з відповідачем здійснив реконструкцію господарської споруди у АДРЕСА_2, на що були витрачені кошти подружжя.

Відмовляючи у задоволенні позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3, суди виходили з того, що квартира АДРЕСА_1, була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу за власні заощадження та за кошти, які були отримані за умовами кредитного договору.

Крім того, заявляючи позовні вимоги про визнання за нею права власності на спірну квартиру з тих підстав, що вона придбала її за власні кошти ОСОБА_3, не врахувала, що власником квартири є її донька, яка придбала її відповідно до договору купівлі-продажу, в той час як позовні вимоги про визнання даного правочину недійсним в суді першої інстанції не заявлялись.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні зустрічного позову та позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, з указаних вище підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук