АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/2866/16-ц Головуючий суддя І інстанції Салайчук С. М.
Провадження № 22-ц/790/4351/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубний Р.М., Кірсанова Л.І.,

при секретарі - Огар І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору покури припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до ПАТ "Укрсиббанк", в якому просив суд визнати припиненим договір поруки № б/н від 12.06.2008 року щодо зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.06.2008 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.06.2008 року ПАТ "Укрсиббанк" надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 65 339 доларів США, строк дії кредиту до 11.06.2038 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14% річних. Відповідно до договору поруки №б/н від 12.06.2008 року він є поручителем за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.06.2008 року.

Однак після підписання договору поруки з ОСОБА_1, 12.06.2008 року ПАТ "Укрсиббанк» з ОСОБА_2 уклали додаткову угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту, якою змінено пункти договору, в тому числі змінено п.5.2 "а", "б", який передбачає, що процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 договору, п.5.2 "в", процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1 договору, п.5.2 "г", процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування. Разом з тим, ОСОБА_1 зазначив, що вищевказаний додатковий договір з банком він не підписував і своєї згоди на збільшення обсягу відповідальності не надавав.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки № б/н від 12.06.2008 року щодо зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.06.2008 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 551,21 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ Укрсиббанк просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. ОСОБА_3 «Укрсиббанк» вказує на те, що суд першої інстанції на порушення вимог ст..ст. 60, 213 ЦПК України не звернув уваги на той факт, що на час укладення договору поруки від 12.06.2008 року Кредитний договір № 0 від 12.06.2008 року та додаткова угода № 1 від 12.06.2008 року до Кредитного договору були укладені між Банком та Позичальником, а Поручитель уклав договір на забезпечення вже існуючого зобовязання. При цьому, позивачем не було жодного доказу на підтвердження доводів позову стосовно того, що основне зобовязання було змінене після укладення договору поруки, а тому висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, базуються на припущеннях. Також суд не звернув уваги на той факт, що укладенням Додаткової угоди зміст забезпечення зобовязання змінений у сторону збільшення не був, по суті змінено порядок розташування вже погоджених сторонами пунктів договору та додано «графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», про який йдеться у п.3.4.5. Кредитного договору.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту №0 від 12.06.2008р. ПАТ "Укрсиббанк" надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 65 339 доларів США; строк дії кредиту до 11.06.2038р., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14% річних (а.с. 5-11).

У якості забезпечення ОСОБА_2 належного виконання умов договору про надання споживчого кредиту між ПАТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №б/н від 12.06.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_2 умов договору про надання споживчого кредиту. (а.с. 13-14)

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що після підписання договору поруки, 12.06.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Укрсиббанк" укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якої збільшено обсяг відповідальності поручителя договір доповнено пунктом 3.4.5 та встановлено обовязок позичальника сплачувати платежі на користь третіх осіб. Крім того, договір доповнено пунктом 5.2 Договору, яким передбачено додаткові випадки, які надають право банку на збільшення процентної ставки.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини 1, 2 ст. 553 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року в справі № 6-701цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

12.06.2008 року сторонами кредитного договору було укладено додаткову угоду, відповідно до якої додано графік платежів, п. 5.2 кредитного договору доповнений новим абзацом наступного змісту: у випадках настання обставин:

передбачених п.п. «а», «б» п. 5.2. договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмір подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 договору;

передбачених п.п. «в» п. 5.2 договору - процентна ставка за договором збільшується не більше ніж на 10% для кредитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті, відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1 Договору;

передбачених п.п. «г» п. 5.2 договору - процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні діючих процентних ставок банку за програмами кредитування.

Крім того, п. 3.4. було доповнено п. 3.4.5., за змістом якого позичальник зобов*язується сплачувати платежі на користь третіх осіб в порядку та на умовах, визначених законодавством України, зокрема Інструкцією про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в частині оплати нотаріальних дій, Законом України „Про страхування" в частині оплати страхових платежів при укладенні угод страхування, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" в частині оплати послуг суб'єктів оціночної діяльності, Декретом Кабінету Міністрів «Про Державне мито» в частині сплати державного мита тощо.

З наведеного вбачається, що визначення додатковою угодою конкретних розмірів процентних ставок при настанні певних обставин, конкретизація умов, що й містились у договорі не свідчить про збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором, за виконання якого поручився позивач.

При цьому, виходячи із умов кредитного договору, порядок збільшення розміру процентної ставки не змінився.

Оскільки межі можливого збільшення банком процентної ставки встановлені не були, то відсутні підстави вважати, що їх встановлення сторонами кредитного договору при настанні певних обставин у конкретних розмірах призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що є підставою для припинення поруки.

Позивач погодився нести відповідальність за позичальника за кредитним договором, за умовами якого банк мав право збільшувати розмір кредитної ставки, він був обізнаний про ці умови.

Доказів, які б вказували на те, що банк збільшив процентну ставку і таке збільшення відбулося з порушенням встановленого кредитним договором порядку, не подано.

За таких обставин помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про визнання поруки припиненою.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого є, згідно п.3, п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального, процесуального права. Необхідно ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання договору покури припиненим відмовити.

Рішення апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили..

Головуючий

Судді