Справа № 471/1130/15-ц
Провадження №2/471/5/16
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Губанової В.М.

при секретарі Тягнирядно І.Г.

за учасбтю представника ОСОБА_1

за участю представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Братське

справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про стягнення боргу з ОСОБА_4, посилаючись на те, що 21 травня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості, згідно якої відповідач повинен був повернути позивачці 600 доларів США до 05 серпня 2015 року, на підтвердження чого надав розписку, в якій особисто поставив підпис. Однак, в указаний термін борг не повернув, чим ухилився від свого зобовязання.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнала позовні вимоги та просила суд відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона ставила підпис на якомусь аркуші паперу, який їй дали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак не читала його, оскільки має поганий зір, а окулярів із собою не мала.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що неодноразово до нього зверталася позивачка із проханням відвезти її до с-ща Братське в аптеку. По дорозі вони завжди розмовляли. ОСОБА_3 скаржилася на те, що ОСОБА_4 не віддає їй гроші, які винен за насіння соняшника, яке він приймає.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 надала розписку від 21 травня 2015 року, в якій вказано, що ОСОБА_4 , проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_1 в с-щі Братське Миколаївської області зоовязується повернути ОСОБА_3 в термін до 05.08.2015 р. 600 доларів США та вказано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і поставлений нижче один підпис, вказуючи на те, що дана розписка є борговою та свідчить про договір позики.

Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору.

Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 202 ЦКУ вказує, що: Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ЦКУкраїни).

Положеннями ст.1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, що виступають предметом зазначеного договору, що випливає з п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК.

Таким чином, суду не надані докази, які б підтверджували наявність відносин між сторонами по договору позики та передачу коштів від позикодавця до позичальника.

А відтак, аналізуючи у справі докази в їх сукупності та їх належна оцінка дають підстави суду дійти висновку, що гроші за розпискою від 21.05.2015 року не передавались і відповідно договір позики між сторонами не укладався.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення коштів з відповідача, позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження обставин, з якими він пов'язує свої вимоги, оскільки із змісту розписки не зрозуміло, чи є ця розписка договором позики, хто є позикодавцем і яка сума надається в борг.

В силу ст.ст. 10 ч.3 , 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем в судове засідання не було надано переконливих доказів, що саме розписка, укладена 21.05.2015 року є договором позики.

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Губанова В. М.,