У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Умнової О.В.,

суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В., Савченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» про визнання зобов'язань припиненими у зв'язку з їх повним виконанням, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця») звернулося до суду з позовом, вимоги якого уточнило в ході розгляду справи та просило стягнути з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 237 555,11 грн в тому числі:220 753,77 грн - заборгованість за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 лютого 1997 року, 16 801,34 грн - три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 14 лютого 2012 року по 28 серпня 2014 року.

Позов мотивовано тим, що 14 лютого 1997 року між позивачем та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Відповідно до пункту 4 договору продаж квартири здійснено за 50 606 грн, що на момент здійснення операції складало 26 722 умовні одиниці за курсом Національного банку України на день укладення договору, що на день укладення договору відповідає офіційному курсу Національного банку України гривні до долару США. Відповідно до пункту 5 договору покупець повинен сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення договору. Кінцевий строк виконання зобов'язання з оплати вартості квартири настав 14 лютого 2012 року. Заборгованість з оплати вартості квартири складає 15 893 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 237 555,11 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів з урахуванням 3% річних за користування коштами.

У червні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали зустрічний позов, в якому просили визнати припиненим їх зобов'язання перед ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», яке виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири від 5 листопада 1997 року у зв'язку зі сплатою повної вартості квартири; зобов`язати ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» письмово повідомити Сьому київську державну нотаріальну контору про повне виконання зобов'язань по оплаті вартості квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов мотивовано тим, що згідно з умовами договору продаж квартири було здійснено за 50 606 грн, що на момент здійснення операції складало 26 722 умовні одиниці за курсом Національного банку України на день укладення договору ( п.4 договору). Вказану суму покупці зобов'язалися сплатити продавцю протягом 15 років з моменту укладення договору. Як встановлено договором, до виплати повної вартості квартири на неї накладається заборона на відчуження, а після повного виконання покупцями зобов'язань по оплаті вартості квартири продавець письмово повідомляє про це нотаріальну контору. Позивачі посилаються на те, що вони у повному обсязі достроково сплатили вартість квартири, разом з тим, ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» відмовляється виконати своє зобов'язання щодо повідомлення Сьомої київської державної нотаріальної контори про повне виконання ними свого зобов'язання, що унеможливлює зняття заборони на відчуження квартири і порушує їх право власності.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» заборгованість за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14 лютого 1997 року у розмірі 237555,11 грн, яка складається із: суми основного боргу у розмірі 220753,77 грн; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 16801,34 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилено, заочне рішення районного суду залишено без змін.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи первісний позов виходив з того, що відповідачі не виконали зобов'язань з оплати вартості квартири АДРЕСА_1 і їх заборгованість складає 15 893 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 28 серпня 2014 року (13,89 грн за 1 долар США) становить 220 753,77 грн. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів з урахуванням 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Три відсотки річних від простроченої суми за період з 14 лютого 2012 року по 28 серпня 2014 року становлять 1209,60 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України станом на 28 серпня 2014 року (13,89 грн за 1 долар США) становить 16 801,34 грн.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що підстави вважати зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу виконаним відсутні. Останні не спростували розрахунку ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» заборгованості за договором та її наявність.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 лютого 1997 року між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», правонаступником якого є ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», та ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 4 вказаного договору продаж квартири здійснено за 50 606 грн, що на момент здійснення операції складає 26 722 умовні одиниці за курсом Національного банку України на день укладення даного договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2010 року, визнано недійсним вказаний пункт договору купівлі-продажу.

Ухвалою Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2009 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2010 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 30 травня 2012 року скаргу ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» задоволено частково, ухвалу судді Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2009 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2010 року в частині вирішення зустрічної позовної вимоги про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними в частині визнання недійсною частини пункту 4 у договорах купівлі-продажу квартир скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд в суд касаційної інстанції.

Приймаючи вказане рішення Верховний Суд України встановив, що закон передбачає обов'язковість здійснення платежів на території України в національній валюті, однак він не містить заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі за позовом ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_8 та інших про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир та додаткових угод до них, за зустрічним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших до ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про визнання угод недійсними в частині та зобов'язання вчинити певні дії за результатами розгляду касаційної скарги ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2009 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2010 року судом встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині визнання недійсною частини пункту 4 у договорах купівлі-продажу квартир дійшов хибних висновків про те, що грошовий еквівалент зобов'язання не може бути визначено в іноземній валюті (а.с.22-29).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі за позовом ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_9 та інших про визнання угод купівлі-продажу квартир недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_9 та інших до ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про визнання угод купівлі-продажу квартир недійсними в частині та зобов'язання вчинити певні дії за результатами розгляду касаційної скарги ЗАТ Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2011 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2011 року судом встановлено, що належним виконанням зобов'язань за оспорюваними договорами купівлі-продажу квартир у будинку № 6 по вул. Новодарницькій у м. Києві є внесення грошових коштів у національній валюті України у сумі, що станом на день сплати відповідає еквіваленту визначеної вартості квартир в умовних одиницях. Тобто, належним виконанням зобов'язань за договорами слід вважати таку сплату суми у гривнях, яка розраховується виходячи з еквіваленту вартості квартир, зазначених у договорах в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долару США до гривні на день здійснення платежів (а.с.17-21).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інших до ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов'язання вчинити дії встановлено, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про виконання позивачами умов договорів щодо виплати повної вартості квартир та вказав, що відповідно до умов договору від 14 лютого 1997 року, укладеного між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_6, ОСОБА_7 продаж квартири АДРЕСА_1 здійснено за 50 606,00 грн, що на момент здійснення операції складає 26 722 умовні одиниці за курсом НБУ на день укладення договору (а.с.30-38).

За період з серпня 1995 року по вересень 2011 року за цим договором проведено виплати на загальну суму 10 829,00 доларів США з урахуванням курсу долара США до гривні на день здійснення платежів. Отже заборгованість з оплати квартири позивача у даній справі становить 15 893 доларів США.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що обставина щодо заборгованості ОСОБА_7, ОСОБА_6 по оплаті вартості квартири у розмірі 15 893,00 доларів США є встановленою. ОСОБА_7, ОСОБА_6 не виконали зобов'язань з оплати вартості квартири АДРЕСА_1 і їх заборгованість складає 15 893 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2014 становить 220 753,77 грн.

За встановлених обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за договором з урахуванням трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1 209,60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 серпня 2014 року становить 16 801,34 грн.

В ході розгляду даної справи місцевим та апеляційним судами дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, перевірено усі обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень та надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

При встановлені фактичних обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні судових рішень правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Головуючий О.В. Умнова
судді В.С. Висоцька
Ю.Г. Іваненко
О.В. Кафідова
В.О. Савченко
Ухвала оскарженню не підлягає.