Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/9638/15-ц Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПрАТ «Коростенський завод МДФ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником під час виконання трудових обов'язків. В обґрунтування позову зазначало, що відповідач знаходився у трудових відносинах з позивачем з 16.05.2011 року по 31.12.2014 року та працював водієм вилочного навантажувача. 30.12.2014 року відповідач працюючи на лінії навантаження готової продукції, управляючи навантажувачем здійснював зняття палети МДФ плит у кількості 27 шт. з штабелю та скинув її, внаслідок чого плити МДФ були пошкоджені. За результатами перевірки проведеної на підприємстві встановлено, що пошкодження плит сталося з вини відповідача, окрім того він під час вказаної події перебував в стані алкогольного сп'яніння. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило стягнути з відповідача 12 136 грн. 61 коп. матеріальної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2015 року позов ПрАТ «Коростенський завод МДФ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Коростенський завод МДФ» 12 136 грн. 61 коп. майнової шкоди та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 16.05.2011 року працював на ПрАТ "Коростенський завод МДФ" на посаді водія навантажувача вилочного та згідно робочої інструкції зобов'язаний керувати навантажувачем та транспортувати різні вантажі.

Згідно запису в журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці, 14.07.2014 року з ОСОБА_2 був проведений повторний інструктаж.

30.12.2014 року о 18 год. 00 хв. на складі ГП водій навантажувача ОСОБА_2 знімав верхню упаковку (палету), яка впала вперед погрузчика, у зв'язку з чим відбулось пошкодження плит, про що було складено акт порушення, в присутності свідків: начальника ВО ОСОБА_3 та комірника складу ГП ОСОБА_4 В даному акті відповідач надав пояснення про те, що дійсно упаковка впала, коли він її знімав погрузчиком, упаковка пошкодилась. Крім того, службовими особами позивача складено акт про виявлення та тимчасове затримання відповідача як особу, що має ознаки алкогольного сп'яніння.

Відповідно до дефектного акту №107 від 30.12.2014 року складеного комісією у складі 4 осіб: комірника СГП - ОСОБА_4, начальника ВКЯ - ОСОБА_5, контролера якості - ОСОБА_6, інспектора охорони - ОСОБА_7, з вини ОСОБА_2 пошкоджено 27 МДФ плит, які для реалізації не підлягають.

За технічними характеристиками навантажувач вилочний, модель FD 70 Z 8 на якому працював відповідач має максимальну вантажопідйомність - 5050 кг., максимальну висоту підйому - 6000 мм ( 6 м.).

Згідно норм загрузки, які затверджені генеральним директором ПрАТ «Коростенський завод МДФ» 19.08.2011 року в одній упаковці (палеті) знаходиться 22 плити розміром 22 мм.

Свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції показав, що склад готової продукції містить освітлення згідно норм. ОСОБА_2 не звертався до нього з письмовими заявами про недостатнє освітлення чи вузькі проїзди. Навантажувач на якому працював відповідач має технічну можливість працювати до висоти в 6 метрів.

Згідно службових записок начальника відділу охорони ОСОБА_3 та начальника транспортного відділу ОСОБА_8, при спілкуванні з водієм ОСОБА_2, останній мав ознаки алкогольного сп'яніння, а саме мав різкий запах алкоголю.

Відповідно до службової записки медичної сестри ОСОБА_9, медичним оглядом відповідача було встановлено ознаки тимчасової непрацездатності, проба на алкоголь - 2,2 проміле, в результаті чого водій до керування автотранспортним засобом не придатний.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" від 29 грудня 1992 р. N 14 роз'яснив, що при розгляді справ за позовами про покладення повної матеріальної відповідальності за п. 4 ст. 134 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації працівником, який знаходився у нетверезому стані, судам необхідно враховувати, що нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

За змістом ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За п.4 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані.

Відповідно до ст.135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Вартість 27 плит шліфованих 22Х2070Х2080 мм, до пошкодження становила 20 263 грн.

Згідно дефектної відомості №1 від 22 січня 2015 року, 27 плит шліфованих 22Х2070Х2080 мм мали механічні пошкодження крайки плити глибиною більше 5 мм, у зв'язку з чим були переведені у некондиційні (підкладні).

Позивач в довідці № 819 від 20.10.15 року повідомив, що пошкоджена плита в кількості 3,443 м3 переведена з першого ґатунку в підкладну, вартістю 8 126 грн. 39 коп. Таким чином, різниця між вартістю плит до пошкодження та після пошкодження становить 12 136 грн. 61 коп. (20 263 грн.- 8 126 грн. 39 коп.).

На підтвердження позовних вимог, позивач відповідно до вимог ст.138 КЗпП України надав суду належні докази вини відповідача в заподіянні шкоди через пошкодження МДФ плит та перебування останнього в нетверезому стані під час виконання трудових обов'язків. Крім письмових доказів, дані факти також були підтвердженні показами свідків, які були допитані в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст.212-214 ЦПК надав належну оцінку доводам відповідача та дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 12 136 грн. 61 коп. майнової шкоди.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неправильності оцінки доказів судом першої інстанції. Разом з тим, колегією суддів не встановлено будь-яих процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді