АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М. Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ужовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, у якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати недостовірними, та такою, що не відповідає дійсності інформацію стосовно неї: оприлюднену на сайтах ІНФОРМАЦІЯ_1 - цитата мовою оригіналу - «в декларации о доходах, которую ОСОБА_1 подала в парламент при трудоустройстве к ОСОБА_9 (а она их подала две! - обычную и "'уточненную") не фигурирует недвижимость за рубежом площадью 764 кв.м. - как ее дом в графстве Суррей еще один эпизод для следствия, если оно наконец перестанет заниматься отписками, а решит проверить, кем на самом деле является ОСОБА_5»; оприлюднену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 - цитата мовою оригіналу - «ОСОБА_5 владела недвижимостью под Каннами и в графстве Суррей через офшорные компании, при этом у нее не было лицензии НБУ на вывод денег зарубеж. Очередное нарушение закона»; оприлюднену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 року «Аферистка для ОСОБА_6 працювати в Лондоні на корупціонера, будучи чиновником в Україні», цитата мовою оригіналу: «За всіма ознаками, з такою репутацією ОСОБА_5 сама мала би постати перед правосуддям - але аж ніяк не займатися питаннями повернення активів.»; оприлюднену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 року о «Аферистка для ОСОБА_6. Продовження», цитата мовою оригіналу: - «ОСОБА_6 і далі тримає біля себе людину, за якою плаче протокол про корупцію.»; оприлюднену на сайті: ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 року «Аферистка для ОСОБА_6. Особняк в графстве Суррей, спрятанный на острове Мэн», цитата мовою оригіналу: «закон о спецконфискации от ОСОБА_5 - это типичная "операция прикрытия". В предчувствии того, что ОСОБА_5 надо увольнять с должности, депутатами от "Народного фронта" в парламент вносится закон на такую популярную тему. И теперь у ОСОБА_6 дилемма: ты просто снимаешь аферистку ОСОБА_5 - теперь ты выгоняешь "борца за возвращение активов ОСОБА_10". Что делает ее увольнение гораздо более проблематичным. Циничная пиар-афера, разигранная на обостренных чувствах страны, которую годами обманывали и продолжают обманывать.»; оприлюднену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 вересня 2015 року щодо порушення проти позивача кримінальної справи; оприлюднену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_9 цитата мовою оригіналу: «С недавних пор у нас при МВД открыто Управление по возврату активов, полученных преступным путем. Возглавила его гражданка ОСОБА_1 Параллельно пряталась от правосудия, находилась в московском СИЗО и так дальше.»; оприлюднену на сайті: ІНФОРМАЦІЯ_10 «Аферистка для ОСОБА_6. Продовження» (цитата мовою оригіналу): - «ОСОБА_6 і далі тримає біля себе людину, за якою плаче протокол про корупцію. »; оприлюднену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_7 «Аферистка для ОСОБА_6. Особняк в графстве Суррей, спрятанный на острове Мэн», в якій ОСОБА_8 зазначає мовою оригіналу): «...устраиваясь на три дня штатной помощницей депутата ОСОБА_9. Как я уже объяснял ранее, ОСОБА_5 сделала столь краткосрочную запись в трудовой книжке, чтобы потом при переводе в МВД избежать специальной проверки, которая могла выявить ее сомнительное прошлое.» «закон о спецконфискации от ОСОБА_5 - это типичная "операция прикрытия". В предчувствии того, что ОСОБА_5 надо увольнять с должности, депутатами от Народного фронта" в парламент вносится закон на такую популярную тему. И теперь у ОСОБА_6 диллема: ты не просто снимаешь аферистку ОСОБА_5 - теперь ты выгоняешь "борца за возвращение активов ОСОБА_10". Что делает ее увольнение гораздо более проблематичным, тая пиар-афера, разыгранная на обостренных чувствах страны, которую годами обманывали и продолжают обманывать» та зобов'язати відповідачів відновити становище, яке існувало до порушення шляхом видалення з інформаційних ресурсів поширених персональних даних щодо позивача; зобов'язати спростувати вказану недостовірну інформацію шляхом опублікування на сайті інтернет-видання «Українська правда» повідомлення, що вказана інформація є неправдивою із оприлюднення вказаного тексту; заборонити відповідачам розповсюджувати вказані відомості у подальшому у будь-якій формі та стягнути з кожного з відповідачів по 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у вказаних інтернет-виданнях «Української правди», що належить ОСОБА_3 та належних ОСОБА_2 інтернет блогах було розповсюджено негативну інформацію щодо позивача, яка носить негативний зміст щодо неї, порочить честь і гідність та ділову репутацію позивача. Така інформація є публічною образою та звинуваченням позивача у протиправних діях, які є явно спланованими з метою звільнення її з займаної посади. Між тим, викладена щодо позивача інформація носить неправдивий характер та дискредитує позивача у громадській думці з точки зору дотримання нею під час своєї діяльності законів України, а тому вона вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування своїх доводів, апелянт, вказує зокрема, що судом першої інстанції не надано належної оцінки кожному спірному публікуванню, зміст, яких вкладався у них, не врахував загальний контекст поширеної інформації, внаслідок чого дійшов до безпідставного та необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у мережі інтернету була опублікована наступна інформація:на сайтах ІНФОРМАЦІЯ_11 - цитата мовою оригіналу - «в декларации о доходах, которую ОСОБА_1 подала в парламент при трудоустройстве к ОСОБА_9 (а она их подала две! - обычную и "'уточненную") не фигурирует недвижимость за рубежом площадью 764 кв.м. - как ее дом в графстве Суррей еще один эпизод для следствия, если оно наконец перестанет заниматься отписками, а решит проверить, кем на самом деле является ОСОБА_5»;

на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 - цитата мовою оригіналу - «ОСОБА_5 владела недвижимостью под Каннами и в графстве Суррей через офшорные компании, при этом у нее не было лицензии НБУ на вывод денег зарубеж. Очередное нарушение закона»;

на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 року «Аферистка для ОСОБА_6 працювати в Лондоні на корупціонера, будучи чиновником в Україні», цитата мовою оригіналу: «За всіма ознаками, з такою репутацією ОСОБА_5 сама мала би постати перед правосуддям - але аж ніяк не займатися питаннями повернення активів.»;

на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 року о «Аферистка для ОСОБА_6. Продовження», цитата мовою оригіналу: - «ОСОБА_6 і далі тримає біля себе людину, за якою плаче протокол про корупцію.»;

на сайті: ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 року «Аферистка для ОСОБА_6. Особняк в графсиве Суррей, спрятанный на острове Мэн», цитата мовою оригіналу: «закон о спецконфискации от ОСОБА_5 - это типичная "операция прикрытия". В предчувствии того, что ОСОБА_5 надо увольнять с должности, депутатами от "Народного фронта" в парламент вносится закон на такую популярную тему. И теперь у ОСОБА_6 дилемма: ты просто снимаешь аферистку ОСОБА_5 - теперь ты выгоняешь "борца за возвращение активов ОСОБА_10". Что делает ее увольнение гораздо более проблематичным. Циничная пиар-афера, разигранная на обостренных чувствах страны, которую годами обманывали и продолжают обманывать.»;

на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 вересня 2015 року щодо порушення проти позивача кримінальної справи; оприлюднену на сайті ІНФОРМАЦІЯ_9 цитата мовою оригіналу: «С недавних пор у нас при МВД открыто Управление по возврату активов, полученных преступным путем. Возглавила его гражданка ОСОБА_1 Параллельно пряталась от правосудия, находилась в московском СИЗО и так дальше.»;

на сайті: ІНФОРМАЦІЯ_10 «Аферистка для ОСОБА_6. Продовження» (цитата мовою оригіналу): - «ОСОБА_6 і далі тримає біля себе людину, за якою плаче протокол про корупцію»;

на сайті ІНФОРМАЦІЯ_7 «Аферистка для ОСОБА_6. Особняк в графсиве Суррей, спрятанный на острове Мэн», в якій ОСОБА_8 зазначає мовою оригіналу): «...устраиваясь на три дня штатной помощницей депутата ОСОБА_9. Как я уже объяснял ранее, ОСОБА_5 сделала столь краткосрочную запись в трудовой книжке, чтобы потом при переводе в МВД избежать специальной проверки, которая могла выявить ее сомнительное прошлое.» «закон о спецконфискации от ОСОБА_5 - это типичная "операция прикрытия". В предчувствии того, что ОСОБА_5 надо увольнять с должности, депутатами от Народного фронта" в парламент вносится закон на такую популярную тему. И теперь у ОСОБА_6 диллема: ты не просто снимаешь аферистку ОСОБА_5 - теперь ты выгоняешь "борца за возвращение активов ОСОБА_10". Что делает ее увольнение гораздо более проблематичным, тая пиар-афера, разыгранная на обостренных чувствах страны, которую годами обманывали и продолжают обманывать».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, у зв'язку з їх недоведеністю. Позивачем не доведено,

факту поширення саме відповідачами щодо неї не правдивої інформації за викладених у позовній заяві обставин.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині наявної у додатках інформація щодо того, що ОСОБА_2 висловився щодо позивачки «Аферистка» та зазначив про володіння нею нерухомістю у Франції шляхом виведення коштів за кордон, суд першої інстанції виходив із того, що інформація в частині зазначення неправдивої інформації в декларації про доходи; образливого висловлювання «Аферистка» по відношенню до позивача; переховування позивачки у «московському сізо» є оціночним судженнями.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд правильно врахував вимоги закону та роз`яснення викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року , та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довів наявність в діях відповідачів складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності.

При вирішення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції враховано, що відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності з п.3 ч.2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Встановивши відсутність порушених прав позивача та протиправних дій щодо неї, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди.

Також, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідачів щодо припинення дій про незаконну обробку персональних даних про позивача та щодо видалення поширених персональних даних по відношенню до позивача, оскільки в розумінні ст..16 ЦК України суд вправі захистити лише порушено право, а доказів його порушення шляхом їх поширення з боку відповідачів не доведено та судом першої інстанції не встановлено.

Крім того, у відповідності до вимог п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно зі ст.ст. З, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року).

Оскільки, позивач є публічною особою, у зв'язку з чим підлягає ретельному громадському контролю і потенційно мала зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як вона виконувала свої функції.

Оцінюючи та аналізуючи наведені у скарзі доводи, які обґрунтовують правову позицію позивача з приводу заявлених ним позовних вимог з посиланням на необґрунтованість висновків суду є безпідставними, оскільки ці висновки суду належним чином мотивовані та, з урахуванням особливого статусу у справі, повністю відповідають фактичним обставинам.

З урахуванням встановленого, інші доводи апеляційної скарги, які зводяться фактично до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді