УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля,за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він з 06 липня 1997 року до 04 січня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Влітку 2008 року під час перебування в шлюбі вони придбали автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного судуПолтавської області від 06 жовтня 2014 року визнано за ним та ОСОБА_7 право спільної часткової власності на вказаний автомобіль, по 1/2 частині за кожним. Проте, згідно повідомлення Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Миргород, Миргородського, Великобагачанського та Шишацького районів, підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції України у Полтавській області, від 31 січня 2015 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_7 30 жовтня 2014 року зняла автомобіль, що є їх спільною частковою власністю, з обліку для реалізації. Станом на 31 січня 2015 року даний автомобіль перереєстрований згідно довідки-рахунку в Новгородківському центрі УДАІ на ОСОБА_6 З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29 жовтня 2014 року, укладений у формі довідки-рахунку, за яким ОСОБА_7 продала ОСОБА_6 автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, оскільки зазначеним правочином порушено його право власності на 1/2 частини автомобіля.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу у формі довідки-рахунку серії ВІА № 780329 від 29 жовтня 2014 року, виданої ФОП ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_6 купила автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_7 з 1997 року до 2013 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 04 січня 2013 року, шлюб між ними розірваний.

За час шлюбу ними було придбано автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2014 року (а.с. 7-9), в тому числі визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 право спільної часткової власності на вказаний автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, по 1/2 частині за кожним.

За повідомленням Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування населення Долинського, Новгородківського та Устинівського районів при УМВС України в Кіровоградській області за № 777 від 06 серпня 2015 року вказаний транспортний засіб був перереєстрований 30 жовтня 2014 року Новгородківським Центром ДАІ 3511, змінено державний номер з НОМЕР_3 на НОМЕР_2 та зареєстровано на нового власника ОСОБА_6, довідка-рахунок ВІА780329 від 29.10.2014 року. Довідка-рахунок видана ФОП ОСОБА_8 на автомобіль марки Ford Fiesta, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 84 тис. грн.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам.

За приписами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку суб'єкт господарювання для продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, повинен мати довідки-рахунки. Усі графи довідки-рахунка, акта приймання-передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб'єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою. У графу «вартість» вноситься вартість продажу транспортного засобу або складової частини, що має ідентифікаційний номер, у грошовій одиниці України (п. 14 Порядку).

Згідно із п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля у вигляді довідки-рахунку, суди обґрунтовано виходили з того, що довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу. При цьому, судом вірно зауважено, що оспорюваний договір купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу є угодою щодо розпорядження майном, яке є об'єктом спільної часткової власності і вчинений з недодержанням стороною правочину вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК України. Оскільки відповідачем ОСОБА_7 порушено право власності позивача шляхом відчуження належної йому 1/2 частки автомобіля, оспорюваний договір не може вважитись дійсним.

Доводи касаційних скарг зводяться фактично до переоцінки доказів, і не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова