АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/260/16 Головуючий 1 інстанції - Єрмоленко Б.В.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.

за участю секретарів Шалімової Ю.О., Сементовської О.М

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 вересня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Територіальної громади м.Харкова про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

10 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому після уточнення просив визнати за ним право власності на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 на 239/400 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, з яких 200/400 частин - прибудова; 13/400 частин - спадщина ОСОБА_4 після смерті батька; та 26/400 частин - право власності за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2012 року йому належить 13/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

У 1985 році ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом про перерозподіл часток у справі спільної власності. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.08.1985 року були перерозподілені ідеальні частки в праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 таким чином: замість 1/6 частки за кожним співвласником визнано право на 13/200 часток. Крім того, в рішенні було зазначено, що прибудови, які були узаконені рішенням Жовтневого райвиконкому складають 100/200 часток та 22/200 часток. Тобто, права власності за особами, які їх побудували визнано не було, а саме за ОСОБА_4 на 100/200 часток та за ОСОБА_1 на 22/200 часток.

ОСОБА_3 10.11.1985 року подарував свою частку 13/200 ОСОБА_1, договір посвідчений за реєстровим № 3-2797 від 10.11.1985 року і частка ОСОБА_1 склала 26/200.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після його смерті залишились спадкоємці - його доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_4,, які спадщину прийняли, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном - постійно проживали у спадковому будинку, володіли ним, але спадкова справа не оформлювалась. Заяви про прийняття спадщини не подавались. Ідеальна спадкова частка кожної після смерті батька склала 13/400.

В період з 1984 року по 1987 рік його мати ОСОБА_4, та її сестра ОСОБА_1 зробили прибудови до частин будинку, які вони займали.

Так, ОСОБА_4 добудувала приміщення 3-6 площею 14,6 кв.м, 3-5 площею 6,0 кв.м, коридор 3-1 площею 7,1 кв.м, вбиральню 3-2 площею 1,5 кв.м, ванну кімнату 3-3 площею 2,2 кв.м, кухню 3-4 площею 9,7 кв.м, сіни 1 площею 3,2 кв.м, сарай «Б», сарай «В», які були узаконені рішенням виконкому Жовтневої ради народних депутатів від 07.02.1984 року № 27-24.

Ідеальна частка ОСОБА_4 повинна складати 239/400.

За життя його мати не встигла оформити належне їй право власності у повному обсязі на прибудову та спадщину після смерті батька, тому він отримав спадщину теж частково, а саме на майно, на яке були правовстановлюючі документи.

Крім того, вважає, що його мати та її сестра набули право власності за набувальною давністю на частки, які належать ОСОБА_3.(13/200) та її батьку ОСОБА_6.(13/200).

ОСОБА_7 та її батько ОСОБА_6 у вказаному будинку проживали за життя ОСОБА_8, а потім, за словами родичів, переїхали до Росії і ніяких стосунків з родичами не підтримували.

З післявоєнних часів будинком користувались лише ОСОБА_1, ОСОБА_4 та їх батько до своєї смерті.

На протязі тривалого часу ці особи постійно підтримували технічний стан будинку, займались благоустроєм.

У 2008 році під весь будинок був зроблений новий фундамент, будинок обкладено сучасною цеглою з утепленням стін, дерев'яна огорожа замінена на цегляну, в самостійних квартирах співвласниками проведена заміна системи електропостачання, замінена газоопалювальна система.

Вважає, що дійсна частка в праві власності на житловий будинок його матері ОСОБА_4 повинна складати: 1/6 частина (після смерті діда ОСОБА_8.) + 1/12 (спадщина після смерті батька ОСОБА_5) + 100/200 (прибудова) + 26/400 (за набувальною давністю) = 265/400 часток, з яких тільки 1/6 (13/200) має правовстановлюючий документ і відповідну частку він отримав у спадщину. Просить визнати право власності на 239/400 часток.

04 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій після уточнення просила визнати за нею право власності на 13/600 частин після смерті її батька ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та на 22/200 частин, які були нею збудовані і узаконені рішенням Жовтневої райради народних депутатів № 27-24 від 07.02.1984 року в житловому будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1, належав її діду ОСОБА_8 і бабусі ОСОБА_9

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, не встигнувши прийняти спадщину.

ОСОБА_8 і ОСОБА_9 мали двох дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

17.01.1950 року були видані свідоцтва про право на спадщину, а саме по 1/6 частці одержали: син ОСОБА_5, онука ОСОБА_4, онука ОСОБА_10, онук ОСОБА_3, онука ОСОБА_7 Частка ОСОБА_6 залишається відкритою до теперішнього часу.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 добудовували до свої часток домоволодіння приміщення, які узаконені рішенням Жовтневої райради народних депутатів № 27-24 від 07.02.1984 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.08.1985 року були перерозподілені ідеальні частки в праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 таким чином: замість 1/6 частки за кожним співвласником визнано право на 13/200 часток. Крім того, рішенням встановлено, що прибудови, які були узаконені рішенням Жовтневої райради народних депутатів складають 100/200 часток та 22/200 часток.

Також ОСОБА_1 у своєму позові посилається на те, що позивач за первинним позовом зазначає ім'я своєї матері «ОСОБА_4», у той час, як відповідно до свідоцтва про народження донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_11 була ОСОБА_4.

ОСОБА_2 не надає жодних доказів того, що ОСОБА_4 (його мати) та ОСОБА_4 є однією і тою самою особою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на 239/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 та на 22/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку забудови.

Залишено відкритою за ОСОБА_1 13/1200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 26/400 частин зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення частково скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах ОСОБА_2 про визнання права власності на 13/400 часток після смерті ОСОБА_5 і на 13/400 часток за набувальною давністю - відмовити. В частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 100/200 збудованих і узаконених його матір'ю ОСОБА_4 - залишити без змін. В частині визнання права власності за ОСОБА_1 на 22/200 частин, які були нею збудовані і узаконені рішенням Жовтневої райради народних депутатів № 27-24 від 07.02.1984 року в житловому будинку № АДРЕСА_1 - залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на неповне з'ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень статті 549 ЦК Української РСР статей 344, 1261, 1268 ЦК України та тих обставин, що після смерті ОСОБА_5 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном дві його доньки: ОСОБА_1 та ОСОБА_12 Суд вважав, що доказів щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його сином - ОСОБА_3, матеріали справи не містять. Суд вважав, що матеріали справи містять достатньо доказів для визнання за позивачами право власності за набувальною давністю та визнання права власності на 122/200 частин , які були залишені відкритими.

З висновками суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, а саме в частині визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на 213/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

Судовим розглядом встановлено, що після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилася спадщина 13/200 частин житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР фактично вступили в управління та володіння спадковим майном дві його доньки: ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які постійно проживали і були зареєстровані разом з батьком.

Підстав вважати, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якої ОСОБА_13, 23 роки, мати - ОСОБА_11, 19 років, не є донькою ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 76 років, у апеляційного суду не має.

Відповідно до інформації Харківського обласного державного нотаріального архіву від 16 квітня 2015 року вбачається, що від спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, заяви про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа після померлого ОСОБА_5 не заводилася (а.с. 82).

Доказів щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його сином - ОСОБА_3, матеріали справи не містять.

Отже, за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 набули право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька по 13/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 за кожним, а тому апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 13/600 частин спірного будинку в порядку спадкування після смерті її батька - ОСОБА_5 підлягає зміні.

Оскільки рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 07 лютого 1984 року № 27-24 «Про узаконення самовільних будівель по АДРЕСА_1» самовільно побудовані приміщення узаконені на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_10, а рішенням Жовтневого народного суду м. Харкова від 12серпня 1985 року проведено перерозподіл ідеальних часток співвласників і прибудови, які складають 122/200 частин залишилися відкритими, апеляційний суд погоджується з висновками про визнання судом на ці частки права власності за ОСОБА_1 на 22/200, оскільки були нею забудовані, а за ОСОБА_2 на 100/200 частин зазначеного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки були забудовані його матір'ю, після смерті якої він прийняв спадщину відповідно до вимог статті 1261, 1268, 1269, ЦК України.

Разом з цим, виходячи з положень статті 344 ЦК України, роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», доказів, які містяться в матеріалах справи та тих обставини, на які посилалися позивачі за первісним позовом ОСОБА_2 та за зустрічним позовом ОСОБА_1, як на підстави набуття ними права власності на 26/200 частин спірного житлового будинку в порядку набувальної давності, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_2 права власності на 26/400 частин житлового будинку в порядку набувальної давності і вважає, що в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, ст. 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 1261, 1268, 1269, ЦК України, ст. 344 ЦК України, постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 вересня 2015 року - змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на 213/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності в порядку набувальної давності - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на 13/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку набувальної давності - відмовити.

Рішення в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 22/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 залишити без змін.

Рішення в частині залишення відкритими за ОСОБА_1 13/1200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 26/400 частин зазначеного будинку з надвірними будівлями - скасувати.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.С. Кіпенко

Н.М. Шаповал