Справа № 426/4370/15-ц
УХВАЛА

18 лютого 2016 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Гашинської О.А., при секретарі Концур А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове клопотання третьої особи ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі та водного обєкту недійсним, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі та водного обєкту недійсним, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації про визнання договору недійсним , представник третьої особи ОСОБА_1, ОСОБА_4 надав в судовому засіданні письмове клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали, в якому зазначене слідуюче:

-З урахуванням заяви представника позивача ОСОБА_5 про необхідність притягнення третьої особи ОСОБА_1 чи то його представників до відповідальності за порушення процесуального закону, як наслідок ОСОБА_1 вважає можливим та необхідним розглянути питання щодо наявності в діях сторін справи ознак порушень закону та застосування судом встановлених заходів реагування.

Так, відповідно до приписів ч. 3ст.131 ЦПК України, сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті, зобовязані повідомити суд про всі відомі їм незавершені судові провадження , що стосуються предмету спору.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Отже, обовязок неухильно виконати вимоги ч. 3 ст. 131 ЦПК України покладено на позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 РДА.

Доводжу до відома суду, що вказані вимоги закону сторонами порушені.

Так, сторони не повідомили суд про те, що Сватівським районним судом Луганської області у складі головуючого судді Гашинського М.А. прийнято рішення у справі № 22ц-4738/11р. за позовом ОСОБА_2 до Сватівського РДА та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі та водного обєкту від 30.12.2009р. (який є предметом у справі № 426/4370/15-ц) про визнання аукціону недійсним, визнання недійсним і скасування протоколу № 4 результатів проведення земельного аукціону.

Також, позивач в порушення ч. 3ст. 131 ЦПК України не повідомив суд про розгляд Сватівським районним судом та перегляд в апеляційному порядку справи № 426/3681/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону перешкоджання господарювання на земельній ділянці, зобовязання припинити дії, які порушують право та зустрічним позовом ОСОБА_2, від результатів розгляду якої залежить розгляд справи № 426/4370/15-ц, оскільки рішенням ще від 21.08.2015р. суд встановив відсутність у ОСОБА_2 будь-якого права користування водоймищем на території Містківської сільської ради, про захист якого є спір у справі № 426/4370/15-ц.

Окрім цього, в обґрунтування позову щодо визнання недійсним договору від 30.12.2009р. позивачем заявлено про застосування до спірних правовідносин правових наслідків, визначених п. 34 Тимчасового порядку проведення земельних аукціонів у Сватівському районі, затвердженого розпорядженням ОСОБА_3 райдержадміністрації від 06.03.2009р. № 137, згідно якого визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним договору купівлі-продажу або оренди, укладеного з переможцем.

Розпорядженням Луганської обласної державної адміністрації від 25.07.2012р. № 961, на підставі ч. 3 ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» скасовано розпорядження голови ОСОБА_3 РДА від 06.03.2009р. № 137 «Про затвердження Тимчасового порядку проведення земельних аукціонів у Сватівському районі», як таке, що прийнято з перевищенням повноважень райдержадміністрації.

Відповідач ОСОБА_3 РДА, будучи особою, яка затвердила Тимчасове положення, стовідсотково є обізнаним про факт скасування власного нормативного акта ще три роки тому.

Натомість, знаючи цю обставину, не повідомивши про неї суд, відповідач визнає позов, що ґрунтується на скасованому нормативно-правовому акті- Тимчасовому порядку.

Такі дії відповідача свідчать про зловживання своїми процесуальними правами, про дійсний усвідомлений намір ввести суд в оману, про розмову з позивачем, направлену на прийнятті «потрібного» рішення у будь-який, навіть відверто незаконний , спосіб.

В даних випадках, як позивачем, так і відповідачем порушені норми ч. 3ст. 27 ЦПК України, якою передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Чинним національним законодавством встановлений принцип невідворотності покарання за порушення актів законодавства, а також принципи вжиття заходів, які сприятимуть попередженню вчинення порушень законодавства.

Представником позивача є фахівець в галузі права- адвокат, посвідчення на право зайняття адвокатською діяльністю якому видано Луганською кваліфікаційно- дисциплінарною комісією. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України за наявності підстав для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, визначених ст. 43 цього Закону.

Згідно ст.3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцеві державні адміністрації діють на засадах відповідальності перед людиною і державою за свою діяльність, верховенства права, законності.

Внаслідок порушення вимог закону з боку ОСОБА_3 РДА, як місцевого органу виконавчої влади, який здійснює свою діяльність публічно на засадах довіри та відповідальності перед людьми, принципи оголошені в ст. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» зухвало порушені. Згідно ст. 30 цього Закону, місцеві державні адміністрації та їх голови при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом Украйни, відповідальні перед Кабінетом Міністрів України та підзвітні і підконтрольні йому. Згідно п. 1) ч. 1 ст. 39 Закону, Голови місцевих державних адміністрацій несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень. Згідно ст. 48 Закону, посадові особи місцевих держаних адміністрацій є державними службовцями, їх обовязки, відповідальність визначаються Законом України «Про державну службу». Посадові особи місцевих державних адміністрацій несуть відповідальність згідно з чинним законодавством ( ст. 49 Закону).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 211 ЦПК України, просить суд за фактом виявлення під час розгляду справи № 426/4370/15-ц порушення з боку позивача, вимог ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 132 ЦПК України, правову допомогу якому надає адвокат ОСОБА_5, постановити окрему ухвалу та направити її до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за адресою робочого місця адвоката ОСОБА_5 для вжиття заходів щодо притягнення цієї особи до встановленої відповідальності, та усунення причин і умов, що спричинили порушення законодавства.За фактом виявлення під час розгляду справи № 426/4370/15-ц порушення з боку ОСОБА_3 РДА Луганської області вимог ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 132 ЦПК України, постановити окрему ухвалу і направити її за власним розсудом до посадових осіб чи органів влади, перелічених в Законі України «Про місцеві державні адміністрації» до повноважень яких віднесені питання відповідальності ОСОБА_3 РДА та її посадових осіб, для вжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_3 РДА та/чи її посадових осіб до встановленої відповідальності та усунення причин і умов, що спричинили порушення законодавства цим органом влади і її посадовими особами.

Заявляючи це клопотання, третя особа ОСОБА_1 керується п. 39 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 N 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якого розглядаючи справи, суд відповідно до статті 211 ЦПК (1618-15) має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжитті заходи. Окремі ухвали можуть бути постановлені і при закінченні розгляду справи без ухвалення рішення (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду), а також за наявності певних умов й до закінчення її розгляду.

Суд , заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі з приводу заявленого клопотання, дослідив матеріали справи , вважає клопотання таким , що не підлягає задоволенню в звязку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови , що сприяли вчиненню правопорушення , може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо їх усунення.

Окрема ухвала направляється відповідним особам чи органам , які можуть усунути причини та умови. Ці органи повинні мати повноваження, необхідні для вжиття відповідних заходів реагування. Вона може бути ухвалена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли порушенню саме матеріального або процесуального закону , та які саме права громадян порушено.

Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду конкретні порушення законності , а також причини та умови, що цьому сприяли.

Проте суду не доведено про вчинення конкретних порушень закону зазначеними в клопотанні особами , про причини і умови, які сприяли порушенню матеріального або процесуального закону, та які саме права громадян порушено, які особи чи органи можуть усунути такі причини та умови, що є обовязковим для винесення судом окремої ухвали.

Крім того, дане клопотання заявлене щодо документів, які надано в матеріали справи в порядку ст. 57 ЦПК України, як доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Пленум Верховного Суду України в пункті 18 Постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» пояснює, що за статтею 215 ЦПК (1618-15) у формі рішення ухвалюється той судовий акт, яким справа вирішується по суті. Закон не передбачає включення до резолютивної частини рішення висновків з процесуальних питань, не повязаних з вирішенням справи по суті. Тому в цій частині неприпустимо вирішувати питання про виділення частини вимог у самостійне провадження або про закриття провадження по них, залишення заяви без розгляду тощо. Висновки з таких питань викладаються у формі ухвал ( частина друга ст.208 ЦПК України) (1618-15), які постановляються у вигляді самостійного процесуального документа і можуть постановлятися одночасно з рішенням .

На підставі вище викладеного,

керуючись ст.ст.205, 208, 294 ЦПК

України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заявленого третьою особою ОСОБА_1 клопотання про постановлення окремої ухвали , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гашинська