Справа №333/4912/16-ц
Провадження №2/333/2609/16
Ухвала

Іменем України

15 вересня 2016 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності, в якій позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ 11024, 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений між ним і ОСОБА_2, а також визнати за ним право власності на вищезазначений автомобіль.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Так, згідно з вимогами ст.80 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову складається з дійсної (ринкової) вартості майна на час звернення до суду.

Відповідно до підпункту «а» пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості спірного майна несе позивач, тому він повинен обґрунтувати у позовній заяві ціну позову та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення зазначених вимог позивач ніяких доказів вартості спірного майна на час звернення до суду не надав, ціну позову не зазначив.

Крім того, на підставі ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку. На підставі ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У порушення зазначених вимог законодавства України позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 гривень, тобто лише за одну вимогу.

Таким чином, позивачу необхідно згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подачі позовної заяви до суду) доплатити судовий збір і надати суду документи, що підтверджують його сплату.

Таким чином, позивачу в позовній заяві треба вказати ціну позову ринкову вартість спірного автомобіля (для чого звернутися до субєкта оціночної діяльності, який надасть висновок про вартість зазначеного майна) і згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» доплатити судовий збір, виходячи з реальної вартості спірного майна на час звернення до суду, а також сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру. У разі неможливості встановити точну ціну позову (ринкову вартість спірного майна) позивач повинен надати суду відповідні докази і клопотання про визначення судом попереднього розміру судового збору.

Також однією з обовязкових вимог до позовної заяви, передбачених ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, є зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством (глава 24 ЦК України). При цьому обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх, є Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (п. 2 вказаних Правил). У звязку з викладеним, позивачу необхідно конкретизувати зміст позовних вимог відповідно чинного цивільного законодавства України із зазначенням доказів на підтвердження кожної обставини.

Крім того, статтею 32 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов може бути пред'явлений до кількох відповідачів. Кожен із відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів, права і обов'язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, предметом спору є однорідні права і обов'язки. Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається до суду з вимогою до ОСОБА_2В, ОСОБА_3, не вказавши при цьому яким чином кожним з відповідачів було не визнано, порушено або оспорено його право.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков