Справа № 211/927/15-ц
Провадження № 2/211/825/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 лютого 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Папарига В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за відсутності сторін,

розглянувши в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.11.2010 року з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, що належить йому на праві власності. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 6 257,85 грн. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.10.2010 року. Посилаючись на те, що відповідач відповідно до вимог закону не застрахував цивільно правову відповідальність, як власник наземного транспортного засобу, а позивачем відповідно до вимог ст. 41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 5214,88 гривень та понесло витрати на залучення аварійного комісара в розмірі 720 гривень, позивач просив стягнути з відповідача на його користь, в порядку зворотної вимоги (регресу), грошові кошти в розмірі понесених витрат у сумі 5 934,88 грн, та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, при цьому поновити строк позовної давності звернення до суду з позовом, так як зволікання з подачею позовної заяви виникло не з вини позивача ( а.с. 24 заява).

Відповідач в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечував та просив врахувати раніше надані ним письмові заперечення проти позовних вимог ( а.с. 128 заява).

В письмових запереченнях від 26.05.2015 року відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечував просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити в задоволені позову. При цьому послався на те, що на час звернення позивача до суду строк позовної давності сплинув, крім того позивачем не надано належних доказів розміру спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, з письмовими претензіями до нього, позивач не звертався ( а.с. 18-20 заперечення).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 29.11.2010 року з вини відповідача, який керував автомобілем "Nissan", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, що належить йому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.10.2010 року (а.с.5 копія постанови). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля НОМЕР_4, складає 6 257,85 грн. (а.с.7, 39-54 копія звіту та доданих до нього документів). Відповідач не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тому на підставі заяви ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової власності власників наземних транспортних засобів» заступником генерального директора Моторного (транспортного)страхового бюро України ОСОБА_4 11.03.2011 року видано наказ № 606 про здійснення сплати на рахунок ОСОБА_3 5214,88 гривень за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди з виключенням 20% ПДВ. Цим же наказом департаменту врегулювання наказано здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду та юридичному департаменту, а у випадку неможливості компенсації в добровільному порядку вчинити заходи відповідно до чинного законодавства ( а.с. 8,9 копія наказу та довідки про розмір відшкодування шкоди). 10.02.2011 року ОСОБА_1 направлено повідомлення про добровільне відшкодування спричиненої шкоди ( а.с. 26 копія повідомлення), 11.03.2011 року позивачем ОСОБА_3 здійснено страхове відшкодування в сумі 5214,88 гривень, та за вих № 9387/3-2-05 від 27.04.2011 року ОСОБА_1 позивачем запропоновано добровільно компенсувати зазначені витрати. Крім того позивач 25.02.2011 року поніс витрати на аварійного комісара в розмірі 720 гривень. ( а.с.25, 26, 27 копії платіжних доручень, копії листів)

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ст. 41 п.41.1 п.п."а" Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно дост.1.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідач не виконав вимогу Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Згідно до вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна, вартості його відновлення на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом ст.29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у звязку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи зібрані по справі докази, приймаючи до уваги, що фактичні витрати, понесені страхувальником, позивачем відшкодовані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині того, що у позивача дійсно виникло право вимагати від відповідача відшкодування, зазначених в позові витрат. .

В той же час відповідно до положень ст.ст. 257, 256 ЦК України, позовна давність - це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як слідує з матеріалів справи, відповідне право позивача на відшкодування витрат в порядку регресу виникло починаючи з 11 березня 2011 року, тобто з моменту виплати страхового відшкодування.

Позивач повторно з вимогою про добровільне відшкодування до відповідача звернувся 19.03.2015 року, до суду з позовними вимогами , як слідує з конверту, позивач звернувся 06.02.2015 року, тобто після сливу трирічного строку позовної давності. Відповідач в своїх запереченнях просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача, а позивач в свою чергу звернувся до суду з заявою про поновлення строку позовної давності посилаючись на те, що строк пропущено не з вини позивача, в звязку зі значною кількістю справ та залученням третіх осіб на договірних засадах для представлення інтересів позивача, та невиконання в даному конкретному випадку представником договірних зобовязань по представленню інтересів позивача по даній справі ( а.с. 18-20, 67-70 заперечення відповідача та заява позивача про поновлення строку)

В той же час, позивачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано до заяви доказів існування обставин, що свідчать про поважність причин пропуску строку зазначених в заяві позивача про поновлення строку позовної давності. В звязку з чим, суд не вбачає законних підстав для поновлення строку позовної давності.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, тому суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 261, 267, 1191, 1192 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_5