Справа № 2-2831/16
№760/3270/16-ц
У Х В А Л А

25 лютого 2016 року суддя Солом'янського районного суду міста Києва Кушнір С.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_1 (ВСК №062424), укладений 20.01.2008 р. між позивачем та відповідачем (Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 17.04.2008 р. та зобов'язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивачі зобов'язані виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Так, позивачем заявляючи до відповідача вимогу про розірвання договору, не чітко викладено зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, не зазначено в чому полягає порушене право позивача, не зазначено істотні умови договору щодо визначення ціни земельної ділянки, не надано договору купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_1 (ВСК №062424) та зміни до договору купівлі-продажу, які були укладені між позивачем та відповідачем.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для осіб, які пред'являють позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст. ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі п'яти днів з дня отримання ними копії ухвали.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кушнір С.І.