Дата документу 26.02.2016
Провадження № 2/334/873/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,-

В С Т А Н О В И В:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, в якому зазначив, що у період з січня 2009 року по лютий 2014 року Позивач надав Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення розташоване за адресою м.Запоріжжя, пр.Металургів/АДРЕСА_1 на загальну суму 10212,29 грн. Відповідач здійснив часткову оплату за отримані послуги в сумі 440 грн., тим самим підтвердивши факт отримання послуг. Таким чином, станом на 01.03.2014 року сума заборгованості складає 9772,29 грн. На сьогоднішній день Відповідач не надав Концерну «МТМ» затвердженого Комісією акта про відключення будинку від ЦО та ГВП. Враховуючи, що квартира Відповідача знаходиться у житловому будинку №21/24 по пр.Металургів/вул.Богдана Хмельницького у м.Запоріжжі, відповідно останній використовує загальну внутрішньо-будинкову систему інженерного обладнання. Незважаючи на відключення опалювальних приладів, квартира відповідача обігрівається за рахунок суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, у зв'язку з чим теплової енергії витрачається більше з метою забезпечення належної температури в суміжних приміщеннях та тепловіддачі щодо квартири ОСОБА_1

В ході розгляду справи Позивач уточнював позовні вимоги, збільшивши розмір позовних вимог та вказав, що станом на 30.11.2015 року заборгованість Відповідача становить 13866,34 грн., яка склалась за період з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2015 року.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість в сумі 13866,34 грн., судовий збір у розмірі 1378 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представники проти позову заперечували повністю, надавши суду письмові заперечення, які підтримали у судовому засіданні, крім того, просили застосувати строки позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачем у період часу з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2015 року надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відповідачу у приміщення, розташоване за адресою: м.Запоріжжя, пр.Металургів/АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» та не заперечувалось Відповідачем в ході судового розгляду.

Відповідно до ст..1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживачем є фізична особа, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року „Про визначення виконавців житлово комунальних послуг у м. Запоріжжя, Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 року, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „Міські теплові мережі в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ.

Згідно п.4 чт.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 26.04.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Отже, Концерн „МТМ по відношенню до Відповідача являється виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), а, відповідно, ОСОБА_1 по відношенню до Позивача являється споживачем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та відповідно до п.5 ч.3 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені строки.

Відповідач не виконує належним чином свої обов'язки по сплаті спожитих послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, у зв'язку з чим, Позивачем нараховано до сплати за період з 01 січня 2009 року по 30 листопада 2015 року, з урахуванням часткового здійснення оплати за надані послуги, - 13866,34 грн.

30.05.2014 року Концерн «Міські теплові мережі» на підставі п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України звернувся до Ленінського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2014 року, судовий наказ від 06.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості скасовано.

Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою.

Відповідно до п. 2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 99 р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно статей 67, 68 ЖК України, наймач квартири зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості.

Крім того, щомісяця боржниками отримувались рахунки за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за звітний місяць. В кожному з таких рахунків міститься вичерпна інформація щодо кількості та структури (складових) наданих послуг, тарифів щодо кожної з послуги, місячного платежу, заборгованості за попередні періоди та загальної суми, що підлягає сплаті.

Тарифи на послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води(підігріву питної води) у спірному періоді встановлювались органами місцевої влади, а саме рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради та Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Вказані нормативні документи є загальнодоступними, так як публікуються в офіційних виданнях.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, укладення договору - це, перш за все, волевиявлення сторін. Волевиявлення з боку відповідача не відбулося. Позивач проводив ряд дій, направлених на укладення договорів зі всіма споживачами, однак, відповідач по справі не відгукнувся на пропозицію укладення договору. У зв'язку з чим, надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов'язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Крім того, п. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивачем такі договори були підготовлені своєчасно, проведено ряд дій, направлених на укладання договорів зі всіма споживачами, зокрема, - публічно (шляхом вивішування оголошень, направлення листів, автодозвону) повідомляє та запрошує споживачів на укладання договорів.

Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання/отримання послуг з водо-теплопостачання, тобто відносини фактично існували. Факт надання послуг з централізованого опалення в будинок №21/24 по пр.Металургів/вул.Богдана Хмельницького у м.Запоріжжя підтверджується інформаційними довідками про подачу теплоносія на будинок. Система опалення помешкання Відповідача є невідємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, отже, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг Позивачем. Відносини, які склалися між сторонами підпадають під норми «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 частково здійснювалися періодичні платежі за отримані послуги.

Також, статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між Позивачем та Відповідачем існують зобов'язання, хоч договір не було укладено, а відсутність укладеного договору не позбавляє відповідача обов'язку здійснювати оплату за отримані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а відмова споживача здійснювати оплату згідно діючих, затверджених тарифів є неправомірною.

Щодо твердження ОСОБА_1 та його представників стосовно того, що Відповідач не отримує послуги від Позивача, оскільки відключився від системи централізованого опалення, а тому вважає, що не повинен сплачувати вказані послуги, а відтак і заборгованість відсутня, слід зазначити наступне.

Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо-будинкових систем теплопостачання.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до вимог Закону України «Про теплопостачання» схемою, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції тощо. При проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньо-будинкової системи загалом. Будь-яке втручання в дану систему шляхом зміни гідравлічного опору, зокрема від'єднання від системи централізованого опалення, погіршує роботу всієї системи, внаслідок чого порушуються права інших мешканців будинків, які є споживачами послуг з теплопостачання.

Процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі - ЦО і ГВП) затверджено Наказом Міністерства будівництва України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (далі - Порядок).

Внесені Наказом Мінжитлокомунгоспу № 169 від 06.10.2007 року зміни до Порядку унеможливлюють відключення від ЦО і ГВП окремих приміщень у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від ЦО і ГВП будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Цей Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП окремого житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії (далі - Комісія) з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Згідно з пунктом 2.2 зазначеного Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відключення приміщень від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Затвердження акта на черговому засіданні Комісії є підставою для перегляду сторонами умов договору про надання послуг з централізованого опалення.

Згідно положень п. 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення» № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) та «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» № 76 від 17.05.2005 року де закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги з централізованого опалення.

Аналогічні твердження містяться у правових висновках, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1192цс15 та в постанові від 16 травня 2011 року у справі № 6-9цс11, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

На сьогоднішній день Відповідач не надав Концерну «МТМ» затвердженого Комісією акта про відключення будинку від ЦО та ГВП.

Враховуючи, що квартира Відповідача знаходиться у житловому будинку №21/24 по пр.Металургів/вул.Богдана Хмельницького у м.Запоріжжя, відповідно останній використовує загальну внутрішньо-будинкову систему інженерного обладнання. Не зважаючи на відключення опалювальних приладів, квартира Відповідача обігрівається за рахунок суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, в зв'язку з чим, теплової енергії витрачається більше з метою забезпечення належної температури в суміжних приміщеннях та тепловіддачі щодо квартири ОСОБА_1 Таким чином, послуга з централізованого опалення надавалась Відповідачу в межах опалювального сезону, а тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості є правомірними.

Щодо заяви Відповідача та його представника про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно з ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Концерн «МТМ», керуючись нормами чинного законодавства, та на підставі норм п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України 30.05.2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу з ОСОБА_1, чим дотримався процесуальних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В зв'язку зі скасуванням судового наказу ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2014 року у справі № 2-с/334/70/14, Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України.

Оскільки ч. 3 ст. 118 ЦПК України визначено, що позовна заява щодо вимог, визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до позовних вимог Позивач включив стягнення заборгованості, яка виникла ще з січня 2009 року.

Тож на час видання наказу у червні 2014 року, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з січня 2009 року по травень 2011 року вже сплив, а тому не можна вести мову про його переривання.

Таким чином, суд вважає, що розмір заборгованості підлягає зменшенню з урахуванням того, що вимога про стягнення грошових сум з січня 2009 року по травень 2011 року заявлена за межами строку позовної давності. У звязку з тим, що оплати Відповідача у червні 2011 року, липні 2011 року, вересні 2011 року, жовтні 2011 року, грудня 2011 року, січні 2012 року, березні 2012 року, травні 2012 року, серпні 2012 року по 20 грн. кожна, сплачувались з призначенням платежу за послугу з централізованого постачання гарячої води, яка не нараховувалась Позивачем з вересня 2009 року, суд приходить до висновку, що ці оплати здійснювались в рахунок погашення заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води та не можуть враховані, як погашення заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з червня 2011 року по листопад 2015 року. Відповідно до наданих розрахунків за період часу з червня 2011 року по листопад 2015 року заборгованість становитиме 9812,96 гр.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58-60,208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 31.01.1973р.н. (ІПН), на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість у сумі 9812 (девять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, 31.01.1973р.н. (ІПН), на користь Концерну «Міські теплові мережі» понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.