Справа № 361/776/15-ц Головуючий у І інстанції Пухна О. М.
Провадження № 22-ц/780/863/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 25.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Дмитрієвої Л.Д,

та секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2015 року в справі за позовом Кредитної спілки «ЗаРаЗ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року КС «ЗаРаЗ» звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21 березня 2014 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № КВ-00063/03-14/0810, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 96 % річних, зі строком дії договору - 24 місяці (з 21 березня 2014 року по 21 березня 2016 року), та одночасно, з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Однак, вказує, що умови кредитного договору позичальник належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12 січня 2015 року утворилася заборгованість, яка становить 75 648 грн. 38 коп., через що змушений звернутися до суду із вимогою про солідарне стягнення цих коштів з відповідачів.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2015 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Зараз» заборгованість за кредитним договором у розмірі 75 648, 38 грн. та судові витрати по 378, 25 грн. з кожного.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його змінити у частині стягнення заборгованості за договором, стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 28 206, 34 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону рішення відповідає не у повній мірі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору по сплаті коштів та відсотків за користування кредитом, а поручитель ОСОБА_3 зобов'язався у повному обсязі відповідати за зобов'язаннями позичальника, то позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів вказаної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2014 року Кредитна спілка «ЗаРаЗ» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № КВ-00063/03-14/0810, за умовами якого позичальниця отримала кредит у розмірі 15 000 грн. та зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, встановлених цим договором, з урахуванням застосування взаємно погодженого сторонами механізму зміни відсоткової ставки, визначеного згідно з положеннями розділу 7.1 договору (а. с. 3-6).

Згідно з п. 1.1 кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) становить 96 % річних, з урахуванням застосування взаємно погодженого сторонами механізму зміни відсоткової ставки, визначеного згідно з положеннями розділу 7.1 договору. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п. 1.4 договору строк дії договору - 24 місяці (з 21 березня 2014 року по 21 березня 2016 року).

Зі змісту п.3.1 договору вбачається, що сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною договору.

Одночасно, між КС «ЗаРаЗ» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № КВ-00063/03-14/0810, відповідно до якого останній зобов'язується у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором виконати зобов'язання перед кредитодавцем, в повному обсязі, включаючи суми отриманого позичальницею за кредитним договором кредиту, відсотків за користування ним та сплати штрафних санкцій (а. с. 7).

Також, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором за відповідачкою ОСОБА_2 станом на 12 січня 2015 року утворилася заборгованість, яка становить 75 648 грн. 38 коп., що складається з: 14 876 грн. 92 коп. - заборгованості по тілу кредиту; 26 405 грн. 77 коп. - загальна сума відсотків; 34 365 грн. 69 коп. - загальна сума пені, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а. с. 8).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, судом першої інстанції було порушено вимоги ст. ст. 212-215 ЦПК України, оскільки повною мірою не визначено характер спірних правовідносин, не надано належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, умовам кредитного договору, та не взято до уваги, яка процентна ставка встановлена кредитодавцем - змінювана чи фіксована, з огляду на те, що кредитні кошти надано з умовою сплати 96 % за їх користування, тому розмір прострочених процентів, які підлягають стягненню (виходячи із 96 % річних та враховуючи уже сплачені ОСОБА_2 2000 грн. за договором), повинен становити 8 329, 42 грн.

Крім того, нарахована позивачем пеня у розмірі 34 365, 69 грн., яка була стягнута судом, значно перевищує основну суму заборгованості, а тому, з врахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає необхідним зменшити розмір стягуваної пені з 34 365, 69 грн. до 10 000 грн.

Отже, колегія суддів вважає, що солідарному стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «ЗаРаЗ» підлягає загальна сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 206, 34 грн. (заборгованість по тілу кредиту у розмірі-14 876, 92 грн., відсотки по кредиту у розмірі-8 329, 42 грн. та пеня у розмірі-10 000 грн.).

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у рівних частинах по 189 грн. 12 коп. з кожного.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «ЗаРаЗ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 206 (тридцять три тисячі двісті шість) грн. 34 коп., з яких: 14 876 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 92 коп. - заборгованості по тілу кредиту, 8 329 (вісім тисяч триста двадцять дев'ять) грн. 42 коп. - заборгованості по відсоткам та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. пені.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «ЗаРаЗ» судові витрати у рівних частинах по 189 грн. 12 коп. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: