У Х В А Л А

про забезпечення позову

05 вересня 2016 року суддя Дзержинський районного суду м. Харкова Наумова С.М.,

розглянувши в приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву директора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ОСОБА_1, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб по цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Довіра та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання належним заставодавцем та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості,

Встановив:

Директор ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ОСОБА_1, звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Довіра та кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання належним заставодавцем та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості.

Забезпечити позов просив шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Mercedes-Bens, модель 320 CDI , 2008 рокувипуску, колір сірий, номер шасі (кузов, рама) № WDC1641221A445128, тип легковий універсал-В, ДНЗ: АХ8235 ЄК, тип легковий седан, який належить на праві власності ОСОБА_3.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що в заяві директора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ОСОБА_1, про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити його виконання після ухвалення рішення, якщо позовні вимоги будуть задоволені судом.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку із якими потрібно забезпечити позов,

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України, вбачається, що заборона відчуження майна допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Пленумом Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006р. звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При розгляді заяви суд враховує зміст заявлених позовних вимог, та те, що між сторонами дійсно виник спір.

Розглянувши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд встановив, що при поданні вказаної заяви, заявник посилається лише на загальні підстави для накладення арешту незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення, при цьому переконливих доводів щодо причин, у звязку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, не навів. Даних щодо дійсної і реальної загрози невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять, та крім того не надав жодних доказів, які підтверджують, що майно належить відповідачу ОСОБА_3, та про те, що у автомобіля був змінений номерний знак на інший, тому в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви директора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ОСОБА_1, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали.

СУДДЯ :