Номер провадження: 22-ц/785/8108/16
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Варикаші О.Д.

Бабія А.П.

при секретарі Сідлецькій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся і визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (діючої в інтересах ОСОБА_6 ) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2003 року, -
встановила:
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2003 року признано договор купли-продажи недвижимого имущества от 07 февраля 2002 года, согласно которого квартира АДРЕСА_1 , которая принадлежала ОСОБА_4 на основании акта приема-передачи от 15 февраля 1995 года, зарегистрированного в МБТИ г. Одессы 25.04.1995 г. Под № 94 доп под реєстром № 2738 стр. 57, была приобретена Туриковой Татьяной Нестеровной действительным.

Признано за ОСОБА_7 право собственности на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2014 року за обліково-статистичними даними архіву Малиновського районного суду м. Одеси за 2003 рік цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про визнання права власності зареєстрована за № 2-2120/03.

Станом на 23.05.2014 року вищезазначена цивільна справа в архіві не збереглася.

01.07.2014 року, ОСОБА_9 звернулась із заявою про відновлення втраченого провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності під №2-2120/03.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності. 03.02.2003 року у справі було постановлено рішення.

Зазначена цивільна справа, за обліково-статистичними даними, зареєстрована в суді у 2003 році, однак в архіві суду не збереглася.

Обставини втрати справи їй невідомі, проте збереглася копія рішення суду в МБТІ.

Посилаючись на те, що вона має намір оскаржити рішення суду за 2003 рік, заявительниця просила заяву задовольнити.

Заявительниця і її представники заяву підтримали.

ОСОБА_10 і її представник не заперечували проти заяви.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 особистої позиції не висловив.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2015 року заява задоволена частково: суд відновив втрачене провадження у цивільній справі №2-2120/2003 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності у резолютивній частині і порахував встановленим такий зміст резолютивної частини рішення: Признать договор купли-продажи недвижимого имущества от 07 февраля 2002 года согласно которого квартира АДРЕСА_1 , которая принадлежала ОСОБА_4 на основании акта приема-передачи от 15 февраля 1995 года, зарегистрированого в МБТИ г. Одесы 25.04.1995 г. под № 94 доп под реестром № 2738 стр. 57 была приобретена ОСОБА_7 действительним. Признать за ОСОБА_7 право собственности на квартиру АДРЕСА_1 .

19.02.2015 року представник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2003 року і заяву про поновлення процесуального строку, яка прийнята до провадження апеляційного суду Одеської області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.02.2016 року закрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2003 року.

Не погодившись з зазначеною ухвалою представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року ухвала апеляційного суду Одеської області від 25.02.2016 року скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог Турніковій відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 7 лютого 2002 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Між сторонами була досягнута згода про купівлю ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 . Позивачка також передала оговорену суму відповідачці.

Після укладення угоди купівлі-продажу відповідачка зібрала свої речі та виписалася з квартири, пообіцявшись оформити договір в органах нотаріату.

Позивачка оселилась в квартирі, оплачувала комунальні послуги, однак не змогла зареєструватися у вказаній квартирі, оскільки ОСОБА_4 не оформила договір в органах нотаріату.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню.

Однак, судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції оскільки суд першої інстанції дійшов до таких висновків з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно акту прийому передачі від 15.02.1995 року, в/ч НОМЕР_1 передала у власність ОСОБА_4 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , сьомий поверх, загальною площею 115,15 в.м. (а. с. 50).

Суд перший інстанції зазначив, що 7 лютого 2002 року між ОСОБА_7 до ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Даних про те, що зазначений договір був належним чином оформлений в матеріалах справи не має.

Більш того в оскаржуваному рішенні суду зазначено, що сторони не оформили договір купівлі-продажу в органах нотаріату.

Розглядаючи позовні вимоги позивачки щодо визнання спірного договору купівлі-продажу дійсним та визнаючи за позивачкою право власності на спірну квартиру, суд першої інстанції, не звернув уваги на вимоги Закону.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963р.), який діяв на час розгляду справи, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу

Якщо одна сторона повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Стаття 48 ЦК України (1963р.) встановлює, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

По недійсній угоді кожна сторона зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою.

Згідно п. 4 Постанови № 3 Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року при вирішенні спорів про визнання угоди дійсною суд повинен перевірити, чи досягнуто сторонами згоди з істотних умов угоди та чому вона не була нотаріально посвідчена.

З матеріалів справи вбачається, що ці вимоги чинного законодавства позивачкою та відповідачкою не були виконані.

Тобто при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Відповідно до ст. 227 ЦК України (1963р) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Позивачка та відповідачка не надали суду першої інстанції жодних переконливих доказів того, що відповідачка ухилялася від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При таких даних у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

На підставі наведеного колегія вважає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2003 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів;

вирішила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (діючої в інтересах ОСОБА_6 ) задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2003 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся і визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

А.П. Бабій