АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2414/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по аліментах за минулий час ,-

в с т а н о в и л а :

18 липня 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 з позовом до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по аліментах за минулий час та зміну місця проживання дитини, посилаючись на те, що вона є бабусею малолітнього онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком онука є відповідач, який не займався його вихованням та розвитком, не піклувався про нього з дня народження, не надавав матеріальної допомоги, не забрав дитини з пологового будинку.

З народження онука відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків, ніде не працював, матеріально сімю не забезпечував. Після народження сина та припинення шлюбних стосунків з померлою донькою позивача відповідач не відвідував сина, не займався його моральним, фізичним розвитком, а з отриманих відомостей притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі та умисні злочини.

Позивач ОСОБА_6 зазначила, що рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 щодо стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав було задоволено частково, з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Під час розгляду даної справи було встановлено, що згідно відповіді Відділу ДВС Гребінківського МРУЮ наданої до суду, станом на 23 березня 2015 року заборгованість зі сплати аліментів на ОСОБА_7 складала 5983 грн. (до смерті доньки), дана заборгованість відповідачем не сплачена, на даний час згідно рішення суду з 22 липня 2015 року аліменти відповідачем не сплачуються вчасно, постійно мається заборгованість, що не дає можливості належним чином утримувати онука на отримані кошти

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7, 05 серпня 2010 року, за місцем проживання батька ОСОБА_8, у позовних вимогах щодо негайного відібрання малолітнього ОСОБА_7 у ОСОБА_6 відмовлено.

Позивач ОСОБА_6 вказує, що відповідач ОСОБА_8 ухиляється добровільно надавати їй матеріальну допомогу на утримання онука, не сплачує минулу заборгованість, тому звернулася до суду із даним позовом та просила стягнути з відповідача ОСОБА_8 на її користь заборгованість з аліментів за минулий час в розмірі 5983 грн., на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити місце проживання ОСОБА_7 за місцем проживання баби ОСОБА_6; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 18 липня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_6 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа орган опіки і піклування Драбівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, оскільки є рішення, яке набрало законної сили між тими ж сторонами, з проводу одного й того ж предмету.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по аліментах за минулий час відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що заявлений позивачем цивільний позов не підлягає задоволенню, оскільки в повній мірі не взяв до уваги всіх обєктивних даних, доводів та доказів, що були фактично досліджені в судовому засіданні, але чомусь хоч частково і оцінені судом, але при винесенні рішення суду не були належним чином враховані. Зазначає, що судом взято за основу відмови у задоволенні позову можливість відновлення виконавчого провадження за заявою представника дитини. Але в даному випадку порядок заміни представника у разі смерті стягувача (матері) вказаним законом та чинним законодавством не передбачена, тому вважає таке обґрунтування відмови у задоволенні позову помилковим. Просила, скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року та прийняти нове, яким в повному обсязі задовольнити її вимоги по суті заявленого позову.

Сторони, крім представника позивача, в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення та розписками в матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який зявився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по аліментах за минулий час, суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги не доведено належними доказами , оскільки стягнення заборгованості повинно відбуватися в ході виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-665, виданим 9 грудня 2010 року Драбівським районним судом Черкаської області, яке може бути відновлено, відповідно до вимог ч. 5 ст. 8 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою представника дитини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 5 серпня 2010 року народився ОСОБА_7, батьками якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 055870 від 17 серпня 2010 року, виданим виконавчим комітетом Золотоніської сільської ради Драбівського району Черкаської області (а.с.10).

В березні 2015 року померла ОСОБА_10М мати неповнолітнього ОСОБА_11В.(а.с.11).

З моменту народження малолітній ОСОБА_7 проживає з бабою, ОСОБА_6 за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Золотоноша, вул.. Горького,31.

В позовній заяві ОСОБА_6 посилається, що з моменту народження ОСОБА_7, його батько відповідач ОСОБА_8 постійно ухиляється від виконання свої обовязків щодо утримання, виховання та розвитку свого сина, після народження сина та припинення шлюбних стосунків з померлою донькою відповідач не відвідував сина, не займався його моральним, фізичним розвитком.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 щодо стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав було задоволено частково. З відповідача стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7, 05 серпня 2010 року, за місцем проживання батька ОСОБА_8, у позовних вимогах щодо негайного відібрання малолітнього ОСОБА_7 у ОСОБА_6 відмовлено.

Згідно відповіді Відділу ДВС Гребінківського МРУЮ станом на 23 березня 2015 року заборгованість зі сплати аліментів на ОСОБА_7 складала 5983 грн., оскільки боржник протягом періоду перебування на виконанні виконавчого листа аліментів не сплачував взагалі (а.с.37).

Відповідно до статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника.

7 травня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Гребінківського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виходячи із викладеного, вбачається, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до даного закону суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Тобто, положення ст. 194 СК України передбачає позасудовий порядок стягнення заборгованості по аліментах.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш, як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Оскільки порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості рішенням суду, оскільки аліменти уже стягнуто і рішення повинно виконуватись в процесі виконавчого провадження .

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Враховуючи, що чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення в судовому порядку у іншій справі, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів було закрито, але правового значення не має і не може бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за аліментах.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки заборгованість може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Інших доводів та обґрунтувань апеляційна скарга не містить, які б спростовували висновки суду першої інстанції та давали підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості у порядку ст.194 СК України, так як дана норма закону передбачає позасудовий порядок стягнення заборгованості за аліментами, а примусове стягнення заборгованість по аліментам здійснюється державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Отже, правові підстави для стягнення заборгованості по аліментах за рішенням суду відсутні.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по аліментах за минулий час залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :