Провадження № 2/638/55/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Задорожного М. І.

при секретарі: Крупенко Л. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з договором про відкриття кредитної лінії для проведення операцій з платіжною карткою № від 17.12.2007, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1, останньому було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 50000 грн. 00 коп. терміном користування до 30.11.2009 року, зі сплатою процентів у розмірі 19 % річних. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2011 року у справі №2-818/11 було задоволено позовні вимоги АТ «Укрексімбанк» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором за період по 01.04.2010 року, а саме стягнуто 63907, 85 грн., у т. ч. 49002, 15 грн. сума основного боргу за кредитом, 10075, 56 грн. заборгованість за відсотками за кредитом, 4830, 14 пеня. У межах виконавчого провадження вказані суми буди стягнуті з відповідача, проте останній не виконував свої поточні зобовязання перед позивачем у повному обсязі, у звязку з чим на цей час існує наступна заборгованість за період з 01.04.2010 року по 24.09.2014 року: 25 808, 51 грн. заборгованість за відсотками за кредитом; 295, 85 грн. заборгованість за нарахованою пенею за прострочений основний борг; 4 327,37 грн. заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки, усього 30431, 73 грн. Просить суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не погоджується з розміром заборгованості за відсотками по кредиту та пені, вважає в цій частині незаконними та необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На думку відповідача, своїм правом позивач скористався, звернувшись до суду і отримавши заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2011 року, яким було задоволено позовні вимоги АТ «Укрексімбанк» про стягнення кредитної заборгованості станом на 01.04.2010 року в сумі 63907, 85 грн., у т. ч. 49002, 15 грн. сума основного боргу; 10075, 56 грн. заборгованість за відсотками за кредитом, 4830, 14 пеня. Наголошує, що оскільки вже прийнято судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза терміну дії кредитного договору законом не передбачено. Також вказує, що згідно з його розрахунками, проведеними у відповідності до статті 625 ЦК України, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 4665, 61 грн., 3 % річних від простроченої суми 4432, 06 грн.; у відповідності з статтею 258 ЦК України до пені застосовується позовна давність в один рік, а отже сума пені за період з 12.02.2013 року по 11.02.2014 року складає 2073, 37 грн., яку і визнає відповідач.

Суд, дослідивши доводи представника позивача, письмові заперечення відповідача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, згідно з договором про відкриття кредитної лінії для проведення операцій з платіжною карткою № від 17.12.2007, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1, останньому було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 50000 грн. 00 коп. терміном користування до 30.11.2009 року, зі сплатою процентів у розмірі 19 % річних (а. с. 4-6).

Постановою Кабінету Міністрів України №375 від 15.04.2009 року назву позивача змінено з Відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».

Кредитним договором передбачено надання позивачем відповідачу кредиту на певних умовах, а відповідач зобовязаний виконувати усі умови кредитного договору, тому числі здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом (п. 2.1, 2.2 кредитного договору).

Згідно із п.п. 5.2.3 п. 5.2 кредитного договору позичальник повинен сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця в передостанній робочий день місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані.

У звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань по сплаті суми кредиту, відсотків, була нарахована пеня, так як при неповерненні кредиту у строки, визначені кредитним договором, та за прострочення сплати процентів за користування кредитом, відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочки, включаючи день сплати, пеню у порядку та розмірі, що передбачені кредитним договором (п. п. 7.1, 7.2).

Окрім цього, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2011 року у справі №2-818/11 було задоволено позовні вимоги АТ «Укрексімбанк» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором за період по 01.04.2010 року, а саме стягнуто 63907, 85 грн., у т. ч. 49002, 15 грн. сума основного боргу за кредитом, 10075, 56 грн. заборгованість за відсотками за кредитом, 4830, 14 грн. пеня (а. с. 10).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (стаття 510 Цивільного кодексу України).

Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст.530, 631 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 пункту 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 Цивільного кодексу України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599, 601, 604 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, статтями 526, 530, 625, 629, 631, 638, 642, 1049, 1054 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (філія АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові) заборгованість на загальну суму 30 431, 73 грн. з яких: 25 808, 51 грн. заборгованість за відсотками за кредитом за період з 01.04.2010 року до дня звернення з позовом до суду, а саме до 13.10.2014 року; 295, 85 грн. заборгованість за нарахованою пенею за прострочений основний борг; 4 327,37 грн. заборгованість за нарахованою пенею за прострочені відсотки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (філія АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові) судові витрати в розмірі 304,32 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: