Номер справи 623/4300/15-ц
Номер провадження 2/623/69/2016
РІШЕННЯ

іменем України

22 лютого 2016 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бутенка В.М.

при секретарі Костенко В.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізюм цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про зобов'язання припинити нарахування вартості наданих послуг з теплопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності, посилаючись на те, що він в лютому 2014 року у вказаній квартирі встановив систему автономного опалення та оплачує рахунки за споживання газу, що надаються йому Купянською філією ПАТ «Харківгаз» (а.с. 3).

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, його інтереси у судовому засіданні представляв ОСОБА_2, який підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини, викладенні у позові та просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_5 комунальне підприємство теплових мереж в особі представника ОСОБА_3 надав заперечення на позов, позовні вимоги не визнав, мотивуя тим, що зобовязання припинити нарахування по особовому рахунку не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав позивача, тому просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 37-38).

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини.

За приписами статей 3, 4, 15 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у спосіб, передбачений ЦК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

ОСОБА_5 комунальне підприємство теплових мереж діє з метою задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні теплової енергією, гарячої водою та іншої продукцією.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обовязки визначено у Законі України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІV; у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань.

ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено нормативне регулювання у сфері житлово-комунальних послуг, згідно частини 2 якої стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють та затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах свої повноважень та згідно із законодавством.

Крім цього, згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживачу надано право на вибір одного, або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Відповідно до вимог ст. 67 Житлового Кодексу УРСР від 30 червня 1983р., плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і в установленні строки.

Для встановлення порядку здійснення та механізму виконання вищевказаних прав, дотримання обовязків компетентними органами та встановлення мір належної та можливої поведінки субєктів зазначених правовідносин приймаються підзаконні нормативно-правові акти, зокрема для правовідносин, що розглядаються, - накази Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів Україні № 630 від 21 липня 2005 року затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, з урахуванням змін, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268 (далі Правила №630). ОСОБА_6 вимог даної Постанови, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758, з урахуванням змін, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за № 1320/14587 (далі Наказ №169), затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі Порядок №4).

Пунктом 1.2 даного Порядку №4 встановлено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП надає повноваження органам місцевого самоврядування або місцевим органам виконавчої влади створювати своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

ОСОБА_6 пунктів 24, 25, 26 Правил №630, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється згідно Порядку. Відключення здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку, дотриманням в суміжних приміщеннях вимог будівельних правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є неможливість забезпечення безперебійного роботи інженерного обладнання сусідніх приміщень або будинку в цілому (п.2.2.2 Порядку №4).

ОСОБА_6 п.2.1 вказаного Порядку №4, для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник, наймач (орендар) приміщення зазначає причини відключення.

Відповідно до п.2.2 вказаного Порядку №4, Комісія після вивчення конкретних умов у місячний термін приймає рішення, яке має враховувати затверджений план перспективного розвитку систем централізованого теплопостачання, існуючий стан мереж енергозабезпечення даного поселення або окремого мікрорайону. Комісія може розглядати надані документи лише за наявності оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до переліку житлових будинків, що визначені цією схемою для переведення на автономні системи опалення.

Пунктом 2.2.1 зазначеного Порядку №4 передбачено, що лише при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Вказаним Порядком №4 в редакції від 22.11.2005 року, що діяла до 14.12.2007 року, передбачалось відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення.

Порядком № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Крім того, Наказом №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому, а не окремих приміщень в ньому.

Крім цього, відповідно до п.п. 2.2.3., якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

ОСОБА_6 п. 2.2.2. вказаного Порядку №4, підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1. та 2.2. цього Порядку.

Таким чином питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами № 630, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Судом установлено і не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_4 з 16.10.2001 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2007 року (а.с. 4-6).

Власником будинку є територіальна громада м. Ізюм в особі ОСОБА_5 міської ради Харківської області. Балансоутримувачем будинку, в якому мешкає позивач, є ОСББ «Весна», а ОСОБА_5 комунальне підприємство теплових мереж виробником та виконавцем послуг із теплопостачання.

У листопаді 2006 року ОСОБА_4 звертався з заявою до міжвідомчої комісії з питань відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при виконавчому комітеті ОСОБА_5 міської ради Харківської області (далі - Комісія) про надання йому дозволу на збирання технічних умов щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2, з метою встановлення автономної системи опалення та гарячого водопостачання.

Комісією, згідно витягу з протоколу № 9, рішенням від 16.11.2006 року № 9/49 дано дозвіл гр. ОСОБА_4 на збирання технічних умов, щодо відключення від мереж централізованого опалення АДРЕСА_3 з метою встановлення автономної системи опалення та гарячого водопостачання (а.с. 7).

ОСОБА_6 прийняття до експлуатації робіт по встановленню вузлу обліку газу № 5193 від 13.08.2012 року, ОСОБА_6 пломбування газового лічильника від 22.08.2012 року, ОСОБА_6 інвентаризації домоволодіння (газифікованої квартири) від 22.08.2012 року, ОСОБА_5 філією ПАТ «Харківгаз» у квартирі АДРЕСА_4, абонент ОСОБА_4, встановлено і прийнято до експлуатації вузол обліку газу (а.с. 47-48).

Правління ОСББ «Весна» м. Ізюм, вул. Гоголя, буд. 13, згідно виписки засідання правління № 1 ОСББ «Весна» від 17 січня 2014 року, дали згоду на проведення автономного опалення в квартирі № 91, власником якої є ОСОБА_4, із дотриманням всіх технічних умов: - монтаж і демонтаж проводити після закінчення опалювального сезону, - в опалювальний сезон опалювати квартиру (а.с. 8).

У січня 2014 року Куп'янською філією ПАТ «Харківгаз» було складено робочий проект для облаштування індивідуального опалення квартири за адресою: АДРЕСА_5, у відповідності з технічними умовами № 42 від 31 січня 2014 року (а.с. 9-15).

14 лютого 2014 року комісією членів ОСББ «Весна» м. Ізюм, вул. Гоголя, буд. 13, було складено ОСОБА_6 про відключення від мереж централізованого опалення про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, відключена від мережі централізованого опалення, в звязку з встановленням системи індивідуального (автономного) опалення, власником якої є ОСОБА_4, але без участі Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (а.с. 35).

ОСОБА_6 виконавчої технічної документації на внутрішній газопровод від 19.09.2014 року Куп'янською філією ПАТ «Харківгаз» було складено ОСОБА_6 прийняття закінчення роботи з облаштування індивідуальної системи опалення в квартирі АДРЕСА_6 (а.с. 49-50).

Судом встановлено, що вкзанні вище документи з облаштування індивідуальної системи опалення в квартирі АДРЕСА_6, не були предявлені для прийняття Постійно діючій комісії з питань відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП та готовності до експлуатації системи індивідуального (автономного) опалення, з участю Ізюмського комунального підприємства теплових мереж та інших комунальних підприємств.

Порядком №4 установлено, що після прийняття міжвідомчою комісією рішення про відключення споживача від мережі центрального опалення власник повинен звернутися до Комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитловоґо приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з абонентського обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності затвердженого комітетним органом акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

ОСОБА_4 з метою встановлення індивідуального опалення дозволу Комісії на відключення від мережі централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення не отримував, не звертався до відповідача за отриманням технічних умов на відключення від мережі центрального опалення та не отримував ОСОБА_6 відключення від системи централізованого опалення.

Мотивуя позовні вимоги ОСОБА_4 та його представник зазначали, що оскільки у зв'язку з відключенням від мереж централізованого опалення квартири позивача за адресою: АДРЕСА_1, та влаштування індивідуальної (автономної) системи опалення, він має договорні стосунки з Купянською філією ПАТ «Харківгаз, та проводить оплату за використання природного газу цьому підприємству (а.с.24-27, 34), за таких підстав ОСОБА_5 комунальне підприємство теплових мереж (ІКПТМ) не мало права на нарахування плати за послуги централізованого теплопостачання, а тим більш подавати позов про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання (а.с. 16).

Із позову ОСОБА_4 вбачається, що підставою для подання позову є захист прав від неправомірного, на думку позивача, позову відповідача ІКПТМ про стягнення заборгованості.

За змістом ст. ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах.

ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту вимог статей 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь - яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов'язання відповідача щодо припинити нарахування вартсоті наданих послуг з теплопостачання квартири не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Із тексту позовної заяви вбачається, що відповідач предявив до нього позов про стягнення заборгованості (в провадженні Ізюмського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа № 623/2457/15-ц за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві приватної власності, відповідач не здійснював повну оплату послуг і допустив заборгованість станом на 01.03.2015 року у розмірі 14 749 грн 99 коп.).

Відмовляючи ОСОБА_7 в позові, суд виходить з того, що підстав для припинення нарахування вартості наданих послуг з теплопостачання квартири немає, оскільки такий спосіб захисту як припинення нарахування вартості наданих послуг з теплопостачання квартири чинним законодавством не передбачено.

Понесені позивачем судові витрати на судовий збір в сумі 487 грн 20 коп., який підтверджується документально (а.с. 2), не відшкодовуються позивачеві у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в строк 10 днів з дня проголошення рішення, а неприсутніми сторонами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд.

Головуючий: суддя

Повний текст рішення складено 26 лютого 2016 року.