Провадження № 2/161/24/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі - Турук І.Р.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2,ОСОБА_3

представника відповідача- ОСОБА_4

представника третьої особи

без самостійних вимог на стороні відповідача - Андрусік О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Волинській області, Служба у справах дітей Луцької міської ради про виселення із житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Волинській області, Служба у справах дітей Луцької міської ради про виселення із житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є власником будинку АДРЕСА_1. Разом з нею в будинку зареєстровані її чоловік ОСОБА_10, сини ОСОБА_11, ОСОБА_12, її сестра ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_7 Також у будинку проживає, але не зареєстрований чоловік її сестри ОСОБА_3 Вказує, що її сестра була зареєстрована в будинку в 2000 році з її згоди до того як вона набула право власності на зазначену власність із тією умовою, що вона буде проживати у будинку до моменту оформлення права власності на житло. Згоду на реєстрацію чоловіка сестри та їхньої дитини вона не надавала, тому їй невідомо яким чином вони були вселені в будинок. На даний час відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй будинком, не дозволяють без їхньої згоди та відому входити в будинок, користуватися ним та проживати в ньому. Відповідачі незаконно заволоділи правовстановлюючими документами на будинок та не повертають їх.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст.317, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст.116,150 ЖК України, просить виселити ОСОБА_2,ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з житлового будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати Луцький міський відділ державної міграційної служби України у Волинській області зняти останніх з реєстрації, витрати у справі покласти на відповідачів.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Позов просив задовольнити.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечили.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Служби у справах дітей Луцької міської ради Андрусік О.А. вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Представник третьої особи Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Волинській області проти задоволення позову заперечили, просили розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0611 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.12.2013 року та Державним актом на право власності на земельну ділянку від 10.08.2010 року(а.с.5,6).

З будинкової книги вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані позивач та члени її сім'ї, в тому числі відповідач ОСОБА_2 та неповнолітня дочка відповідачів ОСОБА_7 (а.с.7).

З пояснень сторін судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку зареєстрована та проживає зі згоди власника будинку ОСОБА_6, зареєстрована та проживає неповнолітня дочка відповідачів ОСОБА_7, без реєстрації проживає їх чоловік та батько ОСОБА_3 Останній зареєстрований в м.Луцьк за іншою адресою. Правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку знаходяться у ОСОБА_2, оскільки вона оформляла та отримувала такі документи відповідно до довіреності, наданої їй ОСОБА_6, дія якої припинена нею 12.06.2014 року(а.с.18,61,67). Зазначені документи не повернуті ОСОБА_2 власнику ОСОБА_6 і на даний час .

З висновків Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 22.06.2014 року, 09.07.2014 року та 11.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 зверталася із заявами в Луцький МВ УМВС України у Волинській області з приводу того, що сім'я ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй житловим будинком АДРЕСА_1 та не повертають належні їй правовстановлюючі документа на будинок(а.с.8-10).

Відповідачі та представник відповідача даний факт в судовому засіданні заперечили, суду пояснили, що ОСОБА_6 проживає за кордоном, приїжджаючи в Україну, вільно користується будинком та речами, які в ньому знаходяться, будь-які підстави для їх виселення, передбачені ст.116 ЖК України, відсутні.

Згідно зі ст. 116 ЖК УРСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Представник позивача суду пояснив, що підставою заявлення позову є саме систематичне порушення відповідачами правил співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними,

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів систематичного порушення відповідачами правил співжиття та прийняття щодо них заходів запобігання і громадського впливу.

Висновки Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 22.06.2014 року, 09.07.2014 року та 11.08.2014 року, надані позивачем, без інших належних доказів не підтверджують факт порушення відповідачами правил співжиття та не є заходами запобігання і громадського впливу.

На основі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7 про виселення із житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 116 ЖК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 57- 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Управління у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Волинській області, Служба у справах дітей Луцької міської ради про виселення із житлового приміщення, зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк