АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» Ожго Євгена Георгійовича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року

в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Ожго ЄвгенаГеоргійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна, Національний банк України про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2звернулась у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» (надалі - ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Ожго Є.Г., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - ФГВФО) про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

З метою забезпечення позову, представником позивачки подано заяву, в якій останній просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК»,до розгляду справи по суті та внести реєстраційний запис щодо накладення арешту на вказану квартиру в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на трикімнатну квартиру, загальною площею 95 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29 січня 2014 року № 165 ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», , що розташовано за адресою: м. Київ, Дніпровська набережна, 13.

Стягувач: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 02222, АДРЕСА_3.

Боржник: ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», , що розташовано за адресою: 02098, м. Київ, Дніпровська набережна, 13.

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту, якою у задоволенні заходів забезпечення позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши представника позивачки, який просив апеляційну скаргу відхилити, представника ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту поданої по справі позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 подано позов про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та позивачкою, відповідно до змісту якого остання, в забезпечення виконання зобов'язань, які виникли за договором споживчого кредиту № 3-Ф-К/11 від 24 січня 2011 року, передала в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: трикімнатну житлову квартиру у АДРЕСА_4 (а.с.1-6).

Отже, предметом заявленого по справі позову є майно, передане ОСОБА_2 на задоволення вимог іпотекодержателя (а.с.15).

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову зазначено, що реальні дії щодо відчуження майна, яке є предметом оскаржуваного договору, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду або зробити його виконання неможливим.

З урахуванням змісту позову та заяви позивачки про забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до накладення арешту на нерухоме майно, а саме трикімнатну житлову квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4.

Посилання апеляційної скарги на те, що ухвалою суду першої інстанції порушується право банку на захист законних прав та інтересів останнього, колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки накладання арешту на майно, яке є предметом спору, є тимчасовою мірою, яка застосовується до вирішення спору по суті, а правомірність вимог позивачки підлягає вирішенню за результатами розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «УКРГАЗПРОМБАНК» Ожго Євгена Георгійовича відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/12704/16

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14754/2016

Головуючий у суді першої інстанції: КлочкоІ.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.