Ухвала

іменем україни

31 серпня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Гулько Б.І., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Семаль» до ОСОБА_4, фермерського господарства «Журавель», третя особа - Семенівське районне управління юстиції головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання договору оренди землі поновленим, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень на земельну ділянку, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Семаль» на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Семаль» (надалі ТОВ «Семаль») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 липня 2010 року за № 88 Семенівським районним відділом «Центр ДЗК» було зареєстровано договір оренди землі, укладений 16 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та дочірнім підприємством «Семаль», правонаступником якого є ТОВ «Семаль». Відповідно до умов діючого на момент державної реєстрації договору законодавства, п'ятирічний строк дії договору закінчився 20 липня 2015 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення строку дії договору (п. 8 Договору).

17 червня 2015 року ТОВ «Семаль» направило ОСОБА_4 лист-повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий строк. Також до листа було долучено проект додаткової угоди про поновлення строку дії договору.

У встановлений законодавством строк ТОВ «Семаль» не отримало від ОСОБА_4 заперечень щодо поновлення строків дії договору, у зв'язку з чим ТОВ «Семаль» продовжує користуватися спірною земельною ділянкою.

Він також зазначав, що йому стало відомо про те, що 21 липня 2015 року між ОСОБА_4 та фермерським господарством «Журавель» було укладено договір оренди спірної земельної ділянки № 10, що зареєстрований 21 липня 2015 року під № 23015667 державною реєстраційною службою Семенівського районного управління юстиції Полтавської області.

Зважаючи не те, що укладення договору оренди земельної ділянки від 21 липня 2015 року порушує його переважне право на поновлення строку дії договору оренди від 16 квітня 2008 року він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Семаль», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), виходячи з положень ст.ст. 319, 626 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», правильно виходив з того, що у разі недосягнення домовленості між сторонами щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Вищезазначений висновок судів попередніх інстанцій повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України висловленій ним у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14, яка є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Семаль» відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

Б.І.Гулько

С.П.Штелик