Справа № 396/1778/15-ц
Провадження № 2/396/11/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року Новукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого Музика О.В.

секретар Очеретня М.В.

з участю представника позивача (в режимі відеоконференції) ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.09.2007 року ОСОБА_3, отримав кредит у розмірі 21 600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.09.2007 року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором б/н від 14.09.2007 року не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПриватБанк". Кредитним договором обумовлено, що договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобов'язань сторонами, тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобов'язань.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість 26529,14 грн., яка складається з наступного: 5227,84 грн. - заборгованість за кредитом; 14643,26 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 4918,56 грн. заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1239, 48 штраф (процентна складова), що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами викладеними в позовній заяві, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, надав суду письмову заяву та просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ " ПриватБанк" в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію заяви позичальника від 14.09.2007 року на отримання кредитної карти «Событие» з встановленим максимальним розміром кредитного ліміту в сумі 3000 грн., відповідно до якого 14.09.2007 року між позивачем та відповідачем, був укладений договір б/н, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення.

Судом встановлено, що відповідач не виконав зобов'язання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість по кредиту в розмір 26 529,14 грн., яка складається з наступного: 5227,84 грн. - заборгованість за кредитом; 14643,26 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 4918,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксован частина); 1239,48 штраф (процентна складова).

Позивачем на обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення заборгованості надано розрахунок заборгованості, який не оформлений належним чином, не має зазначення прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, підпису цієї особи та печатки банку (а.с. 6-8), що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003 року.

Відповідно до ч.3 ст.5 Декрету КМУ "Про стандартизацію та сертифікацію" від 10.05.1993 року обов'язкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх об'єднаннями, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів.

Тому суд прийшов до висновку, що розрахунок заборгованості, який наданий позивачем на підтвердження заборгованості відповідача перед банком, не може бути прийняті судом у якості належного доказу, оскільки не відповідає вимогам, що до оформлення документів.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Вимоги ст. 627 ЦК України передбачають, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.ст. 256 ,257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересі. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 266 ЦК України передбачається, що за спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Приписами ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно до вимог ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 ЦК України із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати .

Таким чином, згідно ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про це складається у письмовій формі.

Судом встановлено, що договір було укладено 14.09.2007 року.

19.10.2009 року відповідач, згідно пояснень представника позивача, здійснив останню сплату по кредиту, тому строк позовної давності відраховується з 19.10.2009 року.

Як видно зі штампу канцелярії суду, даний позов було подано 29.07.2015 року, тобто з попуском строку позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні суду пояснила, що позовна давність за домовленістю сторін не збільшувалась.

Про існування заборгованості позивач знав, що підтверджується розрахунком заборгованості. Ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ КБ "Приват Банк" до суду не надходило.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідач при розгляді справи заявив вимоги щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і у зв'язку з цим в задоволенні позову відмовити.

На підставі ст.ст. 16, 251, 256-258, 261, 266, 267, 526, 530, 627-629, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5,10, 15, 27, 31, 57, 60, 61, 88, 107, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О. В. Музика