Провадження № 2/161/3759/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О.М.,

при секретарі Пилипюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про зняття арешту,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про зняття арешту.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2015 року помер її чоловік ОСОБА_2

Зазначає, що займається оформленням спадкового майна на своє імя в тому числі частини житлового будинку, що знаходиться по вул. Вороніхіна, 41 в місті Луцьку.

Вказує, що звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини, отримала відомість з Єдиного реєстру відчуження нерухомого майна, з якої вбачається, що на вищевказаний будинок накладено арешт, а його власником є ОСОБА_3.

ОСОБА_3 ніколи не був власником (співвласником) будинку.

ОСОБА_1 подала в державну виконавчу службу виписку з інвентаризаційних матеріалів від 21.12.2015 року, з якої вбачається, що співвласником будинку є ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Крім того, з відповіді старшого державного виконавця Хаврука М.Я. від 12.02.2016 року № 4548 вбачається, що відповідно до наказу № 2274/5 від 25.12.2008 року, п. 9.9, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, а постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 13601 винесено 29.03.2005 року, тому повідомити відповідно до якого виконавчого провадження, на підставі якого виконавчого документу накладено арешт на будинок ;№ 41 у місті Луцьку по вул. Вороніхіна не можливо.

З врахуванням вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_3 ніколи не був власником чи співвласником житлового будинку № 41 по вул. Вороніхіна у місті Луцьку, у державного виконавця не було підстав 29.03.2005 року про арешт вищевказаного будинку.

Просить суд зобовязати Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції зняти арешт на житловий будинок № 41 по вул. Вороніхіна в місті Луцьку.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами справи відповідно до п. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів від 21.12.2015 року до вих. № 7335-1 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою Волинська область м. Луцьк вул. Вороніхіна, № 41 власниками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 7).

З відомостей з єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження П, 13601, 29.03.2005, ВДВС Луцького МУЮ накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою Волинська область м. Луцьк вул. Вороніхіна, № 41 власником є ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.

Крім того, з відповіді старшого державного виконавця Хаврука М.Я. від 12.02.2016 року № 4548 вбачається, що відповідно до наказу № 2274/5 від 25.12.2008 року, п. 9.9, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, а постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 13601 винесено 29.03.2005 року, тому повідомити відповідно до якого виконавчого провадження, на підставі якого виконавчого документу накладено арешт на будинок № 41 у місті Луцьку по вул. Вороніхіна не можливо.

Ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 не був власником чи співвласником житлового будинку № 41 по вул. Вороніхіна у місті Луцьку то у державного виконавця не було підстав 29.03.2005 року виносити постанову про арешт вищевказаного будинку, а тому слід звільнити з під арешту будинок № 41 у місті Луцьку по вул. Вороніхіна, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження П, 13601, 29.03.2005, ВДВС Луцького МУЮ.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 210,215 ЦПК України, ст. 572 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту будинок № 41 у місті Луцьку по вул. Вороніхіна, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження П, 13601, 29.03.2005, ВДВС Луцького МУЮ.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.