Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціїза участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та проситьскасувати постанову про арешт квартири АДРЕСА_1, який накладений постановою державного виконавцяПершого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі за текстом відділ ДВС) від 13.06.2014р..

Позовні вимоги мотивовані тим, що арешт на вказане вище майно був накладений державним виконавцем при виконанні рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 Позивач зазначає, що на даний час у нього відсутня заборгованість по аліменти. Наявність арешт порушує його права власника. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не зявився. Від його представника ОСОБА_3 до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляду у їх відсутності.

Перший відділ ДВС не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ОСОБА_2, залучена ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, у судове засідання не зявилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи неодноразово направлявся судовий виклик належним чином.

За письмовою згодою представника позивача справу розглянуто в заочному прядку на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалівсправи убачається, щорішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2014р. (справа №523/9696/13-ц) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 були стягнути аліментів на утримання дочки, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 На підставі рішення суду був виданий виконавчий лист при виконанні якого державним виконавцем Першого відділу ДВС, який згодом було перейменовано у Суворовський відділ ДВС ОМУЮ, постановою від 13.06.2014р. був накладений арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

З представленого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного державним виконавцем відділу ДВС від 28.01.2016р., убачається, що заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №523/9696/13-ц, станом на 01.01.2016р., відсутня. Існує переплата у розмірі 2800,00 гривень.

При розгляд даної справи суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999р. №606-ХІУособа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Отже, встановлені судом фактичні обставини вказують на те, що правових підстав в утриманні майна належного позивачу під арештом, при виконанні рішення суду про стягнення з нього аліментів, на даний час немає.

При вирішені виниклого спору суд вважає за необхідне також зазначити наступне.

Так, згідно ч.6 ст.52 Закону України, стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 57 Закону України № 606-ХІУ, встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно ч.3, постановами, передбаченими частиною другою статті 57, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що державний виконавець при вирішенні питання про звернення стягнення на майно повинен дотримуватися принципу співмірності та конкретизації майна на яке накладається арешт.

Суд вважає, що формулювання в постанові державного виконавця про накладання арешту на все майно належне ОСОБА_1 без визначення конкретного майна, на яке накладається арешт, є неприпустимим, оскільки таким формулюванням державний виконавець не дотримується принципу співмірності наявного боргу з обсягом майна боржника на яке накладається арешт в межах суми, яка підлягає стягненню.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги відсутність заборгованості по аліментам у позивача перед третьою особою, суд дійшов висновку, що вимоги позивачає законні та обґрунтовані. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зняття арешту з квартири, а не шляхом скасування постанови про накладання арешту, так як таке формулювання не відповідає вимогам ч.2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Керуючись ст.ст.10,11,58,60,61,64, 212-215 ,224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт зквартири№123, в будинку №84 корпус 2, по вулиці Дніпропетровська дорога, в м. Одесінакладений постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціївід13.06.2014р. (ВП №42329680).

Рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за заявою відповідача, поданою на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя