Провадження № 2/641/603/2016 Справа № 641/8122/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Мельник І.М.

при секретарі - Єлфімовій Ю.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - ОСОБА_2

за участю відповідача - ОСОБА_3

за участю представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про усунення від права на спадщину, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить відсторонити ОСОБА_3 від права спадкування після смерті ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його дружина ОСОБА_6що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.07.2011 року, після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 06.1998 року реєстраційний № 3-98-152674 Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 За таких обставин доля кожного з них складає 1/3 частину зазначеної квартири. Отже, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Позивач, звертаючись до суду просить усунути відпоівдача ОСОБА_3 від права на спадщину вказуючи, що його дружина в період з 2009-2011 року тяжко хворіла а її син зовсім її не навідував та не допомагав, тому позивач вимушений був допомагати та піклуватися дружиною сам. У зв'язку з цим просить суд усунути сина від права на спадщину після своєї дружини його матері ОСОБА_6

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що його мати ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. До моменту її смерті у 2011 році не виникало жодних питань, щодо його можливості користування квартирою. Після смерті матері в нього виникли суперечки щодо користування квартирою, батько змінив замки на дверях.

В обґрунтування заперечень вказав, що по можливості навідувався до батьків надавав їм матеріальну та моральну допомогу, сам організував поховання, помини та встановив пам'ятник на цвинтарі своїй матері, але враховуючи, що він працює на державній службі, має свою сім'ю, та родичів зі сторони дружини - її батьків які проживають на території Російської Федерації, яких також необхідно періодично навідувати. Відповідні дії батька не розуміє з ними не погоджується, та вважає, що позивача до цього підштовхнула його теперішня співмешканка з якою він почав жити відразу після смерті матері. Також додав, що він вже скористався своїм правом на спадщину після своєї матері та прийняв її.

Відповідач звертався до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті його матері, однак нотаріус в усні формі повідомила відповідача про необхідність надання правовстановлюючих документів на квартиру. Звернувшись до свого батька, позивача по справі, з даним питанням не зміг з ним домовитись, а тому був змушений звернутись до суду з позовом в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено та визнано право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1

Цим же рішенням було встановлено, що ОСОБА_3 навідувався та ночував, зберігав в спірній квартирі деякі речі та документи, мав ключі від квартири, до моменту смерті своєї матері не виникало жодних питань щодо користування відповідачем спірною квартирою, був зареєстрований в спірній квартирі.

В судовому засіданні надали пояснення в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, . та пояснили, що відповідач ОСОБА_3 інколи навідувався до своїх батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_9, але конкретних дат чи часу вони не змогли вказати, приносив їм продукти харчування, чим міг допомагав, навідував її у лікарні, купував ліки, після смерті матері, саме відповідач сам займався організацією та оплатою похороні, Позивач участі зовсім не приймав.

Також дані свідки пояснили, що до смерті спадкодавця в батька з сином ніколи не виникало конфліктів чи свар, що мати відповідача завжди добре відносилась до сина та ніколи не виказувала бажання позбавити його права на спадщину після неї.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні надили пояснення, що зі слів покіної ОСОБА_6 їм відомо, що остання вказувала, що її син навідує її рідко, а з'являється до неї тільки за її телефонними викликами. Однак конкретних дат та часу його відвідування матері та його дії під час відвідування матері їм не відомі.

В зв'язку із чим суд вважає, що дані свідчення не спростовують пояснень відповідача з приводу його візитів до батьків, в тому числі спадкодавеці.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши добутому правової оцінки, приходить до наступного.

Судом дослідженні медичні документи на ОСОБА_6, які вказують на наявні у неї окремі захворювання та настання смерті в лікарні.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 шлюб було зареєстровано між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 17 квітня 1970 року Палацем одруження «Центральний».

Відповідно жо свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

В свідоцтві про право власності від 06 листопада 1998 року, реєстраційний номер 3-98-152674 Харківського міського центра приватизації державного житлового фонду квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1,ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Згідно копій медичної картки та інших медичних документів суд встановив наявність у ОСОБА_6 ряду захворювань та їх значну тривалість, однак данні відомості не вказують про перебування ОСОБА_6 в безпорадному стані.

Відповідно до свідоцтва про смерть сенаторові ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, свідоцтво видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, серія НОМЕР_3, від 13 липня 2011 року.

Враховуючи положення ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Диспозиція ст.1224 ЦК України встановлює можливість усунення від права на спадкування повнолітніх дітей, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, тому для застосування зазначеної статті стороною повинні бути надані докази саме ухилення ОСОБА_3 від обов'язків щодо утримання спадкодавця.

Суд розглядаючи заявлені вимоги ОСОБА_1 стосовно усунення від права на спадкування ОСОБА_3, після смерті його матері виходить з наступного.

Згідно вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи, від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні вищезазначених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Згідно пояснень свідків позивач часто прогулювався з дружиною, іноді ходили разом до магазину, коли вказані свідки спадкодавець ОСОБА_15 самостійно готувала, прибирала, пересувала по квартирі, хоча й скаржилась, що вже тяжко ходити, ноги болять та інше.

Відповідно до майже самої смерті вона не зважаючи на свій вік та хвороби, постійно рухалась, спілкувався з сусідами, могла самостійно ходити по вулиці, тобто не була прикута до ліжка, та доглядала за собою сама. Померла ОСОБА_6 в лікарні.

Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця потрібно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленою законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Судом встановлено, що позивач постійно проживав зі своєю дружиною ОСОБА_6, вони мали спільний бюджет, чоловік допомагав своїй дружині як фізично так і матеріально, тобто ОСОБА_6 мала допомогу від свого чоловіка ОСОБА_1 який постійно проживав разом із нею та від сина ОСОБА_3, який її навідував.

Крім того, суд не може погодитися із ствердженням позивача стосовно того, що відповідач ОСОБА_3 не приймав ніякої участі в долі матері, з нею не спілкувався, її життям не цікавився, так показаннями свідків було встановлено, що син не одноразово привозив харчі батькам, допомагав влаштовувати матір в лікарню, приносив обіди в лікарню, купував ліки коли мати перебувала на стаціонарі.

Таким чином, позивачем за позовом ОСОБА_3 всупереч статті 60 ЦПК України не було доведено умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві під час знаходження його у безпорадному стані, а також що ОСОБА_6 потребувала допомоги саме від свого сина ОСОБА_3, оскільки як зазначено в рішенні вище, тільки при встановленні факту ухилення особи, від надання спадкодавцеві допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи суд може усунути спадкоємця від права на спадщину.

Крім цього, судом не встановлено обставини, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, в якому розмірі та вигляді,чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Листом Вищого спеціалізованого суду України від від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13

Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування вказується, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положеньст.60 ЦПК Українидокази в їх сукупності, оскільки позивач пропсить усунути ОСОБА_3 від прийняття спадщини після смерті своєї матері , то суд вважає за необхідне відмовити йому в задоволенні заявлених вимог , оскільки вони були не доведеними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст., ст.ст.10,11,60, ЦПК України, 1224ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 від спадкування, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 - відмовити..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: І. М. Мельник