У Х В А Л А

7 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Л.І. Охрімчук.,
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи Запоріжжя» про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи Запоріжжя» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» № 178 від 21 січня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади лікаря на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_4, на роботі на посаді лікаря ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» з 21 січня 2015 року.

Стягнуто з ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 січня 2015 року по день ухвалення рішення суду, але не менше ніж 11 292 грн 60 коп., а також 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 2 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди змінено, зменшено суму відшкодування з 5 000 грн. до 1 000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року, рішення суду першої інстанції в незміненій частині при апеляційному перегляді та рішення апеляційного суду Запорізької області від 2 вересня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права, а саме статей 42, 43 КЗпП України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що звільнення позивача було проведено з порушенням норм трудового законодавства, у порушення вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України відповідач не перевів позивача на вакантну посаду, натомість прийняв на роботу іншого працівника. Крім того, при звільненні не було отримано згоди на звільнення ОСОБА_4 від профспілкового комітету.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 24 лютого 2016 року суд касаційної інстанції виходив із того, що звільнення позивача у зв'язку із скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України проведено відповідачем з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, оскільки скорочення чисельності штату відбулось у зв'язку з виробничою необхідністю, позивача було своєчасно за два місяці попереджено про скорочення посади, яку він займав та наступне звільнення, на підставі частини третьої статті 49-2 КЗпП України запропоновано, враховуючи спеціальність, кваліфікації та досвід позивача, переведення на інші посади у даному підприємстві, від яких він відмовився, та звільнено за згодою профспілкового комітету підприємства, як передбачено частиною першою статті 43 КЗпП України.

- від 23 березня 2016 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, виходив із того, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, скорочувалася посада позивачки, про наступне звільнення остання була своєчасно попереджена, їй була запропонована інша робота, яку вона могла виконувати за станом здоров'я, але позивачка від неї відмовилась. Відповідач розірвав трудовий договір з дотриманням вимог трудового законодавства, а саме статей 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України.

- від 15 червня 2016 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, виходив із того, що адміністрація підприємства дотрималась процедури звільнення, яка передбачена нормами КЗпП України, а тому звільнення є законним і підстав для поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди немає.

- від 12 вересня 2012 року, 23 жовтня 2013року, 28 жовтня 2015 року, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив із того, що задовольняючи позов з підстав відсутності згоди профспілкової організації, суди не врахували, що встановивши, що звільнення проведено без погодження профспілкової організації, при доведеності того, що вона діє на підприємстві, суд мав зупинити провадження у справі, запитати згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглянути спір по суті. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи Запоріжжя» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи Запоріжжя» про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук