Справа № 203/6546/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що є власником транспортного засобу Fiat Doblo д/н НОМЕР_1. 08.12.2014 року його брат ОСОБА_4, керуючи належним йому автомобілем потрапив в дорожньо-транспортну пригоду з вини водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.01.2015 року останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця №2525 від 26.12.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Fiat Doblo д/н НОМЕР_1, визначена в сумі 30115 грн. 39 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія». 08.12.2014 року брат позивача - ОСОБА_4, повідомив страхову компанію про настання страхового випадку. Проте, до теперішнього часу виплату страхового відшкодування відповідачем не проведено. В звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17115 грн. 39 коп., що становить різницю від визначеного експертом збитку в розмірі 30115 грн. 39 коп. та виплаченого ОСОБА_3 самостійно сумою в розмірі 13000 грн.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та, посилаючись на те, що після подачі 08.12.2014 року повідомлення про настання страхового випадку та 03.02.2015 року заяви на виплату страхового відшкодування відповідачем виплату страхового відшкодування проведено не було, остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11951 грн. 01 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 8541 грн. 21 коп., три відсотки річних в сумі 360 грн. 09 коп., інфляційні витрати в сумі 896 грн. 32 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в первісному позові та уточненій заяві підстави, просив задовольнити в повному обсязі позовні вимоги, викладені в заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач свого представника для участі в судових засіданнях не направив. В наданих письмових запереченнях позов визнав частково, не заперечуючи проти позову в частині заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11951 грн. 01 коп. В іншій частині позовні вимоги вважав неправомірними.

Третя особа ОСОБА_3, в наданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову за наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08.12.2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Fiat Doblo д/н НОМЕР_1, що належить позивачу та яким під час пригоди керував ОСОБА_4, та автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.01.2015 року за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.8).

Внаслідок пригоди транспортні засоби зазнали механічні пошкодження та згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця №2525 від 26.12.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Fiat Doblo д/н НОМЕР_1, визначена в сумі 30115 грн. 39 коп. (а.с.9-12).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу №АІ/3440884 (а.с.21).

В рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди ОСОБА_3 самостійно відшкодував позивачу збитки в сумі 13000 грн.

Вказані вище обставини щодо факту дорожньо-транспортної пригоди, її наслідків та частково відшкодування позивачу матеріальної шкоди винною особою, згідно заперечень відповідача визнано останнім (а.с.92-93).

Заперечуючи проти позовних вимог в частині заявленої позивачем в первісному позові до стягнення суми матеріального збитку в розмірі 17115 грн. 39 коп., відповідач зазначив, що вказана сума підлягає зменшенню на розмір франшизи в сумі 1000 грн. та з неї у відповідності до положень ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає виключенню сума в розмірі 4164 грн. 38 коп. (20% ПДВ). Таким чином, відповідачем було визнано позовні вимоги в цій частині на суму 11951 грн. 01 коп.

В наданій в подальшому заяві про уточнення позовних вимог, позивач погодився з вказаними запереченнями відповідача, заявивши до стягнення у рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 11951 грн. 01 коп. (а.с.104-110).

Окрім цього, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в день дорожньо-транспортної пригоди, тобто 08.12.2014 року, брат позивача ОСОБА_4, через аварійного комісара ОСОБА_5 повідомив відповідача про настання страхового випадку, подавши відповідне письмове повідомлення встановленого зразку (а.с.20,97).

03.02.2015 року ОСОБА_2 через аварійного комісара ОСОБА_5 звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, а 13.05.2016 року подав відповідну заяву повторно (а.с.81-83,97).

Факт подачі позивачем заяви про виплату страхового відшкодування 03.02.2015 року не заперечував і відповідач, що вбачається з обставин, викладених в додаткових запереченнях відповідача на уточнену позовну заяву (а.с.116-117).

При цьому, відповідач заперечував проти позовних вимог в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, посилаючись на те, що у відповідності до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем не було надано до страхової компанії копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків. А від самого початку до страховика подавались документи від імені ОСОБА_4, в т.ч. його копія паспорту та ідентифікаційного коду. Хоча останній не був особою, що уповноважена отримувати страхове відшкодування. Про це позивача було повідомлено листом від 12.04.2015 року та розяснено про зупинення провадження у страховій справі до надання всіх необхідних документів.

Перевіряючи вказані заперечення відповідача суд вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, з поданого 08.12.2014 року ОСОБА_4, як учасником дорожньо-транспортної пригоди, аварійному комісару повідомлення про нас тання страхового випадку вбачається, що з вказаною заявою також надаються копії наступних документів: копія довідки про ДТП; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; посвідчення водія, який керував трансопртним засобом на момент ДТП; копія паспрту власника транспортного засобу; копія ідентифікаційного коду (а.с.20 зворот).

Таким чином, з вказаного повідомлення вбачається, що упоноваженою особою відповідача було отримано копію документу, що посвідчує особу позивача та копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Доказів протилежного в обгрунтування своїх заперечень, стороною відповідача суду у відповіідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано.

Таким чином суд вважає встановленим та доведеним належними доказами з боку позивача, про виконання ним своїх обовязків, передбачених ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, надання відповідної оформленої належним чином заяви про виплату страхового відшкодування та інших документів, визначених в зазначеній вище статті.

Проте, відповідачем у відповідності до вимог ст.36 вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у здійсненні виплати у визначені в цій статті строки та по теперішній час прийняте не було.

Враховуючи зазначені вище обставини та положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 11951 грн. 01 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, з урахуванням положень ст.36 вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.625 ЦК України, оскільки відповідачем у встановлені законом строки виплату страхового відшкодування позивачу не здійснено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 і в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних позовних вимог в частині визначення заявлених до стягнення сум, суд враховує наступне.

Виходячи із дати подачі ОСОБА_2 заяви про виплату страхового відшкодування 03.02.2015 року та встановленого ст.36 вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку (90 днів з дня подачі заяви) для здійснення відповідачем страхового відшкодування, останній був зобовязаний здійснити виплат страхового відшкодування до 04.05.2015 року включно.

Виходячи із тексту заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути пеню, три відсотки річних та інфляційні витрати за період з 01.06.2015 року по 01.06.2016 року. Разом з тим, виходячи із таблиці з наведеними розрахунками цих сум, останні розраховані за період з 01.06.2015 року по 10.06.2016 року.

В звязку з цим, розглядаючи справу у відповідності до ст.11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, суд розраховує заявлені до стягнення суми пені, трьох відсотків річних та інфляційні витрати за період з 01.06.2015 року по 10.06.2016 року.

Розрахунок пені за вказаний період становить:

-11951,01 грн. (сума страхового відшкодування) х 30% х 2 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 01.06.2015 року по 27.08.2015 року) : 365 днів х 88 (кількість днів прострочки) = 1728 грн. 80 коп.

-11951,01 грн. (сума страхового відшкодування) х 27% х 2 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року) : 365 днів х 28 (кількість днів прострочки) = 495 грн. 07 коп.

-11951,01 грн. (сума страхового відшкодування) х 22% х 2 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року) : 365 днів х 210 (кількість днів прострочки) = 3025 грн. 41 коп.

-11951,01 грн. (сума страхового відшкодування) х 19% х 2 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року) : 365 днів х 35 (кількість днів прострочки) = 435 грн. 48 коп.

-11951,01 грн. (сума страхового відшкодування) х 18% х 2 (подвійна облікова ставка НБУ в період з 27.05.2016 року по 10.06.2016 року) : 365 днів х 15 (кількість днів прострочки) = 176 грн. 81 коп.

а всього за період з 01.06.2015 року по 10.06.2016 року пеня становить 5861 грн. 57 коп.

Три відсотки річних за період з 01.06.2015 року по 10.06.2016 року становлять: 11951,01 грн. (сума страхового відшкодування) х 3% х 376 (кількість днів прострочки) / 365 = 400 грн. 24 коп.

Позивачем заявлено до стягнення три відсотки річних в розмірі 360 грн. 09 коп., а тому з відповідача з урахуванням ст.11 ЦПК України підлягає стягненню вказана сума в межах заявлених позовних вимог.

В частині стягнення інфляційних витрат суд погоджується з розрахунком розміру останніх в сумі 896 грн. 32 коп.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 11951 грн. 01 коп.; пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 01 червня 2015 року по 10 червня 2016 року в сум 5861 грн. 57 коп.; три відсотки річних за період з 01 червня 2015 року по 10 червня 2016 року в сумі 360 грн. 09 коп.; інфляційні витрати за період з 01 червня 2015 року до 01 червня 2016 року в сумі 896 грн. 32 коп., а всього стягнути 19068 грн. 99 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_2 також слід стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.625,988,990 ЦК України, ст.ст.3,22,35,36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10,11,27,31,36,58-61,88,169,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа ОСОБА_3, про стягнення страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 11951 грн. 01 коп.; пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 01 червня 2015 року по 10 червня 2016 року в сум 5861 грн. 57 коп.; три відсотки річних за період з 01 червня 2015 року по 10 червня 2016 року в сумі 360 грн. 09 коп.; інфляційні витрати за період з 01 червня 2015 року до 01 червня 2016 року в сумі 896 грн. 32 коп., а всього стягнути 19068 грн. 99 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю. Казак