Справа № 366/463/16-ц
Провадження №2/366/125/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Гончарука О. П., при секретарі судового засідання Форощі І. С., розглянувши у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України в смт.Іванків Київської області без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Димарської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Іванківського районного суду Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її тітка (сестра її батьк) - ОСОБА_2, 1930 р.н., яка останній період свого життя проживала сама, позивач за нею доглядала. На випадок своєї смерті остання склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла особисто позивачу, яка після смерті ОСОБА_2 і успадкувала його шляхом подачі відповідної заяви до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори. ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності мала домоволодіння в АДРЕСА_1; цей будинок вона збудувала в період 1958-1960 р.р. разом із своїм покійним чоловіком - ОСОБА_3, 1923 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, але в належному порядку вони не проводили державної реєстрації права власності на вказане майно. Вказаний будинок рахується за ОСОБА_3, будь-якого іншого майна, яке б підлягало спадкуванню після ОСОБА_2 не залишилось. У зв'язку з тим, що державний нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, позивач змушений звертатись з даним позовом до суду.

Позивач просить визнати за ним право приватної власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її тітки ОСОБА_2, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

У судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно.

Позивач подала до суду заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу без її участі.

Відповідач - сільська рада - також направив до суду заяву про те, що позов визнає, заперечень не має, та просить розглядати справу без участі їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла тітка позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, видано Відділом РАЦС Іванківського МРУЮ у Київській області.

Відповідно до заповіту все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося ОСОБА_2 заповіла своїй племінниці - ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчений секретарем Димарської сільської ради 30 вересня 2008 року та зареєстровано в реєстрі за №72. Заповіт ніким не оскаржений та не скасований.

10.02.2016 року позивач звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно, але Постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначено в листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 при вирішенні спорів даної категорії слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності на жилі будинки у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий жилий будинок з надвірними будівлями був побудований у 1958 році, а решту наявних біля нього господарських будівель в період з 1958 по 1989 роки, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено.

Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із господарських книг.

З наданої довідки № 226 від 09.12.2015 року згідно погосподарської книги №1 по Димарській сільській радй Іванківського району, будинок в АДРЕСА_1, значиться за ОСОБА_3. Також за даним житловим будинком рахується земельна ділянка розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (довідка № 225 від 09.12.2015 р.).

У зв'язку з тим, що записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, суд вважає доведеним, що будинок з надвірними спорудами та будівлями в селі Рудня-Левківська по вул. Леніна, 8 дійсно належав на праві приватної власності ОСОБА_3, тому суд вважає, що є всі правові підстави для визнання права власності в порядку спадкування за позивачем ОСОБА_1 на нерухоме майно, яке належало на праві особистої приватної власності спадкодавцю ОСОБА_2 і власником якого рахувався ОСОБА_3

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Судові витрати позивач згодна понести самостійно, тому судовий збір був сплачений нею при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, статтями 5, 6, 8, 57, 60, 64, 88, 213- 215, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Димарської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право особистої приватної власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її тітки ОСОБА_2, 1930 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: на домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1, інвентаризаційною вартістю 85,731 грн., та належав їй на праві особистої приватної власності, але власником якого рахувався ОСОБА_3. Будинок розміром житлової площі 22,1 кв. метрів, розміром загальної площі 59,6 кв. метрів, в плані під літерою «А». Надвірні будівлі: веранда «а», прибудова «а-1», прибудова (друга) «а-2», сарай «Б, В, Д», навіс «В», вбиральня «Г», огорожа № 2, ворота/хвіртка «№1», колодязь «І».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: О. П. Гончарук