АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6587/16 Справа № 200/5634/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк»

на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа.

26.04.2016 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, що є іпотечним майном та/чи кошти виручені від його продажу та знаходяться у неї або в інших осіб.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2016 року в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення боргу за кредитним договором - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Марфін Банк» просить зазначену ухвалу скасувати, як винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, надавши оцінку доводам апеляційної скарги та з урахуванням заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню у відповідності з ст.312 ЦПК України, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ПАТ «Марфін Банк» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предмет іпотеки вже обтяжено договором іпотеки і на нього накладено заборону його відчуження, а отже не вжиття заходів забезпечення не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Що стосується накладення арешту на кошти, які виручені від продажу іпотечного майна, та які знаходяться у відповідача або в інших осіб, місцевий суд дійшов до висновку, що дані вимоги є передчасними, оскільки представник позивача не надав доказів того, що спірне майно продано.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Аналогічне роз'яснення надано в постанові Пленуму Верховного Суду України в п.1"Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, в якій також зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п.4 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Положеннями статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Бабушкінського районного суду М.Дніпропетровська від 25.03.2015 у справі № 200/2552/15-ц іпотека ОСОБА_4 була припинена 29.04.2015 та обтяження за нею були виключені з відповідних реєстрів, а предмет іпотеки: будинок за адресою АДРЕСА_1 двічі відчужений (в матеріалах справи наявна Інформаційна довідка з реєстрів речових прав на прав на нерухоме майно іпотек, заборон від 01.02.2016 № 52387107):

- від ОСОБА_4 його доньці ОСОБА_3 за договором дарування домоволодіння, серія номер 1565 від 30.04.2015, номер запису про право власності в ДРРПНМ 9531639 та щ договором дарування земельної ділянки, серія номер 1560 від 30.04.2015, номер запису про право власності в ДРРПНМ 9551625, посвідчених приватним нотаріусом ДМНО Перфіловою О.А.;

- від ОСОБА_3 до її .ОСОБА_3, матері і дружині ОСОБА_4, до ОСОБА_2, домоволодіння відчужене за договором довічного утримання серія номер 2354 віл 11.06.2015, номер запису про право власності в ДРРПНМ 9998954, з накладенням обтяження в інтересах ОСОБА_3 номер запису про обтяження в ДРРПНМ 9999116, а земельна ділянка відчужена за договором довічного утримання серія номер 2362 від П .06.2015, посвідчених приватним нотаріусом ДМНО Перфіловою О.А., з накладенням обтяження в інтересах ОСОБА_3 номер запису про обтяження в ДРРПНМ 9999081.

На час звернення Позивача з заявою, власником предмету іпотеки, будинку за адресою АДРЕСА_1, є ОСОБА_2.

Банку стало відомо, що ОСОБА_2 12.03.2016 виставила предмет іпотеки на продаж через агенцію нерухомості «МАГІСТР» (в матеріалах справи наявна роздруківка оголошення з інтернет ресурсу).

В разі укладення договору купівлі-продажу добросовісному набувачеві, відчуження предмету іпотеки може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду за даним позовом про звернення на предмет іпотеки стягнення боргу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин є доцільним своєчасне вжиття заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить Відповідачці, в порядку, передбаченому ст. 151 Цивільного-процесуального кодексу України.

На спростування вищенаведених висновків суду щодо наявності заборони на підставі договору іпотеки та на доцільність застосування таких заходів свідчить і той факт, що 29.04.2015 у відповідних реєстрах іпотека та обтяження за нею були виключені з реєстрів, а предмет іпотеки двічі відчужений між членами однієї родини.

Наведене дає підстави Позивачу припускати ймовірність дій членів родини ОСОБА_2 щодо унеможливлений звернення банком стягнення за простроченим кредитом на предмет іпотеки шляхом його відчуження добросовісному набувачу, що обумовлює потребу в забезпеченні позову.

За таких обставин, без вжиття заходів забезпечення позову, існує вірогідність безперешкодного відчуження предмету іпотеки третім особам.

Таким чином, є очевидним наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а отже є законним та обґрунтованим їх застосування шляхом накладення арешту на належне Відповідачці нерухоме та рухоме майно, та заборони вчиняти дії по відчуженню такого майна.

Що стосується вимог заяви про накладення арешту на грошові кошти на рахунках в банківських установах, які виручені від продажу іпотечного майна, належних Відповідачу або знаходяться у інших осіб, апеляційний суд приходить до висновку, про передчасність таких вимог, оскільки доказів того, що спірне майно продано - відсутні.

Факт належності Відповідачці чи відчуження на користь іншої особи, спірного нерухомого майна, що є предметом іпотеки має бути встановлено та перевірено місцевим судом в об'ємі наданих доказів, під час повторного розгляду заяви ПАТ «Марфін Банк» про забезпечення позову.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції від 27.04.2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, зокрема ст.151-152 ЦПК України, необхідно скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2016 року - скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: