Провадження по справі № 2-з/752/6/16
У Х В А Л А

23.02.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

до провадження судді передано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Звертаючись в суд з позовом про стягнення боргу, позивач подав клопотання про його забезпечення.

В обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову посилалися на те, що 05.08.2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики строком на 1 рік, відповідно до якого він передав ОСОБА_2 500 000, 00 грн. Відповідач борг не повернула, на звернення щодо його повернення не реагує. У зв»язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 може намагатися ухилитися від повернення боргу у разі ухвалення судом рішення про його примусове стягнення, просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Заявник у судове засідання не викликався.

За правилами ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись в суд з заявою про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 надав копії реєстраційного посвідчення НОМЕР_3 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 01.06.2007 року та договір купівлі-продажу квартири від 29.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В, що підтверджують право власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 на яку просить накласти арешт позивач ОСОБА_1 з метою забезпечення заявленого ним до ОСОБА_2 позову про стягнення боргу у розмірі 500 000, 00 грн.

Наразі за встановлених судом обставин, що між сторонами у справі дійсно існує спір про стягнення боргу за договором позики у розмірі 500 000, 00 грн., то зазначений заявником спосіб забезпечення позову у виді арешту квартири є таким, що створить умови для виконання судового рішення ухваленого за заявленими позовними вимогами.

Відтак, заявлені вимоги ОСОБА_1про забезпечення заявленого ним до ОСОБА_2 позову про стягнення боргу, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1

Стягувач - ОСОБА_1, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Боржник - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою - АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Ухвала може бути пред»явлена до виконання протягом року з дня постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня проголошення або отримання її копії, особами, що не були присутніми в судовому засіданні.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.