Справа № 128/2373/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29.06.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Свистун Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3, про визнання права власності за членом колгоспного двору, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та поділ спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на: 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1, що належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, яке збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради Вінницького району. Свідоцтво про право власності на даний будинок ОСОБА_4 за життя не отримав, в зв'язку з цим вони не мають можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі.

Також до складу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 входить: право на земельну частку (пай) у землі, яка

перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори»

Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без

визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно

Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 11 листопада 1997

року. Однак, оригінал даного правовстановлюючого документа позивачами втрачено, тому вони не мають можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 є: дружина померлого - ОСОБА_1, донька померлого - ОСОБА_2; син померлого - ОСОБА_3. Спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично прийняли позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, так як дружина ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця постійно проживала з ним за однією адресою, а донька ОСОБА_2 вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки у неї на руках знаходився сертифікат на право на земельну частку (пай), вона допомагала робити поточний ремонт в спадковому будинку, після смерті батька розпорядилася особистими речами померлого. Інші спадкоємці відсутні.

Згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1, які не втратили право на майно двору, були лише двоє осіб: ОСОБА_4 (спадкодавець) та позивач ОСОБА_1 Син ОСОБА_3 вибув з спадкового будинку, постійно проживає в м. Вінниці і на майно колгоспного двору не претендує. Таким чином, з урахуванням рівності часток членів колгоспного двору ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як члени колгоспного двору, мають по 1/2 частці у праві власності на будинковолодіння кожний.

В даний час позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою письмовий договір поділу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, згідно якого вони домовилися, що в порядку поділу спадкового майна ОСОБА_1 має успадкувати 1/2 частку спадкового житлового будинку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4, як члену колгоспного двору, а донька ОСОБА_2 має успадкувати право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю. Однак, посвідчити даний договір поділу спадкового майна в нотаріальній конторі вони не мають можливості.

За наведених підстав позивачі звернулися з даним позовом до суду та просять визнати за ОСОБА_1 право власності, як за членом колгоспного двору та в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та в порядку поділу спадкового майна, право власності на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 39,0 кв. м. загальною площею житлових квартир 31,3 кв. м., житловою площею 23,8 кв. м, допоміжною площею 7.5 кв. м., площею літніх приміщень 7,7 кв. м., що складається з: житлового будинку «А»; веранди «а»; сараю «Б»; сараю «В»; погребу «п/В»: убиральні «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3, 1/2 частка якого належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, як члену колгоспного двору, а інша 1/2 частка якого належить як члену колгоспного двору ОСОБА_1. Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та в порядку поділу спадкового майна, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори» с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В судове засідання сторони не з`явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивачів за договором про надання правової допомоги ОСОБА_5 в заяві зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, а представник відповідача сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області та третя особа ОСОБА_3 в поданих заявах зазначили, що не заперечують проти задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 14.03.2003 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на: 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1, що належала померлому, як члену колгоспного двору, загальною площею 39,0 кв. м, житловою площею 23,8 кв. м, що з житлового будинку «А»; веранди «а»; сараю «Б»; сараю «В»; погребу «п/В»: убиральні «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3, що підтверджується копією технічного паспорта, виготовленого ТОВ «БТІ СЕРВІС» 15.04.2016 року (а.с.24-28); право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори»с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 11 листопада 1997 року, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 328, зареєстрованого 13 листопад 1997 року в Книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 187, що підтверджується копією такого сертифікату (а.с.16).

Також той факт, що ОСОБА_4 дійсно мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори» с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), підтверджується довідкою-випискою з членів КСП с. Мізяківські Хутори, виданою 18.02.2016 року за № 379 Мізяківсько-Хутірською сільською радою, згідно якої ОСОБА_4 був включений в списки колгоспників КСГП с. Мізяківські Хутори від 01.07.1997 року під порядковим № 95 і мав прав на земельну частку (пай) розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.20); листом управління Держгеокадастру у Вінницькому районі від 24.05.2016 року за № 31-28-99.3-495/2-16 (а.с.19); витягом з технічної документації з землеустрою, в якій наявний список власників земельних часток (паїв) і в ньому під № 206 значиться ОСОБА_4 (а.с.21-23).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_5, виданого 06.02.1971 року (а.с.9); копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2, серії НОМЕР_6, виданого 01.04.1971 року (а.с.12), а також копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 29.06.2016 року, згідно якого позивач ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с.62); копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7, виданого 05.02.2004 року (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла, так як постійно проживала із спадкодавцем за однією адресою, про що свідчить виписка з домової книги та акт, затверджений сільським головою Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28 березня 2016 року (а.с.29-30, 35).

Донька спадкодавця - позивач ОСОБА_2 спадщину після смерті батька прийняла, оскільки у відповідності до статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вступила в оперативне управління спадковим майном, а саме: протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця періодично проживала у спадковому будинку, робила поточний ремонт, пофарбувала вікна, доглядала худобу, сплачувала за комунальні послуги, розпорядилася особистими речами померлого, що підтверджується актом, затвердженим сільським головою Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 26 травня 2016 року (а.с.33).

Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_8, виданого 23.07.1976 року (а.с.15), який спадщину не прийняв та на неї не претендує, так як на момент смерті спадкодавця не проживав з ним за однією адресою, а також не претендує на витребування частки в майні колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1, оскільки не брав участі працею та коштами у веденні господарства двору, вибув на постійне проживання в м. Вінницю, що підтверджується актом, затвердженим Мізяківсько-Хутірською сільською радою 28 березня 2016 року (а.с.34).

Згідно виписок з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області членами колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1, які не втратили право на майно двору станом на 1991 рік були: ОСОБА_4 (спадкодавець) та ОСОБА_1 (а.с.44-48). ОСОБА_3 свою частку в майні колгоспного двору у встановлені законом порядку строки не витребував та на неї не претендує.

Однак, свідоцтво про право власності на спадкове будинковолодіння спадкодавець ОСОБА_4 за життя не отримав, оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 11 листопада 1997 року втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 26.05.2016 року за № 22 (8599) (а.с.17), в зв`язку з чим листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 28.04.2016 року за № 1052/02-17 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане майно позивачам було відмовлено (а.с.50).

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Згідно ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР 1963 року, чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Враховуючи, що на час відкриття спадщини членами колгоспного двору, крім спадкодавця, була ще позивач по справі ОСОБА_1, відповідно їх частки становлять по 1/2, в зв`язку з чим спадщина відкрилась на належну ОСОБА_4 1/2 частку двору.

28.04.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено письмовий договір поділу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, згідно якого позивачі домовилися, що в порядку поділу спадкового майна ОСОБА_1 має успадкувати 1/2 частку спадкового житлового будинку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4, як члену колгоспного двору, а донька ОСОБА_2 має успадкувати право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю (а.с.49).

Згідно ст.548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Цією статтею визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 були членами колгоспного двору, за життя ОСОБА_4 на законних підставах володів та користувався належним йому майном, а позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 як дружина та донька померлого.

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову.

Крім того, оскільки позивачами не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.524, 529, 548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), п. 17 Перехідних положень ЗК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.10, 11, 15, 59, 60, 158, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_4 на: 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 39,0 кв. м, житловою площею 23,8 кв. м, який згідно відомостей, викладених у технічному паспорті ТОВ «БТІ СЕРВІС», виготовленому станом на 15.04.2016 року, складається з: житлового будинку «А»; веранди «а»; сараю «Б»; сараю «В»; погребу «п/В»: убиральні «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3, що належала ОСОБА_4, як члену колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності як за членом колгоспного двору на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 39,0 кв. м, житловою площею 23,8 кв. м, який згідно відомостей, викладених у технічному паспорті ТОВ «БТІ СЕРВІС», виготовленому станом на 15.04.2016 року, складається з: житлового будинку «А»; веранди «а»; сараю «Б»; сараю «В»; погребу «п/В»: убиральні «Г»; хвіртки № 1; воріт № 2; огорожі № 3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського ТОВ «Мізяківські Хутори» с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, розміром 1,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 11 листопада 1997 року, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 328.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська