Справа № 308/5318/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бисаги Т.Ю., Куцина М.М.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про стягнення завданої моральної шкоди за порушення немайнових прав ,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2звернулася до суду з позовом доСтупак ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про стягнення завданої моральної шкоди за порушення немайнових прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що моральна шкода була заподіяна відповідачем ОСОБА_4 внаслідок незаконного розміщення та розповсюдження 05.03.2015 року у газеті «Сила народного контролю» за №2 (3) на першій сторінці до опублікованої статті «Сімейний бізнес» чиновників Чопської влади фотографії із її зображенням.

Вказує, що розповсюдження фотографії із її зображенням без її згоди порушувало її немайнові права, право на повагу до приватного життя і мало в наступному для неї негативний характер, оскільки розповсюдження фотографії із її зображенням призвело до негативних наслідків для сімейного життя, сварок в сімї та фактичного припинення між нею та чоловіком подружніх стосунків, а також виставлення її у негативному світлі перед мешканцями м. Чоп.

Внаслідок таких дій відповідача, їй булаз авдана моральна шкода у вигляді моральних страждань, наявності емоційного стресу, негативних переживань.

Рішенням Ужгородськогоміськрайонного суду від 23 лютого 2016 року позов задоволено частково.Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1500,00 гривень (одна тисяча пятсот гривень, 00 копійок) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог - відмовлено.Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Валентинівнивитрати по сплаті судового збору в розмірі 15,00 грн. (пятнадцятьгривень, 00 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2ставить питання про зміну даного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, вважає що вона не підлягає дозадоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що розповсюдження відповідачем фотографії, із зображенням ОСОБА_2 з особою чоловічої статті без її згоди, шляхом її розміщення у статті під назвою «Сімейний бізнес» чиновників Чопської влади угазеті«Сила народного контролю» за №2 (3) від 05.03.2015 року є порушенням особистих немайнових прав позивача.

Однак з таким висновком суду першоїінстанціїпогодитись не можна.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 працює у Виконавчому комітеті Чопської міської ради на посаді секретаря керівника з 17 січня 2007 року по теперішній час (а.с. 22).

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, не мають економічного змісту, тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не можевідмовитисявідособистихнемайнових прав, а також не може бути позбавленацих прав, якимифізична особа володієдовічно.

Основні положення, які регулюють відносини між особою, яка зображена на фотографії та особою (-ми), якізбираються публічно показати, відтворити та(або) поширити фотографію, на якій зображено таку особу, є положення статтей 307-308 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чивідеоплівкулише за їїзгодою. Згода особи на зніманняїї на фото-, кіно-, теле- чи відео плівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 статті 308 ЦК України визначено, що фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 308 ЦК України фотографія може бути розповсюджена без дозволуфізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб.

Таким чином, за умови проведення фотографуваннявідкрито у громадськихмісцяхчипід час проведення заходів громадського (публічного) характеру презюмується наявність згоди у присутніхосіб на такефотографування.

Водночас слід дотримуватися цієї межі з метою дотримання їх права на особисте життя. Під час вирішення спорів про неправомірність дій із публічного поширення фотографічних творів із зображенням знаменитих відомих осіб слід визначити, які саме інтереси переслідуються журналістами під час публічного поширення фотографій.

У випадку, якщомовайде про суспільні інтереси, право на захист від неправомірного поширення зображення виключається, в іншому ж випадку, коли мова йде про приватні інтереси особи, можливе здійснення захисту порушеного особистого немайнового права внаслідок поширення фотографічного твору без згоди зображеної особи.

Однією з важливих умов під час розгляду питання про презумпцію згоди на використання фотографічного твору із зображенням особи, зробленим у публічному місці або під час заходів публічного характеру, є те, що зображення фізичної особи не повинне бути основним обєктом використання. Під час використання фотографічного твору його необхідно супроводжувати коментарями, що стосуються даного заходу, даного публічного місця, тобто повинен існувати безпосередній змістовний звязок між фотографією та тимкоментарем, який її супроводжує.

У випадку, якщо фотографічний твір використовується під час викладення іншої інформації, не повязаної з публічним заходом або місцем, де було здійснене фотографування, такими діями можуть бути порушені права й інтереси третіх осіб, а таке використання фотографічного твору із зображенням публічної особи може бути кваліфіковане як неправомірне вторгнення у приватне життя.

Однак позовна заява не містила вимоги про визнання дій щодо розміщ ення фотографії неправомірними.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Однак позовна заява не містила вимоги про визнання дій щодо розміщення у ЗМІ фотографії відповідачки неправомірними.

За таких суд першої інстанції не мав підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

Рішення суду, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,309, 316, 317, 319 ЦПК Україниколегіясуддів ,-

рішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 Валентинівнивідхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ужгородськогоміськрайонного суду від 23 лютого 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про стягнення завданої моральної шкоди за порушення немайнових прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді