Справа №438/1964/13-ц
Провадження №2/442/40/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Лужецької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, з урахуванням збільшених позовних вимог, в яких просить визнати недійсним договір позики, укладений 20.11.2007 року за яким ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 60000 дол. США до 01.01.2015 року. В обґрунтування позову покликається на те, що в засіданні Стрийського міськрайонного суду від 28.11.2013 року по справі №438/802/13-ц за її позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя нею була отримана зустрічна позовна заява, в якій вказано, що відповідачем ОСОБА_2 як позичальником та ОСОБА_3 як позикодавцем було укладено договір позики на суму 60 000 дол. США, підтвердженням такому була надана розписка. Відповідно до умов такого договору ОСОБА_2 зобов'язується повернути грошові кошти в розмірі 60000 дол. США до 01.01.2015 року.

Про існування вказаного договору позики і розписки вона дізналась 28.11.2013 року. До цього часу її колишній чоловік нічого не згадував. ОСОБА_3 близький родич ОСОБА_2, часто навідувався до них в гості і вони неодноразово їздили до нього, спілкувалися з його дружиною та дітьми. Про те, що він володів такими грошовими коштами як 60 000 дол. США, а тим більше позичив її колишньому чоловікові до 2015 року, а ще й без відсотків не згадував, ні він ні його члени сім»ї . Це її дивує, так як ОСОБА_3 також займався підприємницькою діяльністю і постійно нарікав на нестачу коштів для ведення бізнесу. Ще більше викликав здивування текст розписки, а саме використання коштів на придбання земельної ділянки і будівництво.

На даний момент у неї з ОСОБА_2 триває судова справа про поділ спільного майна подружжя з 05.06.2013 року і справа про поділ спільного сумісного майна подружжя з 05.03.2013 року і тільки 28.11.2013 року в зустрічній заяві було згадано про існування договору позики і розписки. Цей договір прямо суперечить п.2 ст. 65 СК України, оскільки вимагає згоду другого подружжя при укладені, якщо він виходить за межі дрібного побутового, а її згода та підпис в розписці відсутній. Крім того, відсутній і підпис ОСОБА_2, що свідчить про недійсність договору позики, так як факт передачі грошових коштів не доведено.

Позивачка позовні вимоги, підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному позовній заяві, збільшеній заяві, просила позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про проведення такого.

Вислухавши позивачку, з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (стаття 57 ЦПК України).

Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина 1 статті 60 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23.10.1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 17.06.2010 року, яке набрало законної сили 28.06.2010 року, шлюб між ними розірвано. Спір у судовому порядку про поділ майна подружжя, перебуває у провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

З копії розписки вбачається, що 20.11.2007 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 60 000 дол. США для придбання земельної ділянки та будівництва нежитлового приміщення під "Торговий центр". Кошти зобов'язався повернути до 01.01.2015 року.

Договір не підписаний сторонами (підпис ОСОБА_2 відсутній, також відсутній підпис ОСОБА_3, який зазначений в тексті розписки як позичальник, натомість підписав такий договір ОСОБА_3).

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби.

Верховний Суд України у постанові від 20.02.2013 року справа № 163цс12 висловив правову позицію, за якою у справі, яка переглядається, поза увагою судів залишився той факт, що отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім'ї не підтверджені відповідними доказами, а також не з'ясовано чи надавала особа у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Отже, з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, при укладенні договору позики другий з подружжя повинен надавати письмову згоду на укладення такого договору.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 19.06.2013 року у справі №6-55цс13 висловив правову позицію, що договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого з подружжя.

Отже, оскільки в судовому засіданні не надано доказів, що кошти в розмірі 60 000 дол. США отримані в позику використані для задоволення потреб сім'ї, так як і належних письмових доказів реальності такої розписки, оскільки розписка не є підписаною, тому суд враховуючи відсутність доказів, що кошти використані для задоволення потреб сім'ї, позивач не надавала письмову згоду на отримання коштів в позику, вважає за можливе задоволити вимоги та визнати оспорюваний договір недійсним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.65 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 212,213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір позики, укладений 20.11.2007 року згідно розписки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 60000 дол. США строком до 01.01.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, однак не були присутніми при її розгляду з моменту отримання рішення.

Суддя Хомик А.П.