справа № 208/7502/15-ц
№ провадження 2/208/303/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2016 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Івченко Т.П.,

при секретарі Бейгул Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 « про стягнення заборгованості за кредитним договором»,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н укладеним від 07.12.2005 року між позивачем та відповідачем, який станом на 01.09.2015 року має заборгованість 2685 (дві тисячі шістсот вісімдесят пять) гривень 01 копійка, яка складається з:

- 635 (шістсот тридцять пять) гривень 92 копійки - сума заборгованості за кредитом;

- 1445 (одна тисяча чотириста сорок пять) гривень 04 копійки - сума заборгованості по відсотках за користування кредитом;

- 500 (пятсот) гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина);

- 104 (сто чотири) гривні 05 копійок - штраф (процентна складова).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 07.12.2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №б/н, згідно якого позивач, на умовах забезпеченості, повернення, сплати процентів за користування кредитом, надав в користування відповідачу кредит у сумі 5000 (пять тисяч) гривень 00 копійок.

Зобов'язавшись щомісяця здійснювати повернення кредитних коштів у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого, станом на 01.09.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 2685 (дві тисячі шістсот вісімдесят пять) гривень 01 копійка.

У зв'язку з тим, що, відповідач у повному обсязі заборгованість по кредитному договору не сплатив, станом на 01.09.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними ним судовими витратами.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, але заперечував щодо застосування строків позовної давновності, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, і, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності, а також застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, сторонни не успорюють факт укладання кредитного договору від 07.12.2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №б/н, за яким позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, та сплати процентів кредит у сумі 5000 (пять тисяч) гривень 00 копійок. (а.с.7).

Зобов'язавшись щомісяця здійснювати повернення кредитних коштів у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого, станом на 01.09.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 2685 (дві тисячі шістсот вісімдесят пять) гривень 01 копійка.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, через несплату відповідачем з 17.08.2012 року заборгованості по кредитному договору, виникла заборгованість, яка станом на 01.09.2015 року складається з:

- 635 (шістсот тридцять пять) гривень 92 копійки - сума заборгованості за кредитом;

- 1445 (одна тисяча чотириста сорок пять) гривень 04 копійки - сума заборгованості по відсотках за користування кредитом;

- 500 (пятсот) гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина);

- 104 (сто чотири) гривні 05 копійок - штраф (процентна складова).

Посилаючись на положення ст.ст.526, 527, 549, 553-559, 625, 1054 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що виникла за період з 07.12.2005 року по 01.09.2015 року.

Водночас відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу позовної давності.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості, що виникла через невиконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №б/н, укладеним з позивачем 07.12.2005 року.

Разом з цим, відповідно до положення ст.256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

При цьому, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів розпочинається після несплати чергового платежу, а повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Як вбачається зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості, після стягнення судом заборгованості за період з 07.12.2005 р. по 17.08.2012 року, відповідно до чого перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів у даному випадку розпочався з 18.08.2012 року, та кінчується 18.08.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за захистом свого порушеного права в частині несплати відповідачем як місячних платежів, так і повернення кредиту в повному обсязі, звернувся до суду 24.09.2015 року, тобто за межами строку позовної давності. (а.с.38-39).

Враховуючи, що позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду за межами строку позовної давності, відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, та відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Встановивши, таким чином, в ході розгляду справи, що, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права за межами строку позовної давності, суд, приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності, вважає за необхідне у задоволенні даного позову відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись ст.88 ЦПК України, приходить до висновку щодо присудження судових витрат позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 267 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 « про стягнення заборгованості за кредитним договором» - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Івченко Т. П.