Справа № 283/2316/16-ц
провадження №2/283/850/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

14 грудня 2016 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Пух Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

позивач зазначив, що 28.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_3 від якого мають дочку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 27.04.2016 року шлюб було розірвано, дитину залишено проживати разом з нею та вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів, у зв'язку з чим вона самостійно займається її вихованням, дбає про фізичний та духовний розвиток та матеріально її забезпечує.

ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами про надання їй дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме до Турецької Республіки без згоди відповідача на період з 03.01.2017 року по 27.01.2017 року оскільки ОСОБА_3 на її прохання надати дозвіл для вивезення їх спільної дитини з метою її оздоровлення в зимовий період відповідно до запрошення громадянина Туреччини ОСОБА_5, категорично відмовляється, не пояснюючи причину своєї відмови та обмежуючи права позивача у можливості здійснювати піклування про здоров'я, фізичний та духовний розвиток дитини.

Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Не заперечили щодо заочного розгляду справи.

Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належно, будь-яких заяв, клопотань по суті позову до суду не подав.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Встановлено, що сторони відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 27.04.2016 року розірвали шлюб від якого мають дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка залишена проживати разом з позивачем, а також судом вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки ст. державного виконавця Малинського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 02.1.2016 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 01.11.2016 року становить 3661,30 грн.

Відповідно до заяви-зобов'язання громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_5 про запрошення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Туреччини терміном на три місяці із забезпеченням житлом, харчуванням та з оплатою виплат на їх охорону здоров'я та дорожні витрати. Однак, позивач, маючи можливість здійснити виїзд дитини до цієї країни через відсутність згоди на це відповідача, не може це зробити.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до вимог статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН).

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції).

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Стаття 313 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України « Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України » від 21 січня 1994 року та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, виклад позовної заяви та надані докази дають підстави для задоволення вимог заяви в повному обсязі.

Керуючись ст.11,60,81,88,213,214,215,224,225 ЦПК України, ст.ст. 141,157 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 , -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України у супроводі матері, ОСОБА_2 без дозволу (згоди) та супроводу батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період з 03.01.2017 року по 27.01.2017 року до Республіки Туреччини.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1

на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_2 - сплачені нею 551 гривню 20 копійок судового збору.

Копію рішення направити відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення і роз'яснити, що заяву про перегляд заочного рішення може бути ним подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до суду, що його ухвалив.

Позивач має право оскаржити рішення суду протягом 10 днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Житомирської області.

Суддя: