У Х В А Л А

Справа № 183/5073/16

№ 2-з/183/94/16

12 вересня 2016 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 09 вересня 2016 року надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТД Лікоіл Україна» про стягнення боргу за договором оренди обєкту нерухомості по пров.Складський, 2-б, в м.Новомосковськ Дніпропетровської області в розмірі 98000 грн.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у відповідності до якої заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Пятихатки, вул..Клименка, 3 та ємності, змонтовані н6а рамі з металевого профілю (труба квадратна 80х80) за допомогою болтових зєднань, заводські номери 28056 та 28057, колонка «Шельф» одно пістолетна і насоса з електродвигуном, розташовані за адресою: вул..Центральна, 1-а, мт Межова Дніпропетровської області та заборонити державним реєстраторам, нотаріусам реєстраторам, будь-яким іншим особам, органам місцевого самоврядування, банківським та іншим установам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, переоформлення та реєстрацію права власності на вказане майно до вирішення справи по суті.

Заява обґрунтована тим, що відповідач заборгував велику суму коштів за договором оренди в розмірі 98000 грн., а вжиття заходів забезпечення позову є дійовими заходами щодо законних прав позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його продати, знецінити, знічтожити.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявляючи вимоги про необхідність накладення арешту на майно, позивач не вказує кому воно належить, як і не надає таких відомостей; як і не вказує обґрунтування необхідності застосування судом заявлених заходів забезпечення позову, тобто не вказує причини для їх застосування.

Крім того, подана заява не містить належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, підстав для задоволення заяви суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Г.Дубовенко