Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1470/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Берднікова Г. В.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

13.12.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Карпенка О.Л., Гайсюка О.В.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,-

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 05.11.2013 року біля 19 години 20 хвилин ОСОБА_3 приїхав до свого будинку, який розташований напроти його току, та почав кидати каміння по металопрофільному паркану, чим його пошкодив. 07.11.2013 року він звернувся з заявою до Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області щодо неправомірних дій та нанесення матеріальної шкоди збоку ОСОБА_3 За результатами розгляду його заяви оперуповноваженим СКР Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області було встановлено, що в діях ОСОБА_3 не виявлено ознак кримінального правопорушення, проте завдані збитки шляхом пошкодження металопрофільного паркану на загальну суму 2000 гривень. Посилаючись на ці обставини, просив стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема зазначає, що судом не надано належної оцінки показам свідків, якими було підтверджено факт пошкодження відповідачем металопрофільного паркану, та наданим ним доказам.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та реальними пошкодженнями, які є на даний час.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють правовідносини з відшкодування шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14, які, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 статті 60 ЦПК України вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що ґрунтують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником комплексу будівель, які складаються з: будівлі зерносховища, зерноскладу № 1, зерноскладу № 2 та навісу на току, та розташовані по АДРЕСА_1.

Згідно висновку оперуповноваженого СКР Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 09.11.2013 року щодо розгляду заяви ФОП ОСОБА_2, 05.11.2013 року біля 19 години 20 хвилин ОСОБА_3, мешканець АДРЕСА_2, приїхав до свого будинку, який розташований напроти току ФОП ОСОБА_2 та почав ображати працівників підприємства нецензурними словами та погрожував нанести тілесні ушкодження, кидався камінням по огорожі підприємства, чим пошкодив паркан, вартість якого складає 2000 грн.

Вказані обставини встановлені оперуповноваженим зі слів свідка ОСОБА_4, яка була допитана в суді першої інстанції і дала аналогічні показання.

Суд першої інстанції не врахував при вирішенні спору дані показання, з чим погоджується колегія апеляційного суду, оскільки ОСОБА_4 є працівником току ФОП ОСОБА_2 і перебуває в залежних стосунках з позивачем.

Згідно висновку експерта № 1303-1304 судової будівельно-технічної експертизи від 18.11.2016 року деформація паркану та воріт з металопрофілю могла відбутися від кидання каміння та удару невеликого розміру значною силою, яке наносить деформацію металопрофілю товщиною 0,5 мм, глибиною до 5 мм. Деформація паркану від падіння причепу могло мати значні об'ємні ушкодження, які на паркані відсутні. Але має місце точечні пошкодження паркану. Вартість будівельних робіт та матеріалів, необхідних для відновлення металопрофільного паркану складає 4490,40 грн.

При цьому, зі змісту даного дослідження вбачається, що паркан має також пошкодження, які відбулися від деформації різного походження (фізичне, деформація внаслідок пошкодження навісів, вітрове та інші).

Отже, не можна зробити остаточного висновку, що пошкодження, які знаходяться на паркані виникли внаслідок умисних протиправних дій відповідача, а позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що дані пошкодження металопрофільного паркану відбулися в момент тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що пошкодження, які зазнав паркан току не призвели до зниження його функціональних характеристик, і він продовжується використовуватись позивачем за призначенням з наявними пошкодженнями, що свідчить про відсутність необхідності його заміни, а відповідно, понесення позивачем додаткових матеріальних затрат.

Таким чином, правильно визначивши характер спірних правовідносин, встановивши із повнотою то всебічністю обставини справи із належною оцінкою здобутих доказів, врахувавши зміст доводів сторін щодо предмету спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: