АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/284/16 Справа № 208/7134/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

24 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк Аваль», третя особа - ОСОБА_4, про визнання припиненим договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.10.2014 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є незаконним, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права /а. с. 60-61/.

Зазначеним рішенням від 30.10.2014 року ОСОБА_2 відмовлено в його позовних вимог до ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» про визнання припиненим договору поруки / а. с. 55-56 /.

Рішення суду першої інстанції переглядалось в суді апеляційної інстанції 13.01.2015 року з постановленням в цей день колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області нового рішення по справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 / а. с. 82-86 /, але ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду від 13.01.2015 року - скасоване і справу передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції / а. с. 118-120 /.

Судом встановлено, що 04.08.2006 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») і ОСОБА_4 укладено Генеральну кредитну угоду № 014/08-11/288-06 та Кредитний договір траншу № 014/08-11/288/1-06 в рамках Генеральної кредитної угоди № 014/08-11/288-06 від 04.08.2006 року, відповідно до якого було надано споживчий кредит в сумі 21500 доларів США строком на 84 місяці, тобто до 04.08.2013 року / а. с. 2,4 /.

Потім, Додатковою угодою № 1 ДО від 02.03.2007 року до генеральної кредитної угоди від 04.08.2006 року - змінено ліміт кредитування до 37640 доларів США / а. с. 3 /.

В забезпечення виконання зобовязань за Генеральною кредитною угодою від 04.08.2006 року між ОСОБА_4 та банком укладено договір застави, предметом якої був автомобіль «Mazda 3», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, належний останній на праві власності /а. с. 6, 29/.

Також, в забезпечення виконання зобовязань, що виникають з умов Кредитного договору № 014/08-11/288/1-06 від 04.08.2006 року, між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №014/08-02/383-П від 04.08.2006 року, що підписаний обома сторонами /а. с. 5/.

Згідно до вимог ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки..

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно до умов договору поруки №014/08-02/383-П від 04.08.2006 року, укладеного між банком та ОСОБА_2, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпечення ними зобовязання.

Як вбачається з умов кредитного договору, а саме графіку погашення кредиту останній платіж позичальником мав бути внесений 02.08.2013 року /а. с. 26/, а тому з цього часу є момент настання вимоги у банку, у звязку з чим посилання позивача на те, що строк виконання зобовязання в договорі не встановлений є безпідставним.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, позивачем не доведені суду, які є підстави для припинення договору поруки, який відповідно до ст. 559 ЦК України, може бути припинений з припиненням забезпеченого зобов'язання, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Крім цього, порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За таких обставин, та виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню згідно ст.ст. 16,553,554,559 ЦК України, оскільки позивачем не надані докази того, що виконання зобовязань за кредитним договором припинене, або відбулась зміна зобовязань без згоди поручителя.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував прав і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, в силу умов Генеральної угоди №014/08-11/288-06 від 04.08.2006 року, Кредитного договору траншу в рамках Генеральної кредитної угоди № 014/08-11/288-06 від 04.08.2006 року, Договору поруки № 014/08-02/383-П від 04.08.2006 року та ст.ст. 16,553,554,559 ЦК України. дійшов до правильного висновку про відмову ОСОБА_2 в його позовних вимогах про визнання договору поруки припиненим.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст. 212 ПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання позивача ОСОБА_2М в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги той факт, що ще 20.02.2009 року відповідач надіслав боржниці ОСОБА_5 вимогу про дострокове повернення кредиту та відсотків, а до нього, як поручителя звернувся лише 12.03.2012 року, тобто банк встановивши порушення зобовязання протягом встановленого 6-місячного строку поручителю вимогу не надіслав та з позовом до нього не звернувся, а отже в силу ч. 4 ст.559 ЦК України порука є припиненою, - не можуть бути прийняті до уваги, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно 20.02.2009 року ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» звернулося до позичальника та поручителя, але не з вимогою дострокового повернення кредитної заборгованості, а з повідомленням про наявність у позичальника кредитної заборгованості та необхідність усунення порушень кредитних зобовязань / а. с. 8 /.

Потім, 12.03.2012 року ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» звернулося до поручителя, тобто ОСОБА_2, з вимогою про виконання грошових зобовязань за договором поруки / а. с. 9 /, а 17.05.2013 року - до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості / а. с. 38-39 /, який був розглянутий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська з постановленням 25.02 2015 року рішення про відмову банку в цьому позові / а. с.150-151 / і це рішення (згідно оглянутої апеляційним судом справи № 208/4119/13) є чинним на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, тобто на 24.02.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 4.1 спірного договору поруки - договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання.

Порука припиняється, якщо кредитор в межах трьохрічного терміну з дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимогу до поручителя / а. с. 5 /.

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення після спливу трьох років з дня настання строку виконання зобовязання.

Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору № 014/08-11/288/1-06 від 04.08.2006 року - договір набуває чинності з часу надання позичальнику кредитних коштів (частини коштів) та діє до повного погашення заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, штрафів та пені).

Згідно з п.6.5 цього ж Кредитного договору - кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадку невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави,інших договорів, що забезпечують погашення кредиту / а. с. 4 /.

Кредитор, тобто ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль», 12.03.2012 року скористався таким правом та направив ОСОБА_4 вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором, направивши ОСОБА_2 вимогу про виконання грошових зобовязань за договором поруки / а. с. 9 /.

Отже, ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль» змінив строк виконання основного зобовязання саме 12.03.2012 року, тому днем настання строку виконання основного зобовязання, з якого починається відлік трирічного строку для предявлення кредитором вимог до поручителя, буде 12.03.2012 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч. 4 ст.559 ЦК України 12.03.2015 року.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 13.02.2013 року № 6-3цс13, яка в силу ст. 380-7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України.

Інші доводи, викладені а апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: