Справа № 581/588/16-ц
Провадження № 2/581/244/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області,

про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить визнати право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що належало її батьку ОСОБА_2.

Мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько - ОСОБА_2, який постійно до дня смерті проживав в АДРЕСА_1. Після смерті батька відкрилася спадщина. За життя батько заповіт не складав. Вона, як спадкоємець за законом в установленому ЦК України в редакції 1963 року порядку спадщину прийняла, розпоряджаючись майном. Мати померла раніше від батька. Оформити свої спадкові права на житловий будинок та погосподарські будівлі, що належали батьку вона не зможе, оскільки на дане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи. Так як покійний батько ще за життя належним чином не оформив на себе право власності на вказане домоволодіння.

Позивач в судове засідання не з'явилася, у поданій письмовій заяві просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом отримано заяву відповідача про розгляд справу за його відсутності, претензії щодо позитивного вирішення питання відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, її батьками, згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7).

31 травня 1960 року ОСОБА_1 уклала шлюб, узявши прізвище чоловіка «ОСОБА_1» (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року в селищі Липова Долина Сумської області померла ОСОБА_5 (а.с. 8).

Рішенням виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради народних депутатів № 50 від 18 березня 1994 року узаконено побудований в 1959 році гр. ОСОБА_3 індивідуальний житловий будинок в АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до архівного витягу з рішення 19 сесії 21 скликання Липоводолинської селищної ради народних депутатів від 31 травня 1994 року, затверджено заяву на приватизацію присадибної земельної ділянки ОСОБА_3 загальною площею 0,25 га, з яких 0,05 га під будівництвом та 0,20 під особисте підсобне господарство (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в селищі Липова Долина Сумської області помер ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до довідки № 2676 від 2 серпня 2016 року, виданої виконкомом Липоводолинської селищної ради Сумської області ОСОБА_3 до дня смерті проживав в АДРЕСА_1 сам (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 3095 від 9 вересня 2016 року, виданої виконкомом Липоводолинської селищної ради Сумської області, ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_3, доглядала за домоволодінням в АДРЕСА_1 а саме проводила ремонт та обробляла присадибну ділянку (а.с. 38).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1052/01-16 від 7 вересня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами не зверталися. Відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені ОСОБА_3 відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався (а.с. 35).

Відповідно до копії рішення Липоводолинської селищної ради від 25 лютого 2016 року АДРЕСА_1

Із копії звіту про оцінку майна ПП ОСОБА_7 від 20 травня 2016 року вбачається, що вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1

7 квітня 2016 року КП «Сумське БТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У зв'язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_3 помер в 1996 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі.

Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено, проте матеріалами справи підтверджено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності цим Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, не передбачала обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у сільських населених пунктах (п. 4, 6 Інструкції), однак передбачала її проведення в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна введено лише Інструкцією, затвердженою наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121.

Таким чином судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3, який володів за життя домоволодінням з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 але не зареєстрував на себе право власності. Позивач прийняла спадщину після смерті батька, вступивши в управління спадковим майном. Через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння і зареєструвати право власності на нього, а тому її право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за позивачем права власності на вищевказане домоволодіння з господарськими спорудами.

Таким чином, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, а саме: літ. «А-1» - житловий будинок загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 22,9 кв.м., літ. «а1» - прибудова, літ. «Б» - сарай, літ. «В» - літня кухня, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - літня кухня, літ. «Ж» - прибудова, літ. «З» - гараж, літ. «№1-3» - огорожа.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський