Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення Рівненського міського суду від 5 квітня 2011 року у справі за позовом ТзОВ "Український промисловий банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17КВ-08 від 8 лютого 2008 року.

Відмовлено у задоволенні позову ТзОВ "Український промисловий банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 17КВ-08 від 8 лютого 2008 року.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" покликається на незаконність вказаного рішення суду в зв'язку з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що при розгляді справи суд порушив норми ст. ст. 525, 526, 530, 554, 610, 611, 614, 1049 та 1050 ЦК України та не взяв до уваги ту обставину, що 8 лютого 2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ТзОВ «Рівнепромекобуд» укладений кредитний договір, умови якого в подальшому змінені шляхом підписання 7 додаткових договорів, за умовами якого товариство отримало кредит в сумі 1 293 692,74грн. та 762 336,71 долара США, зі сплатою процентів за його користування в розмірі 22% річних у гривні та 15% річних у доларах США, з кінцевим терміном повернення до 7 лютого 2011року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за цим кредитом 28 листопада 2008року між кредитором та ОСОБА_1 укладений договір поруки, відповідно до умов якого він поручився солідарно з ТзОВ «Рівнепромекобуд» у повному обсязі відповідати перед ТзОВ «Український промисловий банк». В зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору заявлений даний позов про стягнення заборгованості з поручителя.

Зазначає, що при розгляді та задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського міською суду від 5 квітня 2011 року у зв'язку із нововиявленими обставинами були грубо проігноровані інтереси АТ "Дельта Банк", до якого перейшло право вимоги на підставі договору від 30.06.2010р. та, яке не повідомлося про розгляд справи, в результаті чого порушені права банку щодо можливості стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_1

Звертає увагу на те, що рішення Рівненського міського суду від 5 квітня 2011 року було переглянуте 10 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами під головуванням судді Сидорука Є.І., який ухвалив і рішення від 26 лютого 2015 року, яке стало підставою для перегляду рішення від 5 квітня 2011 року, що викликає сумніви в його об'єктивності та неупередженості, а також згідно ст. 20 ЦПК України є підставою для його відводу.

Крім того, рішення Рівненського міського суду від 26 лютого 2015 року, також оскаржене АТ "Дельта Банк" в апеляційному порядку.

З наведених підстав просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 10 грудня 2015 року, а рішення Рівненського міського суду від 5 квітня 2011 року залишити в силі.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений рішенням Рівненського міського суду від 26 лютого 2015 року факт недійсності з моменту укладення договору поруки №17/Zпор-08-1 від 28 листопада 2008 року, укладеного між ТзОВ "Український промисловий банк", ОСОБА_1 та ТзОВ "Рівнепромекобуд" є істотною обставиною для перегляду рішення Рівненського міського суду від 5 квітня 2011 року за нововиявленими обставинами та підставою для відмови у позові ТзОВ "Український промисловий банк" про стягнення боргу за кредитним договором.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на законі.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України слідує, що в тому разі, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Встановлено, що 8 лютого 2008року між ТзОВ "Рівнепромекобуд" та ТзОВ "Український промисловий банк" укладений кредитний договір №17/КВ-08 про відкриття не відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого останній надав кредит в сумі 1 293 692,74грн. та 762 336,71 долара США, з кінцевим терміном повернення до 7 лютого 2011року та сплатою процентів за його користування в розмірі 22% річних у гривні та 15% річних у доларах США, а у разі прострочення платежів основного боргу та процентів, комісії також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

В забезпечення виконання товариством зобов'язання за кредитним договором між ТзОВ "Український промисловий банк" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №17/Znop-08-1 від 28 листопада 2008року, відповідно до умов якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань.

Згідно зі ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

В зв'язку з порушенням умов договору боржником 28 жовтня 2009року ТзОВ "Український промисловий банк" надіслав вимогу позичальнику і поручителю згідно з якою вимагав достроково погасити всю суму тіла кредиту, сплатити нараховані відсотки та пеню протягом 30-ти днів.

У зв'язку із тим, що ТзОВ "Рівнепромекобуд" та ОСОБА_1 не виконали своє зобов'язання із погашення кредитної заборгованості, яка утворилась станом на 19 березня 2010 року, ТзОВ "Український промисловий банк" 26 березня 2010року звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30 червня 2010року до Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" перейшло право вимоги за зазначеними договорами кредиту та поруки, в зв'язку з чим ухвалою Рівненського міського суду від 30.08.2010року проведено заміну позивача ТзОВ "Український промисловий банк" на ПАТ "Дельта-Банк".

14.10.2010року ПАТ "Дельта-Банк" збільшено позовні вимоги, відповідно до яких просило стягнути заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 12 жовтня 2010 року та становить в загальній сумі 9 549 038,77 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пред'явивши 28.10.2010р. вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, ТзОВ "Український промисловий банк" відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й пред'явив позов до поручителя протягом шести місяців, а тому

наявні підстави для стягнення заборгованості з поручителя.

Встановлено, що ТзОВ "Рівнепромекобуд" зобов'язався перед банком повернути суму кредиту з процентами до 7 лютого 2011року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Так, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування тіло кредиту повинно повертатись по 99 515грн. та по 58641доларів США в період з 22 жовтня 2008року по 25 січня 2010року, решта - щомісячно в таких же сумах по 25-27 число згідно графіку, останній платіж мав бути здійснений-7.02.2011р(а.с.19).

Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Відповідно до ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, тому зазначені правила (з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Згідно п.4.4 додаткової угоди №5 від 22.10.2008року до кредитного договору №17/КВ-08 від 8.02.2008року чергові платежі по відсотках боржник повинен був здійснювати щомісячно в строк з 28 числа по останній робочий день поточного місяця включно, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14.

Із виписок з особового рахунку, що містяться на а.с.36-67 т.1 вбачається, що платежі по погашенню боргу по тілу кредиту позичальником не вносилися, ним сплачувалися щомісячно проценти за користування кредитними коштами по 27.11.2008року включно.

Перший транш по поверненню тіла кредиту повинен був сплачений боржником до 25 січня 2010року, а ТзОВ "Український промисловий банк" пред'явив позов до суду 26.03.2010року, тому не сплив шестимісячний строк по поверненню тіла кредиту за період з 8.02.2008р. по 25.03.2010року і дострокового його погашення та порука в частині вимог про стягнення тіла кредиту не припинилася.

Разом з тим, на день звернення до суду із позовом (26.03.2010року) закінчився шестимісячний строк пред'явлення вимог до ОСОБА_1 про стягнення прострочених відсотків, що нараховані у період з 28.12.2008року до 27.08.2009р. та згідно розрахунку становлять(а.с.32-33т.1) у гривнях в загальній сумі 189 473,16грн., в доларах США в сумі 77186,6доларів США; пені, що нарахована на прострочені тіло кредиту та відсотки за період з 1.01.2009року по 27.08.2009р. та згідно розрахунку(а.с.34-35т.1) становить в загальній сумі 36679,40грн.

В зв'язку з тим, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, з поручителя на користь банку підлягає стягненню, в межах заявленого позову заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 8 711 556грн.77коп., яка утворилась станом на 12 жовтня 2010 року та складається: із тіла кредиту у гривнях в сумі 1 293 692,74грн., в доларах США в сумі 762 336,71доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ 7,9099грн. за 1 долар США станом на 12.10.2010року становить 6 030 007,10грн.; відсотків: у гривнях в сумі 258 170,58грн. ((447643.74(поточні та прострочені)-189473.16)), в доларах США 119 675,38 доларів США((196861.98 (поточні та прострочені) -77186.6)), що за офіційно встановленим курсом НБУ 7,9099грн. за 1 долар США станом на 12.10.2010року становить 946 620,28грн. та пені, що нарахована на прострочені тіло кредиту та відсотки в загальній сумі 183066,17грн.((219745.57(загальна сума)-36679.4)).

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 4 лютого 2016року в задоволенні позовних вимог ТзОВ "Рівнепромекобуд" до ОСОБА_1, третя особа ТзОВ "Український промисловий банк" про визнання договору поруки недійсним відмовлено, а тому підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно виписок по рахунках НОМЕР_1, та НОМЕР_2(а.с.192-195) ПАТ "Дельта Банк" 20.07.2012року списав за рахунок резервів заборгованість ТзОВ "Рівнепромекобуд" по основному боргу та відсотках у доларах США, що виникли на підставі кредитного договору №17/КВ-08-1 від 8.02.2008року.

Разом з тим, Національний банк України встановив Методику визначення безнадійною заборгованості за активними банківськими операціями та постановою Правління Національного банку України від 1.06.11 N 172, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.06.11 за N 722/19460, затвердив Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву (далі - Порядок).

Згідно з п. 7 цього Порядку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості, а тому покликання відповідача про те, що вказана заборгованість не може бути стягнута з нього через її списання не грунтується на законі.

Сплата судового збору при подачі апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" ухвалою судді Апеляційного суду Рівненської області від 29.12.2015року була відстрочена, однак 10.02.2016р. до суду апеляційної інстанції надійшов оригінал платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 2 002грн.

Позов задоволено на 91%, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір в сумі 3248,7грн.(1700+1870=3570) та 120грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення.

Враховуючи викладене, рішення суду постановлено порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 254, 533, 554, 559, 610, 612 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" заборгованість по кредитному договору №17/КВ-08-1 від 8.02.2008року в загальній сумі 8 711 556(вісім мільйонів сімсот одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість)грн.77коп., яка утворилася станом на 12 жовтня 2010 року та складається: із тіла кредиту у гривнях в сумі 1 293 692(один мільйон двісті дев'яносто три тисячі шістсот дев'яносто дві)грн.74 коп., в доларах США в сумі 762 336(сімсот шістдесят дві тисячі триста тридцять шість) доларів 71 центів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ 7,9099грн. за 1 долар США станом на 12.10.2010року становить 6 030 007грн.(шість мільйонів тридцять тисяч сім)грн.10коп.; відсотків: у гривнях в сумі 258 170(двісті п'ятдесят вісім тисяч сто сімдесят)грн.58коп., в доларах США 119 675(сто дев'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят п'ять) доларів 38 центів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ 7,9099грн. за 1 долар США станом на 12.10.2010 року становить 946 620 (дев'ятсот сорок шість тисяч шістсот двадцять)грн.28коп. та пені, що нарахована на прострочені тіло кредиту і відсотки в загальній сумі 183066(сто вісімдесят три тисячі шістдесят шість)грн.17коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3248(три тисячі двісті сорок вісім)грн.70коп. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення в сумі 120(сто двадцять)грн., всього 3 368( три тисячі триста шістдесят вісім)грн.70коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.