Справа № 415/283/16-ц
Провадження № 2/415/388/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.02.16 р. Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Нестеренко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, та згідно позовних вимог зазначив про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в будинку АДРЕСА_1 понад шести місяців, тому просив задовольнити позов, визнати відповідачів такими що втратили права користування житловим приміщенням, зобов'язати зняті з реєстрації.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилюється на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину. Між позивачем та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу з ОСОБА_2 вони мають сина ОСОБА_3 В 1991 році між ним та ОСОБА_2 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, в 1991році, колишня дружина разом з сином виїхали з будинку. На теперішній час відповідачі є громадянами Російської Федерації. Позивач вимушений сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих в житловому будинку, що є тягарем для нього.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_3. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи була повідомлена.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу України, при тимчасової відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців. Якщо наймач або члени його родини були відсутні по поважних причинах більше ніж шість місяців, цей строк по заяві відсутнього може бути продовжено. Визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більше встановленого законом терміну здійснюється у судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину по закону від 15.11.1989 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1.(а.с.8).

Відповідачі по справі ОСОБА_2, та ОСОБА_3 були зареєстровані в вищевказаному будинку, що підтверджується записом в домові книжці.(а.с.10.11).

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 17.09.1991року, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було розірвано 17.09.1991року (а.с.13).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (із змінами та доповненнями) , у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до довідки голови квартального комітету від 14.01.2016року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживають з 1991року. (а.с. 12).

Відповідачем ОСОБА_3 направлено до суду заяву у якій він підтверджує, що дійсно є громадянином Російської Федерації, на підтвердження чого надав копію паспорту, та з 1991 року не проживає за адресою АДРЕСА_1.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, вони є сусідами ОСОБА_1 і підтверджують, що ОСОБА_1 з 1991року проживає сам в будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживають понад 20 років, є громадянами Російської Федерації.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач будучи за свідоцтвом про право власності на спадщину є власником будинку АДРЕСА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Реєстрація особи у житловому приміщенні передбачає право такої особи, у тому числі, і щодо користування житлом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного та житлового

У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржуються в порядку, встановленим КАС України.

Таким чином, вимоги про зняття осіб з реєстраційного обліку не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, оскільки рішення суду про виселення особи з займаного приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Отже, належними і допустимими доказами доведено, що відповідачі за зареєстрованим місцем проживання не мешкають з 1991року, тобто більше шести місяців, підстав для збереження за ними права користування житлом не встановлено.

Керуючись ст. 10,60 ЦПК України, ст.16,321,391ЦК України.ст.71, 72 ЖК України п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (із змінами та доповненнями) , у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратила право на користування будинком АДРЕСА_1

У задоволенні позову в інший частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - головуючий: С.Л.Бойко

.