АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7512/15-ц 22-ц/774/489/К/16
Справа № 216/7512/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/489/К/16 інстанції - Бондарєва О.І.
Категорія № 50 (3) Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Барильської А.П.

при секретарі: Євтодій К.С..

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, який під час розгляду справи уточнила та в обґрунтування зазначила, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у Автотранспортному коледжі ДАНЗ КНУ на денному відділенні в групі ОРДР 13 2/9 на 2 курсі. Шлюб з відповідачем був розірваний 05 липня 2001 року та з цього часу вони перестали вести спільне господарство. Відповідач в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає та син повністю знаходиться на її утриманні. На теперішній час вона працює, однак її заробітної плати не достатньо для утримання сина, котрому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача на утримання сина, щомісячно до закінчення сином навчання чи до досягнення ним 23-річного віку.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 січня 2015 року, уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто щомісяця аліменти з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривен, на період навчання сина, тобто до 30.06.2017 року, починаючи стягнення з 25.09.2015 року, але не більш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допущено рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким зменшити розмір аліментів до мінімального. Так, на його думку, суд не врахував, що він на теперішній час не працює, перебуває на обліку у Криворізькому міському центрі зайнятості та допомогу не отримує, у зв'язку з чим у нього відсутня можливість сплачувати 1000 грн. аліментів на утримання сина.

Крім того, вважає, що суд не врахував в повному обсязі його матеріальний стан та склад сім'ї. Так, він перебуває у шлюбі, має неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., що складає дохід його сім'ї та є меншим, ніж дохід позивача, який складає 3500 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з підстав п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, які мають значення для справи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1996 року, який було розірвано 05 липня 2001 року (а.с. 4, 12).

Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5), батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є - ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_2 (позивач).

Як вбачається з довідки квартального комітету № 46, позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_4 (а.с. 7).

Відповідно до довідок № 124 від 07.09.2015 року, та № 2420 від 09.11.2015 року ОСОБА_4 дійсно навчається у Автотранспортному коледжі ДВНЗ КНУ на денному відділенні в групі ОРДР 13 2/9, стипендія не призначена. Термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30.06.2017 року (а.с. 8, 24).

Позивач ОСОБА_2 працює в Дніпропетровському казенному експериментальному протезно-ортопедичному підприємстві (Криворізька протезно-ортопедична дільниця) на посаді оператора компнабору та отримала заробітну плату: у березні 2015 року - 3165,29 грн., квітні 2015 року - 3061,19 грн., травні 2015 року - 3750,39 грн., червні 2015 року - 3807,03 грн., липні 2015 року - 3483,37 грн., серпні 2015 року - 4155,39 грн. (а.с. 11).

Відповідач ОСОБА_3 станом на 27 листопада 2015 року зареєстрований як безробітний в Криворізькому міському центрі зайнятості з 03 листопада 2015 року, дохід відсутній (а.с. 43, 44).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 184, 199, 200 Сімейного Кодексу України, обов'язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей за умови навчання в учбовому закладі та потреби в цьому дитини.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд помилково визначився з розміром стягнутих аліментів.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча в змозі надавати таку допомогу та дитина повністю знаходиться на її утриманні.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сину, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не працює (а.с. 61, 66-67), а, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не врахував майновий стан відповідача, те, що він перебуває на обліку в Центрі зайнятості, доходу не має, у зв'язку з чим колегія вважає можливим зменшити розмір стягнутих аліментів з 1000 грн. до 800 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 05 січня 2016 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі з 1000 грн. до 800 (вісімсот) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

А.П. Барильська