Справа № 2-931/10 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2919/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 15.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Приходька К.П., Білоконь О.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2014 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року головний державний виконавець відділу ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиціїї Київської області звернувся до суду із вказаним вище поданням, яке мотивував тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом № 2-779, виданим Васильківським міськрайонним судом Київської області 12 лютого 2010 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку. 17 травня 2012 року відкрите виконавче провадження, однак боржник аліменти не виплачує, допустив заборгованість, яка станом на 01 вересня 2013 року становить 13540 грн. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, просив обмежити право ОСОБА_2 на виїзд за кордон з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2014 року подання державного виконавця задоволено, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду з України за кордон ОСОБА_2 з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання покладених рішенням суду зобовязань.

Боржник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаргу мотивує тим, що він не отримував копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а відтак не ухиляється від виконання судового рішення.

Роглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ст.3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника -фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення боржником ОСОБА_2 в добровільному порядку не виконується, а відтак є передбачені законом підстави для тимчасово обмеження боржника у праві виїзду з України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та зроблені в результаті неповного зясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної і необгрунтованої ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2012 року головним державним виконавцем міського відділу ДВС Васильківського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-779, виданим 12 лютого 2010 року Васильківським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця до її повноліття.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Суд уваги на вказані вимоги закону не звернув та не зясував чи ухиляється боржник від виконання зобовязання, а якщо ухиляється, то в чому це полягає і якими доказами це стверджується.

Зі справи вбачається, що державний виконавець додав до подання лише постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 травня 2012 року (а.с.5) та виконавчий лист, який взагалі не стосується і не повязаний із даною справою і сторонами у якому вказані інші особи (а.с.4).

Суд залишив поза увагою те, що звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду з України державний виконавеь не надав доказів на підтвердження тих обставин, що ним чинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу, в тому числі не надано доказів на підтвердження отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та ухилення останнього від виконання рішення.

У справі відсутні докази, що боржник повідомлявся державним виконавцем про наявність боргу чи викликався до ВДВС із врученням викликів, проте не зявлявся, що б свідчило про його ухилення.

В матерілах справи взагалі відсутній документ, зокрема розрахунок боргу, який би підтверджував його наявність та період за який він виник.

Крім того, відповідно до приписів ст.3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Проте справа розглянута не судом, а суддею одноособово, а також за відсутності державного виконавця, що є порушенням норм процесуального права, бо згідно ст.3771 ЦПК України справа має розглядатися за участю державного виконавця, який і має доводити суду обгрунтованість та підставність свого подання.

Вказані порушення потягли неповне зясування судом всіх обставин справи, які є важливими, поскільки йдеться про обмеження прав громадянина на вільне пересування, що гарантовані громадянам ОСОБА_5 України.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що обмеження у праві виїзду з України ОСОБА_2 було застосовано судом першої інстанції передчасно та без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці згідно вимог закону при вирішенні подання.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає до скасування, а справа направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Ухвалу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий

Судді: