Справа № 725/3840/16-ц
УХВАЛА

про забезпечення позову

12.09.2016 Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру №6, що по вул. Герцена, 12 м. Чернівці, загальною площею 58 кв.м., в тому числі житловою площею 33, 60 кв.м..

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, частково дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд , за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову .

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи , якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, зокрема, зясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Разом із тим, як вбачається з наданої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.08.2016 року, квартира №6, що по вул. Герцена, 12 м. Чернівці належить відповідачу на праві спільної сумісної власності, а отже ОСОБА_2 не є одноосібним власником квартири. Частка відповідача у нерухомому майні не визначена.

Зважаючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову може призвести до порушення прав інших осіб, які не приймають участі у розгляді справи. Окрім того суду не було надано доказів щодо вартості частки у нерухомому майні відповідача, що не дає можливості суду визначити чи є співмірним обраний позивачем вид забезпечення позову із заявленими позовним вимогам.

З урахуванням наведеного суд вважає, що заява про забезпечення позову необгрунтована та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_3 Л. А.