Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/810/15-ц головуючий у 1 інстанції Телегуз С.М.
провадження № 22-ц /778/779/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приазовського районного суд Запорізької області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приазовська районна державна адміністрація, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні,

В С Т А Н О В И Л А:

03.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 в якому просив усунути йому перешкоди в його спілкуванні з дочкою, визначивши йому як спосіб участі у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, систематичні щотижневі побачення з донькою у середу з 10 години до 12 годин, та щосуботи з 10 годин до 17 годин в присутності матері.

17.09.2015 року ОСОБА_2 уточнив свої вимоги, де просив усунути йому перешкоди в його спілкуванні з дочкою, визначивши йому як спосіб участі у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, систематичні побачення з нею щотижнево з 17 години пятниці до 17 години неділі без присутності матері, а також визначити систематичні побачення з дочкою з 10 години до 15 години у всі офіційні святкові дні та в період літніх канікул протягом червня, липня, серпня щорічно протягом тижня кожного місяця.

В обґрунтування позову зазначає, що має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з її матірю ОСОБА_3. Відповідачка постійно перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною і з цього приводу у них постійно виникають конфлікти, оскільки ОСОБА_5 не дає йому бачитися з дитиною і приймати участь у її вихованні. Рішенням комісії Приазовської районної державної адміністрації від 07.11.2014 року визначено ОСОБА_2 дні та години спілкування з дочкою, а саме: щотижнево у середу з 10 години до 12 години та щосуботи з 10 години до 17 години у присутності матері. Після прийняття зазначеного рішення позивач неодноразово звертався до відповідачки, однак остання відмовлялась надати йому побачення з дитиною, чим перешкоджає спілкуванню з дитиною. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач вказав, що працює, і тому просить встановити йому режим спілкування з дитиною відмінний від того, який встановлений органом опіки ат піклування.

Рішенням Приазовського районного суд Запорізької області від 01 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з дочкою та її вихованні, визначивши ОСОБА_2 як спосіб участі у вихованні дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, систематичні побачення з нею щотижнево у середу з 10 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин та щосуботи з 10 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин у присутності матері дитини. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, вважає, що суд не врахував агресивного поводження відповідача та її родичів до нього, проживання в різних селах на значній відстані, вважає спілкування з дитиною у присутності матері неможливим, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається із матерів справи, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьки проживають окремо, дитина проживає разом з матірю.

Визначаючи режим спілкування та зустрічей з дочкою, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Приазовської районної державної адміністрації від 07.11.2014 року було визначено ОСОБА_2 режим спілкування та зустрічей з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижнево у середу з 10 години до 12 години та щосуботи з 10 години до 17 години (з перервою на денний відпочинок дитини) проводити час разом з дитиною у присутності матері. (а.с.6)

Згідно з висновком Приазовської районної державної адміністрації (органу опіки та піклування) від 06.11.2015 року, враховуючи малолітній вік дитини вирішено, що необхідно визначити дні та години спілкування ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижнево у середу з 10 години до 12 години та щосуботи з 10 години до 17 години у присутності матері.

Допитавши свідків, дослідивши відомості про батьків та обставини якими керувався орган опіки та піклування щодо участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, та оскільки сторони самостійно у добровільному порядку зазначене питання вирішити не змогли позов задовольнив частково, визначивши часи побачень з урахуванням вказаного вище висновку органу опіки та піклування.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, набула чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7,141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питанні виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Крім того, згідно з ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Зясувавши обставини справи й надавши оцінку наданим по справі доказам, суд вірно встановив характер спірних правовідносин та правомірно керувався при вирішенні спору ст. 159 СК України, якою встановлено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод.

Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи спосіб участі ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижнево у середу з 10 години до 12 години та щосуботи з 10 години до 17 години у присутності матері, та здійснення її виховання шляхом встановлення графіку спілкування з нею, суд, враховуючи висновок органу опіки та піклування від 06.11.2015 року, який дійшов в інтересах дитини категоричного висновку про недоцільність встановлювати дні побачення батька з сином без присутності матері, та пояснення представника вказаного органу, виходив з того, що дитина на час ухвалення рішення не досягла трирічного віку, не відвідувала дитячий заклад, а тому з урахуванням віку не має досвіду знаходження без матері.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на складнощі у звязку із відсутністю між селами у межах одного району не приймаються колегією судів, оскільки по перше, визначаючи

графік спілкування батька з дитиною суд виходив відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, поперед всього із інтересів дитини, малолітнього віку немовля, яка тісно повязана та не має досвіду спілкування без матері а по - друге позивач не наводить доказів на підтвердження труднощів спілкування з дитиною.

Посилання ОСОБА_2 на звернення до органів міліції не спростовують висновків суду. проте що дитина на час ухвалення рішення не досягла трьох років, та ще не має досвіду спілкування з іншими особами без присутності матері, а отже висновок органу опіки піклування, який прийнятий судом зроблений поперед всього в інтересах дитини з урахуванням її віку.

Враховуючи режим спілкування позивача з дитиною, зазначений у висновку органу опіки та піклування, та беручи до уваги, що позивачем не було надано ні доказів на обґрунтування зазначеного ним режиму спілкування з дитиною, відмінного від рішення органу опіки та піклування, ні доказів на спростування висновку органу опіки та піклування, враховуючи малолітній вік дитини, суд правильно визначив доцільним позивачу режим спілкування з дитиною з урахуванням висновку органу опіки та піклування, який найбільше відповідає інтересам дитини і сприятиме реалізації батьками своїх прав.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висків суду, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді :