АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6194/2016 Головуючий у 1-ій інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач: Барановська Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Барановської Л.В.,

суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку та зняття з реєстраційного обліку.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 незаконно займає жилу площу розміром 29,8 кв.м. в гуртожитку АДРЕСА_1, з огляду на що підлягає виселенню.

На обґрунтування своїх вимог вказав, що відповідач ОСОБА_2 був призначений на посаду Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» наказом Міністерства Регіонального розвитку та будівництва України на підставі контракту. При отриманні ордеру від 04.07.2013 року на жилу площу в гуртожитку № 2 та вселенні у вказаний гуртожиток, без погодження органом управління державним майном - Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, ОСОБА_2 перевищив необхідний обсяг дієздатності.

У зв'язку із порушенням умов контракту та трудової дисципліни контракт з ОСОБА_2 було розірвано та звільнено його з посади генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП».

З огляду на те, що відповідач не є аспірантом, не є працівником ПАТ «КиївЗНДІЕП» та з ним не було укладено договору Оренди - найму житла у зазначеному гуртожитку, позивач просив визнати недійсним ордер від 04.07.2013 року на жилу площу розміром 29,8 кв.м. та 35,0 кв.м. в гуртожитку АДРЕСА_1 виданий заступником Генерального директора ПАТ «КиївЗНДІЕП» Сердюк В.О. на ім'я ОСОБА_2 та виселити ОСОБА_2 із займаної житлової площі. Представник позивача також просила виселити без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_3

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2016 року позов ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кімнати (блоку) АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про виселення з кімнати (блоку) АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на момент видання ордеру згідно із строковим трудовим договором займав посаду Генерального директора підприємства на підставі контракту № 27 від 01.11.2012 року та отримав жилу площу розміром 29,8 кв.м. та 35,0 кв.м в АДРЕСА_1, а також відповідачка ОСОБА_3 яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 також зареєстрована та проживає у даному спірному приміщенні.

Згідно наказу №391К/ОС від 10.09.2014 року ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Задовольняючи позов частково та вирішуючи питання щодо дійсності ордера та виселення відповідачів із гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 132 ЖК України та на підставі недоведеності доказів.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

У відповідності до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є підставою для вселення на надану жилу площу.

Статтею 132 ЖК України визначено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, яким їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій , які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині 2 цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», якщо гуртожиток надано у зв'язку з роботою, слід з'ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, та з яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зі ст. 132 ЖК України без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 не є аспірантом, не є працівником ПАТ «КиївЗНДІЕП» та не було укладено договору Оренди-найму житла у даному гуртожитку, а відповідачка ОСОБА_3 взагалі не працювала у позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що є всі підстави для виселення відповідачів з гуртожитку по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не вірно було застосовано норми ст. 132 ЖК, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, з оцінкою якого колегія суддів погоджується.

Інші доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді. Підстав для скасування рішення суду, передбачених ст. 309 ЦПК України, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі ч 1. ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити, рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді