Справа № 361/1779/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/5891/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 17.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за ненадані послуги, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 2350 грн. коштів за невиконані послуги, пеню за порушення грошового зобовязання у розмірі 1129 грн. 55 коп., проценти за користування чужими коштами у розмірі 199 грн. 35 коп., та 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що у березні 2013 року вона передала 2350 грн. працівникам рекламного агентства ПП «Медіа Група «Маркет», відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за поліграфічні послуги та оформлення реклами, однак вказує, що відповідачі замовлених нею послуг не виконали та гроші не повернули, що змусило її звернутися до суду із цим позовом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що вона, зайшовши до офісного приміщення рекламного агентства ПП «Медіа Група «Маркет», усно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обумовили замовлення щодо виготовлення рекламних буклетів та з цією метою позивачка оплатила замовлені послуги у розмірі 2350 грн.

На підтвердження своїх доводів про передання грошових коштів відповідачам, позивачка надала рукописні без печатки субєкта господарювання квитанції від 15 березня 2013 року, 14 травня 2013 року, 24 травня 2013 року та 06 червня 2013 року з найменуванням та вартістю послуг, на яких зазначено, що субєктом господарювання є СПД ОСОБА_3 (а. с. 5-6, 47-50).

Згідно п.3 ст. 1 зазначеного Закону виконавцем є субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» N 5 від 12.04.1996 року розяснюється, що Закон ( «Про захист прав споживачів» ) регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. На відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія цього Закону не поширюється.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у позові, оскільки жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позивачкою надано не було.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не містять переконливих даних щодо предмета доказування, зокрема щодо підтвердження факту отримання відповідачами зазначених коштів та наявності між сторонами укладеного договору про надання послуг та зводяться до переоцінки доказів, суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди позивачки з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 309 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: