02.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/8323/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Берко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні відносини припинені.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис за № 470 /а.с.5/.

Відповідно до приписів ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Встановлено, що при одруженні позивачка змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» і після розірвання шлюбу бажає залишити дане прізвище.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачене ч.4 вказаної статті.

Сім′я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки в сім'ї немає взаєморозуміння, почуття кохання втрачено. Фактично шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені, як стверджує позивач з серпня 2015 року, в свою чергу представник відповідача зазначає, що шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства припинені з червня 2014 року. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо. Майновий спір відсутній.

Керуючись ст.ст.105, 110, 112 СК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області , актовий запис № 470 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 прізвище залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Басова