Справа № 751/9056/16-ц Провадження № 22-ц/795/2215/2016 Головуючий у I інстанції -Косач І. А. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарями - Шапко В.М., Герасименко Ю.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника Чернігівської міської ради - Гаценка О.О.,

представника КП «ЖЕК-13» - Прохоренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до Чернігівської міської ради, Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Рішенням від 21 жовтня 2016 року Новозаводський районний суд м. Чернігова в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_5 відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просять скасувати оспорюване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки пред'явленим позивачами доказам щодо їх фактичного спільного проживання та ведення спільного господарства, зокрема, квитанціям про сплату ОСОБА_5 житлово-комунальних послуг, показам допитаних в якості свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та складеного за участю ОСОБА_1 акту від 16 червня 2016 року про проживання в квартирі ОСОБА_5

Позивачі зазначають, що під час розгляду справи відповідачі не заперечували факту вселення і проживання ОСОБА_5 у спірній квартирі, проте, суд прийшов до необґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 не було зареєстровано у спірній квартирі через відсутність на це згоди квартиронаймача ОСОБА_1 та відсутність таких повноважень у її представника.

Також вказують, що районний суд неправильно витлумачив ст.ст. 64, 65 ЖК України, якими передбачено право наймача житла вселяти до себе певних осіб та визначати їх статус, оскільки ОСОБА_1 виявила свою волю на вселення до спірної квартири кровного родича - племінника ОСОБА_5, визначивши його статус як члена її сім'ї.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 та її представник не довели, що ОСОБА_5 є членом сім'ї ОСОБА_1, ведуть спільне господарство та пов'язані спільним побутом. Крім того, позивач ОСОБА_1, яка фактично проживає в іншій місцевості, не надала особистої згоди на реєстрацію свого племінника, а адвокат, який діяв від її імені на підставі довіреності, не був наділений повноваженнями щодо надання такої згоди.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується копією особового рахунку № 138608-8 (а.с. 4). Згідно вказаних у ньому відомостей, спірна квартира належить до державного житлового фонду, а ОСОБА_1 зареєстрована в житловому приміщенні з 16 квітня 2001 року.

11 травня 2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 направили на адресу КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради спільну заяву про вселення як члена сім'ї та внесення змін до договору найму, в якій просили внести зміни до квартири АДРЕСА_1, прийняти вселення ОСОБА_5 на правах члена сім'ї наймача та зареєструвати його місце проживання в такому статусі у вказаній квартирі, внісши відповідні відомості до облікових документів (а.с. 8).

Листом начальника КП «ЖЕК-13» від 16 червня 2016 року заявникам було роз'яснено, що квартиронаймач ОСОБА_1 має право надати дозвіл на вселення ОСОБА_5 як члена сім'ї. Також зазначено, що письмових договорів найму житла державного житлового фонду в якості окремих документів на даний час не існує, і питання реєстрації або зміни місця проживання вирішує виконком Чернігівської міської ради через Центр надання адміністративних послуг (а.с. 9).

З акту, складеного 16 червня 2016 року комісією у складі майстра КП «ЖЕК-13», квартиронаймача ОСОБА_1 та сусідів, вбачається, що ОСОБА_5, який є племінником квартиронаймача, з квітня 2016 року постійно проживає АДРЕСА_1

Із заявою про внесення змін до договору найму житла та облікової документації позивачі повторно звернулись до КП «ЖЕК-13» 15 липня 2016 року (а.с. 12), на яку знову отримали відповідь про неможливість задоволення заявленого ними клопотання (а.с. 13).

26 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернувся з письмовою заявою до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, в якій просив зареєструвати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14). У вказаній заяві згоду на реєстрацію ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1 надав адвокат ОСОБА_2, який діяв на підставі договору від 14 травня 2016 року про надання правової допомоги та послуг адвоката.

Адміністратором було прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання у зв'язку з ненаданням особою необхідних документів. Вказане рішення на даний час є чинним і позивачами не спростоване.

Звернувшись до суду з вимогою про визнання права користування житловим приміщенням, позивачі, з посиланням на ст.ст. 64, 65 ЖК України зазначили, що ОСОБА_5 вселився у спірне помешкання у квітні 2016 року за згодою та волею квартиронаймача ОСОБА_1 - своєї рідної тітки, постійно проживає та сплачує за надані комунальні послуги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім'ї наймача належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме інший з подружжя, їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 судам роз'яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, в повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та матеріали справи, правильно визначив наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5, пославшись на їх неналежне підтвердження.

Так, законодавець чітко визначив вичерпний перелік умов, за яких особа може бути визнана членом сім'ї наймача, а саме, постійне проживання з наймачем та ведення з ним спільного господарства. На підтвердження постійного проживання ОСОБА_5 з наймачем та ведення з ним спільного господарства позивачами було надано лише акт від 16 червня 2016 року про проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та квитанції про сплату наданих КП «ЖЕК-13» послуг.

Проте, вказані відомості не є доказами в контексті ст.ст. 58-60 ЦПК України саме спільного проживання ОСОБА_1 та її племінника ОСОБА_5 за однією адресою, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 фактично та постійно проживає в АДРЕСА_3

Апеляційний суд погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що в ході розгляду справи не встановлено порушення житлових прав позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з боку відповідачів. Так, в ході розгляду справи і в суді першої інстанції, і в апеляційному суду представники обох відповідачів зазначили, що за умови дотримання встановленої законодавством процедури з боку позивача ОСОБА_1 будуть внесені зміни до договору найму житла щодо її племінника ОСОБА_5

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315-317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: