Справа № 203/4201/16-ц
УХВАЛА

13 вересня 2016 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.09.2016 року було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, зняття арешту з майна.

В наданій разом із позовом заяві позивач в порядку забезпечення позову просив зупинити реалізацію арештованого майна виставочного салону непродовольчих товарів по вул.ОСОБА_3Леніна,1-а в м.Дніпропетровську; заборонити організатору електронних торгів ДП «СЕТАМ» підписувати протокол електронних торгів арештованим майном, приймати оплату за придбане на електронних торгах арештоване майно; заборонити державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складати акт про проведені електронні торги арештованим майном, надсилати постанову про зняття арешту з реалізованого майна; заборонити начальнику Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області затверджувати акт про проведені електронні торги арештованим майном; заборонити видавати свідоцтво про придбання арештованого майна та проводити державну реєстрацію прав власності та інших речових прав спірного майна.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з позовної заяви, предметом заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог є визнання права власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4 на нерухоме майно - виставочний салон непродовольчих товарів по вул.ОСОБА_3Леніна,1-а в м.Дніпропетровську, а також зняття арешту з вказаного майна, накладеного чисельними постановами державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Кіровського і Бабушкінського відділів державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

В обґрунтування поданого позову та заяви про його забезпечення позивач посилався на те, що зазначене нерухоме майно належало на праві власності його померлій матері ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 29.12.2011 року, а тому він, як спадкоємець останньої за заповітом має право на отримання в спадщину вказаного майна. Проте, подальша його реалізація в рамках виконавчого провадження утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову та ускладнить реалізацію його прав власності на нерухоме майно.

Разом з тим, суд враховує, що до позовної заяви та заяви про забезпечення позову не надано доказів, які б свідчили про набуття померлої ОСОБА_4 за життя права власності на спірне майно у передбаченому законом порядку. Відповідний витяг з Державного реєстру прав власності в матеріалах відсутній, а надана копія договору дарування сама по собі не є достатнім свідченням належності спірного майна ОСОБА_4 на час її смерті з урахуванням положень ст.331 ЦПК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено набуття права власності на нерухоме майно з моменту державної реєстрації відповідного права.

Крім того, з наданої до позову постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на виставочний салон непродовольчих товарів по вул.ОСОБА_3Леніна,1-а в м.Дніпропетровську, вбачається, що за даними Державного реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на зазначене вище майно зареєстровано за іншою особою ОСОБА_5

Також щодо спірного майна існують чисельні обтяження, накладені в рамках виконавчих проваджень.

Таким чином, за відсутності на момент подачі та розгляду заяви про забезпечення позову належних доказів, щодо належності спірного майна померлій ОСОБА_4 на час її смерті та відкриття спадщини, наявності даних про те, що рішення по справі може вплинути на права та обовязки інших осіб (ОСОБА_5, як особи за якою зареєстровано право власності на спірне майно; а також сторін у виконавчих провадженнях, в рамках яких накладено обтяження на спірне майно), які до участі у справі позивачем згідно поданої позовної заяви не залучались, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову за необгрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак