Справа № 209/5069/15-ц
Провадження № 2/209/191/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Замкової Я.В.,

за участі секретаря Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 13 листопада 1992 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 943. Просив сплачений ним судовий збір з відповідача не стягувати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбі з 13 листопада 1992 року. Спільних дітей не мають. Останні 5-6 років сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім'я існує лише формально. Вважає, що подальше збереження їх родини є неможливим.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, просила розглядати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, зясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 13 листопада 1992 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 943 (а.с. 5).

Від шлюбних відносин сторони не мають спільних дітей.

На теперішній час сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин.

Ухвалою суду від 18.03.2016 року, за клопотанням відповідача, яка заперечувала проти позову, та просила надати сторонам строк на примирення, так як вважала, що можливо зберегти сім'ю та що почуття коханя одне до одного не втрачене, судом було надано сторонам строк для примирення до 26 серпня 2016 року. Однак, до цього часу сторони не примирилися, позивач відновлювати подружні стосунки не бажає, збереження шлюбу вважає не можливим, подальше знаходження в шлюбі суперечитиме його інтересам.

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, прийняті судом заходи щодо примирення сторін результатів не надали, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 3, 60, 61, 88, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13 листопада 1992 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 943 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.В. Замкова