Справа № 203/847/16-ц
УХВАЛА

26 лютого 2016 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2, треті особи Управління з питань захисту прав споживачів Департаменту споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради, Громадська організація «Служба захисту прав споживачів», про захист прав споживача, визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності договору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.5 ст.110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Як вбачається з додатків до позовної заяви, зокрема виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованим місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є пр.Лісовий,11/158 в м.Києві.

Зареєстрованим місцем проживання позивачки є пров.Кибальчича,31 в Ленінському районі м.Дніпропетровська.

Згідно укладеного між сторонами договору, вбачається, що предметом останнього є організація робіт з виготовлення та встановлення в квартирі позивачки ПВХ конструкцій.

Також з умов договору та додатків до позовної заяви вбачається, що безпосередньо відповідачкою, як виконавцем, згідно договору повинні були виконуватись роботи із проведення замірів з виїздом майстра, а також оформлення заявки заводу виробнику на виготовлення конструкцій та подальшого їх встановлення в квартирі позивачки.

Відповідно до ст.532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або

зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов'язання; 4) за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов'язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно листа Департаменту споживчого ринку і сфери послуг Уравління з питань захисту прав споживачів від 14.12.2015 року вбачається, що на момент проведення перевірки за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ю.Савченка,26, підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за вказаною адресою не здійснювалась.

Таким чином, враховуючи, що зареєстроване місце проживання сторін знаходиться поза межами Кіровсько-го району м.Дніпропетровська, виготовлення замовлених позивачкою згідно договору ПВХ конструкцій проводилось заводом виробником, а не безпосередньо відповідачкою за зазначеною в договорі адресою по вул.Ю.Савченка,26 в м.Дніпропетровську та згідно умов договору обовязки останньої полягали в організації робіт по виготовленню конструкцій шляхом проведення замірів з виїздом майстра та подальшому встановленні виготовлених заводом виробником конструкцій саме в квартирі позивачки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування правил алтернативної підсудності, встановлених ч.5 ст.110 ЦПК України.

Відповідно до ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

З урахуванням вищезазначеного, позов ОСОБА_3 підлягає поверненню заявниці для подання до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109,110,115,121,208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2, треті особи Управління з питань захисту прав споживачів Департаменту споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради, Громадська організація «Служба захисту прав споживачів», про захист прав споживача, визнання недійсним договору, застосування наслідків недійсності договору - повернути позивачці для подачі до належного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак