Провадження № 4-с/344/113/16
У Х В А Л А

19 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Пастернак І.А.

секретаря: Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції на дії заступника начальника Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.07.2016 року, зобовязання відкрити виконавче провадження по виконавчих листах виданих Івано-Франківським міським судом 22.07.2015 року №344/7813/2013 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в сумі 2 295,00 грн. та в сумі 38 702,50 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії заступника начальника Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.07.2016 року, яку просив скасувати, зобовязати відкрити виконавче провадження по виконавчих листах виданих Івано-Франківським міським судом 22.07.2015 року №344/7813/2013 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в сумі 2 295,00 грн. та в сумі 38 702,50 грн.

В судове засідання представник заявника не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої вимоги скарги підтримав з мотивів наведених в ній та просив скаргу задоволити (а.с.43).

Представник відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

22.07.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 38 702,50 грн. та про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 половину витрат на проведення експертизи в сумі 2 295,00 грн.

31.07.2015 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ було відкрито виконавчі провадження №48293771 та №48293813 з примусового виконання вказаних виконавчих листів, які 31.08.2015 року були обєднані у зведене виконавче провадження №48583160.

На підставі заяви від 09.10.2015 року представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 12.10.2015 року було видано постанови про повернення виконавчого документа та оригінали виконавчих листів.

13.07.2016 року скаржником знову було подано до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції заяви про відкриття виконавчих проваджень, до яких були приєднані виконавчі листи про про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 38 702,50 грн. та про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 половину витрат на проведення експертизи в сумі 2 295,00 грн.

15.07.2016 року заступником начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 було винесено постанови ВП № 51654565 та ВП №51654603 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, виконавчий документ було повернуто на підставі п.1 ч.1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження за заявою стягувача 12.10.2015 року, крім того подано копію виконавчого документа, а не оригінал (а.с.47, 48).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів.

Однак, суд вважає такі дії заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, оскільки, відповідно до розяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №6 від 07.02.2014 року, ураховуючи положення п.1 ч.1 та ч.5 ст. 47 у взаємозвязку з вимогами п.7 ч.1 ст. 26 Закону про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв старший державний виконавець відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає дії заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 при винесенні постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень неправомірними та слід усунути таке порушення шляхом їх скасування.

Вимога скарги про зобовязання заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 відкрити виконавче провадження по виконавчих листах виданих Івано-Франківським міським судом 22.07.2015 року, на переконання суду до задоволення підлягає лише частково.

Так, Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. З цією метою останніх наділено дискреційними повноваженнями при прийнятті ними управлінського рішення.

При цьому суд зазначає, що саме державний виконавець до прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження в силу ч. 1 ст. 25 Закону зобов'язаний вирішити питання про те, чи не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, чи він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та чи пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, тільки за відсутності обставин, визначених Законом України "Про виконавче провадження", які б служили підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до провадження даний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження.

Крім того, обов'язок державного виконавця вжити всіх передбачених законом заходів щодо його виконання передбачено чинним законодавством України, а тому не потребує додаткового судового уповноваження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню лише в частині зобов'язання заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів № 344/7813/2013, виданих Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 22.07.2015 року про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 38 702,50 грн. та про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 половину витрат на проведення експертизи в сумі 2 295,00 грн.

Щодо вимоги, то обов'язок державного виконавця вжити всіх передбачених законом заходів щодо виконання ухвали суду, а тому не потребує додаткового судового уповноваження.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 19 Конституції України, п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст. ст. 1, 5, 11, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 383-387 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції на дії заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.07.2016 року, зобовязання відкрити виконавче провадження по виконавчих листах виданих Івано-Франківським міським судом 22.07.2015 року №344/7813/2013 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в сумі 2 295,00 грн. та в сумі 38 702,50 грн. - задоволити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 щодо винесення постанов про відмову у відкритті виконавчих проваджень по виконанню виконавчих листів №344/7813/2013 року, виданих 22.07.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Скасувати постанови заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 від 15.07.2016 року про відмову у відкритті виконавчих проваджень ВП № 51654565 та ВП №51654603.

Зобов'язати заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про відкриття виконавчих проваджень від 13.07.2016 року на підставі виконавчих листів № 344/7813/2013, виданих Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 22.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 38 702,50 грн. та про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 половину витрат на проведення експертизи в сумі 2 295,00 грн.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Пастернак І.А.