Провадження № 2-з/520/9/16
УХВАЛА

09.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Південний» про забезпечення доказів в порядку п.3 ст. 133 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2016 року представник Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Південний» звернувся до Київського районного суду міста Одеси з заявою про забезпечення доказів в порядку ст. 133 ЦПК України, в якій просить суд:

- зобов'язати Державну службу з безпеки на транспорті надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію щодо наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 будь-якого водного транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого водного транспортного засобу;

- зобов'язати ДП "Класифікаційне товариство регістр судноплавства України" надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 будь-якого водного транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого водного транспортного засобу;

- зобов'язати ДП "Класифікаційне товариство регістр судноплавства України" надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 будь-якого водного транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого транспортного засобу;

- зобов'язати Капітанію Одеського порту надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 будь-якого транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого транспортного засобу.

Представник Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Південний» в обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 є боржником ОСОБА_1 Банку «Південний» за кредитним договором №В27 2008г від 23.01.2008 року з урахуванням додаткових угод. Зобовязання прийняті ОСОБА_2 за вказаним договором кредиту виникли у останнього внаслідок укладення 12.12.2012 року із банком додаткової угоди до кредитного договору №В27 2008г від 23.01.2008 року, у звязку з якою боржником перед банком щодо виникнення зобовязань по договору кредиту став ОСОБА_2. Первісним позичальником за договором кредиту був ОСОБА_5

Представник також зазначив, що ОСОБА_2 прийняті зобов'язання за договором кредиту не виконує. Зокрема на сьогоднішній день за вказаною особою обліковується прострочена заборгованість за відсотками перед банком в сумі 9226 доларів 94 цента США. Вказана заборгованість щоденно збільшується, оскільки кредит не погашений, а відсотки підлягають нарахуванню до сплати до моменту виконання повного погашення заборгованості по кредиту. Забезпеченням зобов'язань ОСОБА_2 по вказаному кредитному договору виступили поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 згідно договорів поруки від 21.01.2016 року та 12.12.2012 року, які відповідно до вказаних договорів та ст. 554 ЦК України, є солідарними боржникам. ОСОБА_1 «Південний» має намір звернутися до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту. Заявнику відомо, що за вказаними відповідачами зареєстроване майно, водний транспортний засіб, за рахунок якого грошові вимоги банку можуть бути задоволені, зокрема у судовому порядку. Однак заявник позбавлений можливості отримати документи, які засвідчують, що судно належить саме відповідачам або одному з них, оскільки така інформація надається лише власникам такого майна. Разом із тим, такі докази матимуть суттєве значення при пред'явленні у судовому порядку позовних вимог до відповідачів, а також вимог щодо забезпечення позову, оскільки їх наявність запобігатиме ризику відчуження водного транспортного засобу, що зробить неможливим вжиття заходів з арешту такого майна. Реєстрація (облік) морських та річкових суден покладена на такі державні органи як Державна служба з безпеки на транспорті, ДП "Класифікаційне товариство регістр судноплавства України", Капітанія Одеського порту. У звязку з вказаним ОСОБА_1 «Південний» був вимушений звернутися до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом витребування у вищевказаних державних органів доказів, з метою отримання достовірної інформації про наявність зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2В./ОСОБА_4 та ОСОБА_3 судна, а також інформації щодо пору реєстрації такого судна. Отримання вчасно такої інформації сприятиме запобіганню ризиків неможливості задоволення вимог банку до договором кредиту.

Представник ПАТ АБ «Південний» у судове засідання не зявився.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до пред'явлення нею позову. У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов'язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, заподіяні у зв'язку із забезпеченням доказів.

Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Згідно зі ст.135 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається судом, який розглядає справу, а якщо позов ще не пред'явлено, - місцевим загальним судом, у межах територіальної підсудності якого можуть бути вчинені процесуальні дії щодо забезпечення доказів.

У разі обґрунтованої вимоги заявника, а також якщо не можна встановити, до кого може бути згодом пред'явлено позов, заява про забезпечення доказів розглядається судом невідкладно лише за участю заявника.

Питання про забезпечення доказів вирішується ухвалою.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Якщо після вчинення процесуальних дій щодо забезпечення доказів позовну заяву подано до іншого суду, протоколи та інші матеріали щодо забезпечення доказів надсилаються до суду, який розглядає справу.

Також суд зазначає, що згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду. В той же час згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 вересня 1994 року у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (п. 65), рішення від 18 лютого 1999 р. у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 59), рішення від 10 травня 2001 р. у справі "Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства" (п. 98), рішення від 10 травня 2001 р. у справі "Z. та інші проти Сполученого Королівства" (п. 93), рішення від 12 липня 2001 р. у справі " Ганс-Адам II проти Німеччині" (п. 45). У цьому контексті Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 67), " Ганс-Адам II проти Німеччини" (п. 45).

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що у звязку з неможливістю заявником отримання доказів та необхідністю їх, з метою предявлення позову, заява Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Південний» про забезпечення доказів в порядку ст. 133 ЦПК України підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 133-135 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Південний» про забезпечення доказів в порядку п.3 ст. 133 ЦПК України задовольнити.

3обов'язати Державну службу з безпеки на транспорті (01135, Київ-135, проспект Перемоги, 14) надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію щодо наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2 (адреса: м. Одеса, вул. Довга, 120А, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_4 (адреса: м. Одеса, вул. Львівська, 78, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) будь-якого водного транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого водного транспортного засобу.

Зобов'язати ДП "Класифікаційне товариство регістр судноплавства України" (04070, м. Київ, вул. П.Сагайдачного, 10), надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2 (адреса: м. Одеса, вул. Довга, 120А, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_4 (адреса: м. Одеса, вул. Львівська, 78, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) будь-якого водного транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого водного транспортного засобу.

Зобов'язати ДП "Класифікаційне товариство регістр судноплавства України" (04070, м. Київ, вул. П.Сагайдачного, 10), надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2 (адреса: м. Одеса, вул. Довга, 120А, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_4 (адреса: м. Одеса, вул. Львівська, 78, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) будь-якого водного транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого транспортного засобу.

Зобов'язати Капітанію Одеського порту (м. Одеса, вул. Успеська, 4) надати до Київського районного суду м. Одеси інформацію наявності/відсутності зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2 (адресами. Одеса, вул. Довга, 120А, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_4 (адреса: м. Одеса, вул. Львівська, 78, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) будь-якого транспортного засобу, а також інформації щодо наявності порту реєстрації такого транспортного засобу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, однак оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.