Справа №766/5699/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ус О.В.,

секретар Ханіков І.І.,

з участю скаржника ОСОБА_1,

представника ВДВС ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, заінтересована особа: ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2016 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 на дії державного виконавця, відповідно до якої просив визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона від 07.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави виконавчого збору у сумі 134490,00 грн. на підставі виконавчого листа №2-6661 виданого 28.01.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона; постанову від 07.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору; постанову від 07.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 100,00 грн. на підставі виконавчого листа №2-6661 виданого 28.01.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона; постанову від 07.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору.

В обґрунтування скарги, зазначив, що на підставі рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 01.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 1344900,00 грн. 28.01.2011 року виданий виконавчий лист №2-6661, на підставі зазначеного виконавчого листа 16.03.2011 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до листа №13/4-11д Херсонського поштампа від 13.04.2011 року зазначена постанова надійшла на адресу заявника 22.03.2011 року, строк для добровільного виконання зазначений в постанові 23.03.2011 року. Після відкриття виконавчого провадження він вважає, що добровільно виконував рішення суду, на момент винесення оскаржуваних постанов від 07.04.2016 року виконавче провадження з примусового стягнення боргу завершено на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 та ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", в зв'язку з його виконанням, крім того заявником сплачено 39880,79 грн. виконавчого збору. Вважає постанови незаконними, винесеними з порушеннями вимог законодавства, оскільки не відповідають вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", не зазначено строк пред'явлення їх до виконання, прийнята з порушенням строку тощо, та просить їх скасувати.

Заявник скарги в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі, просив поновити строк на подання скарги, оскільки про наявність оскаржених постанов йому стало відомо 16 червня 2016 року. Державний виконавець протиправно виніс постанови, оскільки закінчився строк предявлення їх до виконання. Крім того, державним виконавцем ніяких примусових дій щодо виконання судового рішення не проводилося, тому стягнення виконавчого збору є незаконним. Просив визнати незаконними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення з нього виконавчого збору; постанову про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій від 07.04.2016 року та постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій.

Представник ВДВС вважала скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки державним виконавцем Лепською А.В., яка на час розгляду справи в суді звільнилася, постанови ухвалені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася про причини неявки суд не повідомила, її явка обовязковою не визнавалася. Суд ухвалив розглядати справи у її відсутність.

Судом встановлено наступне.

В провадженні ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні перебувало виконавче провадження ВП № 25152243 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 1 344 900,00 грн., провадження у справі було відкрите 16.03.2011 року, боржникові встановлений строк для самостійного виконання постанови до 23.03.2011 року (арк. справи 10), яку він отримав 22.03.2011 року (арк. справи 37).

23.03.2011 року ОСОБА_6 звернувся до ВДВС з заявою про поновлення йому строку на добровільне виконання судового рішення, в якій повідомив, що він своєчасно не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та 23.03.2011 року подав заяву до Суворовського районного суду м.Херсона про затвердження мирової угоди (арк. справи 11-12).

11.04.2011 року ОСОБА_6 подав пояснення до ВДВС, відповідно до яких ним пояснено, що 22.03.2011 року з метою добровільного виконання судового рішення ним укладено мирову угоду, яка передана для затвердження до суду, але 08.04.2011 року заява залишена судом без розгляду. Мирова угода та акт про передачу майна укладені ним зі стягувачем ще до отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження. Вважав, що складенням мирової угоди він виконав добровільно судове рішення. Вказав, що він не може отримати ухвалу суду про залишення його заяви без розгляду для апеляційного оскарження (арк. справи 13-15).

Постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні ОСОБА_7 від 11 квітня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 134490,00 грн. (арк. справи 4), станом на 07.04.2016 року залишок несплаченого судового збору становив 94004,81 грн.

Постанова від 11.04.2011 року ОСОБА_1 до подання цієї скарги не оскаржувала ся, ухвалою від 19.09.2016 року вимоги щодо визнання незаконною та скасування постанови від 11 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 134490,00 грн. залишені без розгляду.

ОСОБА_1 протягом липня 2011 року червня 2014 року сплачувалися суми на розрахунок ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні на виконання судового рішення за виконавчим листом 2-66619 від 23.01.11 р. згідно платіжних доручень (арк. справи 16-36). Зі сплачених сум відраховувався також виконавчий збір.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 26 березня 2012 року за поданням ВДВС Суворовського РУУЮ у м.Херсоні затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 шляхом погашення суми боргу в розмірі один мільйон гривень передачею боржником у власність стягувача обєкту нерухомого майна, інша частина боргу 344900,00 грн. підлягає стягненню в порядку виконавчого провадження (арк. справи 8). Ухвала набрала законної сили 03.04.2012 року.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 28.03.2016 року надійшла заява стягувача ОСОБА_5 про сплату ОСОБА_1 боргу в повному обсязі.

07.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні стягнуто з ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 100,00 грн. (арк. справи 6).

07.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні закінчене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу в загальному розмірі 1344900,00 грн. При цьому Постанови про стягнення виконавчого збору та витрат винесено в окреме провадження (арк. справи 9).

Крім того постановами від 07.04.2016 року відкриті виконавчі провадження № 51101869 та №51102019 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих вій в розмірі 100,00 грн. від 07.04.2016 року та залишку нестягнутого виконавчого збору в розмірі 94004,81 грн. відповідно (арк. справи 5).

З матеріалів зведеного виконавчого провадження за ЄДРВП 51475357 встановлено, що копії постанов «про відкриття» ОСОБА_1 отримав 16 червня 2016 року.

За змістом ст. 383 та ч.1, 2 ст. 385 ЦПК України вбачається, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга може бути подана до суду у 10 денний строк з дня коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення прав чи свобод.

Згідно ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ВДВС не доведено, що ОСОБА_1 отримав копії постанов про відкриття виконавчих проваджень та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій раніше ніж 16.06.2016 року або достовірно знав про їх існування. Матеріали виконавчих проваджень не містять доказів направлення постанов рекомендовано поштою, відомості про вручення поштових відправлень відсутні.

До суду ОСОБА_1 звернувся 23.06.2016 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про поновлення скаржнику строків звернення до суду зі скаргою в частині вимог про відкриття виконавчих проваджень від 07.04.2016 року та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 07.04.2016 року.

Розглядаючи справу за суттю суд виходить з наступного.

Правомірність постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 11.04.2011 року не перевіряється, оскільки скарга в цій частині залишена без розгляду.

Виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1 344 900,00 грн. закінчене 07.04.2016 року на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом не приймаються до уваги посилання скаржника на пропущення строків предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи (за винятком посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення) можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За п. 3.7.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ч.6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, законом передбачений інший строк предявлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору не пізніше одного робочого дня з дня завершення виконавчого провадження. Саме це, в даному випадку, є строком предявлення постанови для виконання.

Посилання скаржника на відсутність затвердження постанови про стягнення виконавчого збору начальника ВДВС та печатки органу, що його видав спростовані матеріалами виконавчого провадження.

Щодо відсутності в постанові про стягнення виконавчого збору строку для її добровільного виконання, суд повторно звертає увагу, що законність постанови про стягнення виконавчого збору від 11.04.2011 року не є предметом оскарження. Крім того, до виконавчого документу не предявляються вимоги щодо вказівки у ньому строку для його добровільного виконання.

Тобто, рішення (дії) державного виконавця Лепської А.В. щодо відкриття виконавчого провадження 07.04.2016 року на підставі постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 прийнято в межах її повноважень відповідно до закону.

Щодо постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час ухвалення постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій) витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошти виконавчого провадження складаються з: коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника; авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Пунктом 3.13.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року віднесено до інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами ДВС, належать витрати на:

а) зарахування коштів на відповідний рахунок органу ДВС (комісія банку);

б) виплату винагороди державним виконавцям;

в) придбання службових житлових приміщень;

г) придбання службових приміщень;

ґ) страхування державних виконавців;

д) забезпечення державних виконавців форменим одягом;

е) матеріально-технічне забезпечення діяльності служби, у тому числі: придбання канцелярських та господарських товарів, передплата періодичних, довідкових та інформаційних видань; придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, витрати транспортних послуг, утримання транспортних засобів та оренда транспортних засобів, у тому числі грошова компенсація за використання державними виконавцями власного автотранспорту; оренда приміщень, ремонт та обслуговування оргтехніки, поштові витрати та витрати на послуги зв'язку, модему, Інтернету;

є) установку телефонів, модемного зв'язку та охоронної сигналізації;

ж) охорону та охоронну сигналізацію;

з) поліграфічні витрати;

и) проведення семінарів;

і) відрядження та проїзд державних виконавців, у тому числі на придбання проїзних документів;

ї) оплату комунальних послуг та енергоносіїв;

й) придбання основних засобів та програм;

к) Єдиний реєстр;

л) поточний та капітальний ремонт приміщень;

м) інші витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, у якій зазначаються перелік та суми витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк.

Скаржником не доведено, що державним виконавцем у постанові про стягнення витрат на проведення виконавчих дій внесено витрати, не передбачені Законом.

Частина 3 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається заявник скарги стосується виконавчого збору, а не витрат на проведення виконавчих дій. З аналогічних підстав не приймається до уваги посилання на п.3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Посилання скаржника на відсутність затвердження постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій начальника ВДВС та печатки органу, що його видав спростовані матеріалами виконавчого провадження.

Тобто, рішення (дії) державного виконавця Лепської А.В. щодо винесення постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій від 07.04.2016 р. прийнято в межах її повноважень відповідно до закону.

Щодо постанови про відкриття виконавчого провадження за постановою державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій.

Постанова державного виконавця є одночасно виконавчим документом та відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відкриття виконавчого провадження.

При цьому права заявника скарги не порушені відкриттям провадження 07.04.2016 року, оскільки при наявності порушень при ухваленні як постанови про закінчення виконавчого провадження, так і постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» його права можуть бути відновлені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення (дії) державного виконавця Лепської А.В. щодо відкриття виконавчого провадження 07.04.2016 року на підставі постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій прийнято в межах її повноважень відповідно до закону.

Витрати, повязані з розглядом скарги відсутні.

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 293, 383-388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, заінтересована особа: ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

СуддяОСОБА_8