АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 р. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І.М., посилаючись на те, що державний виконавець не направив їй постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2015 р., чим фактично позбавив її можливості у добровільному порядку виконати рішення суду.

Крім того, 26.06.2015 р. державний виконавець не пересвідчившись у отриманні нею постанови про відкриття виконавчого провадження, та не перевіривши наявності у неї за місцем проживання належного їй на праві власності автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, передчасно виніс постанову про його розшук.

Посилаючись на наведене, з урахуванням уточнень, просила визнати незаконними дії державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження та оголошення рухомого майна боржника в розшук, а також скасувати постанови від 08.06.2015 р. про відкриття виконавчого провадження та від 26.06.2015 р. про розшук майна боржника.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2015 р. у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення її скарги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд не урахував її доводів про те, що вона не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження, що позбавило її права на її оскарження та можливості погашення заборгованості в добровільному порядку.

Крім того, державний виконавець не надав доказів підтвердження необхідності оголошення автомобіля у розшук.

Справа № 755/15230/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4121/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи зазначена юридична особа повідомлена належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд керувався тим, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій діяв з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Рішенням Дніпровським районним судом м. Києва від 24.12.2013 р. з ОСОБА_1, та ОСОБА_6 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 37.3/АА-056.07.2 від 06.06.2007 р. в сумі 51 507,71 доларів США та 72 627, 43 грн.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 26.06.2014 р., виконавчий лист до виконання ПАТ «Родовід Банк» пред'явило до виконання 02.06.2015 р.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І.М. від 08.06.2015 р. відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа №755/17339/13-п, виданого 01.04.2015 р. Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованості у розмірі 51 507,71 доларів США та 72 627, 43 грн.

В той же день державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З матеріалів справи убачається, що державний виконавець направляв ОСОБА_1 копії зазначених постанов. З копії зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що 19.06.2015 року ОСОБА_1 отримала рекомендоване повідомлення, що надійшло з відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві.

Зазначене спростовує доводи заявника про те, що їй не було відомо про відкриття виконавчого провадження, що позбавило її можливості в добровільному порядку виконати рішення суду. Такі доводи є непереконливими і тому, що після набрання рішенням суду законної сили і до ухвалення судового рішення за її скаргою, ОСОБА_1 не здійснила жодної оплати на виконання рішення суду про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ «Родовід Банк».

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Коломієць І.М. від 26.06.2015 р. оголошено розшук майна боржника.

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зазначена норма зобов'язує державного виконавця своєчасно і в повному обсязі вживати всі необхідні заходи та використовувати увесь наданий йому законом інструментарій для примусового виконання рішення, в залежності від конкретних обставин, з дотриманням прав та інтересів як боржника так і стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Оскаржуючи дії державного виконавця Ліхацька І.М. не навела будь-яких доказів наявності у неї грошових коштів чи іншого майна, на яке державний виконавець міг би звернути стягнення на виконання судового рішення, без оголошення автомобіля у розшук та накладення арешту на її майно.

В даному конкретному випадку, ураховуючи розмір заборгованості боржника, не виконання ним в добровільному порядку судового рішення, і не вчинення ним будь-яких дій, які б свідчила про його часткове виконання, колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв в межах та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку чим вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: