АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4093/16 Головуючий 1-ї інстанції - Шуліка Ю.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського ГРУ КБ «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського ГРУ КБ «Приватбанк» (надалі - ХГРУ КБ «Приватбанк» або відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк, відповідач-2), в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння, а саме у відповідача-2 належний йому автомобіль - ВАЗ 21099, державний НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6, що належить йому на праві власності.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що він є власником вищевказаного автомобілю, але на даний час він незаконно утримується Банком з метою подальшої його реалізації, мотивуючи наявністю у нього заборгованості за кредитним договором. Але, ніякої заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» він не має, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2014року по справі №2011/1107/2012, постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.07.2013року, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.09.2014року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.10.2014року. Окрім того зазначає, що на підставі додаткової угоди №1 від 28.11.2013року до кредитного договору від 20.07.2005року, укладеного між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», узгоджена сторонами сума заборгованості була внесена ним на рахунок Банку, що стало підставою для залишення їхньої позовної заяви без розгляду, згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2014року. Його неодноразові звернення до Банку про повернення належного йому транспортного засобу, залишилися беззадоволення, а тому за захистом своїх порушених прав він змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні суду першої інстанції представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 позов визнав, пояснивши, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договором №SAMDN 1960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», виникла заборгованість, що стало підставою для звернення Банку з позовом до суду. Під час судового розгляду сторонами було укладено додаткову угоду №1 до даного договору, якою зменшено суму заборгованості. Представник не заперечував, що ОСОБА_1 повністю сплатив визначену за додатковою угодою №1 суму заборгованості та на даний час будь-яка заборгованість за кредитом відсутня. При цьому представник відповідача підтвердив, що спірний автомобіль у 2011 році працівниками Банку було вилучено у власника, у зв'язку з наявністю на той час заборгованості за вищевказаним договором, але будь-яких документів про вилучення цього автомобіля працівниками Банку складено не було. Після погашення заборгованості Банк не повернув автомобіль ОСОБА_1, оскільки існувала інша заборгованість за картковим кредитним договором №б/н від 20.07.2005року.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Витребувано із незаконного володіння ПАТ КБ «Приватбанк» - автомобіль ВАЗ 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на неналежну оцінку наданим сторонами доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правомірного й обгрунтованого висновку, що належний на праві власності позивачу ОСОБА_1 автомобіль Банком утримується незаконно.

Судом встановлено, що 20.07.2005року між ЗАО КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 був укладений договір №SAMDN 1960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит на придбання автомобіля ВАЗ 21099, кузов НОМЕР_5, державний реєстраційний НОМЕР_7, строком до 19.07.2010року. У забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, ОСОБА_1 передав Банку в заставу вищенаведений транспортний засіб.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по сплаті щомісячних платежів за цим кредитним договором виникла заборгованість. У період існування заборгованості за договором №SAMDN 1960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», працівниками Банку в 2011 році було вилучено у позивача предмет застави - автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2, який по теперішній час знаходиться на стоянці Банку.

Судом з'ясовано, що даний автомобіль є предметом застави лише за договором №SAMDN 1960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка». Ця обставина визнана сторонами і ними не спростовується.

Матеріали справи свідчать проте, що Банк звертався до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №SAMDN 1960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка», а останній звернувся із зустрічним позовом до Банку про визнання частково недійсним даного кредитного договору. Під час розгляду справи ПАТ КБ «Приватбанк» відмовився від заявленого позову. Ухвалою цього суду від 14.03.2014року справу залишено без розгляду. Підставою для відмови Банку від заявлених вимог стало повне погашення ОСОБА_1 заборгованості за договором №SAMDN 1960 про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної картки «Авторострочка».

Також судом з'ясовано, що 20.07.2005року між ЗАО КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір №б/н про надання карткового кредиту в сумі 1700,00грн. У зв'язку з наявністю заборгованості за цим договором в сумі 6 672,16грн., Банк звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. 25.04.2008року Московським районним судом м. Харкова було винесено судовий наказ №2-н-275/08 про стягнення з ОСОБА_1 вищеназваної заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.07.2005 року. Судовий наказ було звернуто до виконання. Згідно постанови державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 23.07.2013року, виконавче провадження по виконанню судового наказу №2-н-175/08 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» і одночасно припинено чинність арешту майна боржника - автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Із приєднаної до матеріалів копії рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.09.2014року вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» повторно звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором карткового кредиту №б/н від 20.07.2005року, але в задоволенні позовних вимог йому було відмовлено за сплином пропуску строку позовної давності. Вказане рішення є чинним по теперішній час.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» при розгляді цієї справи стверджував, що зараз відсутня заборгованість за договором карткового кредиту №б/н від 20.07.2005року. Також він зазначив, що на даний час будь-якої заборгованості ОСОБА_1 перед Банком немає, у подальшому з жодним позовом до позивача Банк не звертався. Також представник не заперечував того факту, що при вилученні автомобіля ніякого документу про це не складалося, автомобіль фактично утримувався банком з метою подальшої реалізації його для погашення заборгованості за картковим кредитом №б/н від 20.07.2005 року.

Колегія суддів погоджується з доводами суду, наведеними в рішенні стосовно того, що звернення стягнення на майно боржника, яке є предметом застави за певним договором для погашення заборгованості за іншим кредитним договором, суперечить вимогам діючого законодавства.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника здійснюється не інакше як на підставі виконавчого документу, на підставі рішення суду. Однак, ні рішення суду з приводу стягнення заставного майна, та виконавчого документу на даний час не існує, а тому суд дійшов правильного висновку, що підстав для утримування Банком належного ОСОБА_1 на праві приватної власності автомобіля не мається.

Статтею 321 ЦК України визначено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Внаслідок незаконного утримування Банком належного позивачу транспортного засобу, було порушено право останнього як власника автомобіля - на володіння, користування, розпорядження рухомим майном.

Відповідно до положень ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В судовому засіданні апеляційного суду представником Банку в якості правової підстави для застосування виїмки автомобіля було надано завірену копію Акту Д№221061 ІVV прийому автомобіля від позичальника ОСОБА_1, який допустив прострочку кредиту по кредитному договору №077358 від 20.07.2005року. Цей документ не містить дати його складання, в ньому зазначається, що автомобіль приймається від ОСОБА_1, а підписує акт дружина ОСОБА_6 Окрім того, акті є посилання на неіснуючий номер кредитного договору. Отже, вказаний акт свідчить не про примусову виїмку автомобіля, а проте, що ОСОБА_1 нібито добровільно віддав сам свій автомобіль Банку, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки вже 08.07.2011року ним подано до Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» заяву про незаконне вилучення у нього автомобіля.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -