Справа №442/5246/16-ц
Провадження №2/442/1856/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Михавко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

Встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

У підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що він у квітні 2007 року позичив відповідачам кошти в сумі 2500 доларів США кожній. Згідно умов договорів позики, вищевказані кошти останні зобов»язувались повернути йому до 10.01.2012 року. Проте, останніми в строки так і не повернуто йому позичених коштів, останні уникають зустрічі з ним, таким чином ухиляються від виконання взятих на себе зобов»язань. Однак згідно умов договорів позики, в разі невиконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взятих на себе зобов»язань, останні зобов»язуються передати у власність йому квартиру в АДРЕСА_1. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачами була надана розписка . Зважаючи на неповернення йому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отриманих коштів згідно договорів позики, відтак за ним підлягає визнання права власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

У судове засідання ні позивач, ні його представник не з»явилися, однак від представника позивача ОСОБА_5 поступила заява, в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримають у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують та просять позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомивши причин, хоча повістка їм була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст. 197 ЦУПК України судовий розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав :

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.2 ст. 1047 ЦК України , на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 у квітні 2007 року позичив відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кошти в сумі 2500 доларів США кожній. Згідно умов договорів позики, вищевказані кошти останні зобов»язувались повернути йому до 10.01.2012 року. Проте, останніми в строки кошти так і не повернуто

Згідно умов договорів позики, в разі невиконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взятих на себе зобов»язань, останні зобов»язуються передати у власність позивачу квартиру в АДРЕСА_1. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачами була надані розписки від 07.04.2007 року присутності свідків .

Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Будучи власниками нерухомого майна відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно ст. 539 ЦК України мають право виконати зобов'язання альтернативним способом, а саме грошима до зазначеного строку повернення суми боргу, або майном -у разі неповернення боргу у встановлений термін.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення.

А тому на підставі наведеного та керуючись ст.ст 10, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 328, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Вирішив :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 50.0кв.м., житловою площею 33.6 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь держави судовий збір в розмірі 551.20 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Головуюча - суддя: ____________________