АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №645/6061/15-ц. Головуючий 1 інст.: - Ульяніч І.В.
Провадження №22-ц/790/ 1304/16. Суддя-доповідач : - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

за участю секретаря: - Лашакової Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 - про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), звернулося в суд із вказаним позовом, який уточнило у листопаді 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 24 квітня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір №HAXRRX00870386, згідно з яким банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 9564 грн. на строк до 24 квітня 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов'язання за вказаним договором ОСОБА_6 не виконував у зв'язку з чим заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HAXRRX00870386 від 24 квітня 2007 року у розмірі 49 794 грн. 11 коп.

Зазначене рішення відповідачем не виконано, а отримані ним кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті.

Розмір простроченої заборгованість за кредитним договором станом на 13 липня 2015 року становить 9542 грн. 50 коп.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, а тому ОСОБА_6 зобов'язаний сплатити банку заборгованість по відсоткам за користування неповернутими кредитними коштами за період з 13 липня 2010 року по 13 липня 2015 року у розмірі 67 918 грн. 74 коп.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 526, 527, 530, 599, 619, 612, 629, 631, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь заборгованість по відсоткам за договором №HAXRRX00870386 від 24 квітня 2007 року нараховану на прострочену заборгованість по кредиту за період з 13 липня 2010 року по 13 липня 2015 року у розмірі 67 918 грн. 74 коп. Стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав.

При цьому посилався на те, що він дійсно отримав в банку кредит, який до теперішнього часу не повернув. Йому відомо про існування заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року, згідно з яким з нього стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитом. З моменту укладання кредитного договору він в банку не був. Заяву до банку у 2012 році про реструктуризацію боргу не писав, а підпис в заяві наданої банком до суду не його.

Просив суд застосувати строк позовної давності до заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволенню позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що рішенням суду, яке набрало законної сили та підлягало виконанню, з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за кредитним договором, яка складалася із суми кредиту, відсотків, комісії та пені, а тому правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами відсутні.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір №HAXRRX00870386, за умовами якого банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 9564 грн. на строк до 24 квітня 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказаний договір складався із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» «Стандарт» ( далі - Умов).

За умовами кредитного договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 23 по 27 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 680 грн. 50 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до заяви та Умов.

При порушенні позивальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11, 83 % на місяць розрахованої від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно п. п. 4.1, 4.7 Умов за користування кредитом у період з дати укладання договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у заяві та п.3.2.2 Умов, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4. 2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 5.5. Умов терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а. с. 7-11).

ЗАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором шляхом видачі ОСОБА_6 кредитних коштів.

Позичальник ОСОБА_6 ухилявся від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HAXRRX00870386 від 24 квітня 2007 року у розмірі 49 794 грн. 11 коп., з яких заборгованість за кредитом 9564 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 9371 грн. 62 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 5508 грн. 96 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 12502 грн. 19 коп. ( а. с. 3-4).

Вказане рішення суду ОСОБА_6 не виконав та отримані ним кредитні кошти до теперішнього часу ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернув.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строк договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15 (а. с.116-120).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував наведені обставини та помилково дійшов висновку, що нарахування процентів за користування кредитом з моменту ухвалення судового рішення і до його фактичного виконання чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суд першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №НАХRRХ00870386 від 24 квітня 2007 року, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» та залученого о справи вбачається, що залишок простроченої заборгованості за кредитним договором станом на 13 липня 2015 року становить 9542 грн. 50 коп. (а. с.94-94).

Строк прострочення за тілом кредиту за період з 13 червня 2010 року по 13 червня 2015 року (п. 5.5 Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення відсотків за користування кредитом встановлений сторонами тривалістю 5 років) становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості за кредитним договором складає 9542 грн. 50 коп., розмір процентної ставки за день дорівнює 0,39%, а сума заборгованості по відсоткам за кредитним договором №НАХRRХ00870386 від 24 квітня 2007 року становить 67 918 грн. 74 коп. (9542 грн. 50 коп. х 0,39% х1825:100 =67 918 грн. 74 коп., де 9542 грн. 50 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 0,39 % - відсотки за один день (11,83% в місяць х12 місяців =141, 96 % в рік : 360 днів = 0,39 % в день),1825 - кількість прострочених днів ).

Зважаючи на те, що відповідач не виконав умови кредитного договору та не повернув ПАТ КБ «ПриватБанк» отриманий ним кредит в сумі 9542 грн. 50 коп., колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором №HAXRRX00870386 від 24 квітня 2007 року нараховану на прострочену заборгованість по кредиту за період з 13 липня 2010 року по 13 липня 2015 року у розмірі 67 918 грн. 74 коп.

Посилання ОСОБА_6 на те, що позивач пропустив строк на звернення з позовом в суд за захистом свого порушеного права, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність (ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України)

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» «Стандарт» позивальник ОСОБА_6 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

1 червня 2012 року ОСОБА_6 звернувся з завою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про реструктуризацію виплати заборгованості за кредитним договором №HAXRRX00870386 від 24 квітня 2007 року на строк 36 місяців (а. с.63).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Звертаючись з заявою до відповідача про реструктуризацію заборгованості, ОСОБА_6 визнав наявність свого боргу перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому строк позовної давності для позивача на звернення з позовом в суд за захистом свого порушеного права був перерваний 1 червня 2012 року та його перебіг почався заново 1 червня 2012 року.

Доводи представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що його довіритель не звертався 1 липня 2012 року до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про реструктуризацію заборгованості, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів, оскільки ці обставини спростовуються копією заяви ОСОБА_6 наданої позивачем до суду першої інстанції та залученої до справи.

На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом апеляційної інстанції роз'яснено представнику банку та представнику ОСОБА_6 - ОСОБА_7 право заявити клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи для встановлення справжності підпису ОСОБА_6 в заяві від 1 червня 2012 року, однак сторони по справі клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявили.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з

другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню у розмірі 67 918 грн. 74 коп., судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені позивачем судові витрати у розмірі 697 грн. 18 коп. (1 % від розміру задавлених позовних вимог) та у розмірі 680 грн. 65 коп.( 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви), а всього 1359 грн. 83 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» -задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором №НАХRRХ00870386 від 24 квітня 2007 року у розмірі 67 918 (шістдесят сім тисяч дев'ятсот вісімнадцять) грн. 74 (сімдесят чотири) коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати к розмірі 1359 (одну тисячу триста п'ятдесят дев'ять) грн. 83 (вісімдесят три) коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: