Дата документу 04.08.2016
Справа № 501/1436/16-ц
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

04 серпня 2016 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Смирнов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулася позивачка ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову.

Заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 на валютному рахунку кредитної карти № 4029-1738 відкритої на його імя у ПАТ КБ «Південний».

Розглянувши дане клопотання, суддя прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За вимогами ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити.

Однак, в порядку ст. ст. 57-60 ЦПК України у своїй заяві про забезпечення позову представник позивача не зазначила належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, не вказала, на яке саме майно та грошові кошти слід накласти арешт, місцезнаходження цього майна та грошових коштів, правових підстав, на яких відповідач володіє цим майном та коштами. Доводи представника позивача ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогами ч. 4 ст. 60 ЦПК України та не може розглядатися судом як обєктивна причина для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно п.4 Постанови пленуму верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, даних які б свідчили про наявність боргових зобовязань заявник не наводить, також немає даних про власника кредитної карти.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 153, 209, 210, 293 ЦПК України, п.4 Постанови пленуму

верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали суду направити позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, через Іллічівський міський суд. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області ОСОБА_3