УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Дьоміної О.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 21 листопада 2005 року між ним та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10 070 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних.

Відповідач порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 54 685 грн 13 коп., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_4

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 685 грн 13 коп., що складається з: 9 741 грн 22 коп. - заборгованості за кредитом; 41 863 грн 76 коп. - заборгованості за відсотками; 500 грн - штрафу (фіксована частина); 2 580 грн 24 коп. - штрафу (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2016 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 387 грн 79 коп., що складається з: 9 741 грн 22 коп. - заборгованості за кредитом; 17 646 грн 57 коп. - заборгованості за відсотками. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за період з 02 січня 2006 року по 01 грудня 2012 року у розмірі 24 217 грн 10 коп. та штрафів відмовлено.

У касаційній скарзіПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 21 листопада 2005 року ОСОБА_4 підписав заяву, якою просив відкрити рахунки на надати банківські послуги. Відповідачу була надана кредитна картка тип НОМЕР_1, валюта − гривня, тип кредитного ліміту - фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту - 5 000 грн, базова процентна ставка - 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії карти, порядок погашення заборгованості відбувався щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості як шляхом внесення коштів так і списанням банком з дебітної картки.

Згідно з наданим банок розрахунком заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2005 року станом на 31 жовтня 2015 року склала 54 685 грн 13 коп., з якої: 9 741 грн 22 коп. - заборгованість за кредитом; 41 863 грн 76 коп. - заборгованість за відсотками; 500 грн - штраф (фіксована частина); 2 580 грн 24 коп. - штраф (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» строк дії картки, виданої ОСОБА_4, встановлено до листопада 2012 року (а. с. 78).

З позовом до суду банк звернувся 01 грудня 2015 року (а. с. 1).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 цього Кодексу).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов частково відповідно до вимог ч. 4 ст. 257 ЦК України, оскільки вимога про стягнення відсотків за період з 02 січня 2006 року по 01 грудня 2012 року заявлена поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем (а. с. 50).

Також суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» банк не мав права нараховувати штрафні санкції, оскільки відповідач зареєстрований у смт. Удачне Красноармійського району, що віднесене до переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Дьоміна О.О. МаляренкоА.В.