У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - друга Рівненська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є рідною сестрою покійного ОСОБА_5 та починаючи з 2002 року і до дня смерті останнього доглядала за ним, оскільки останній перебував у безпорадному стані та потребував матеріальної допомоги.

Зазначала, що відповідачка, будучи повнолітньою дитиною ОСОБА_4, ухилялася від виконання обов'язку утримувати свого непрацездатного батька, а тому на підставі ч. ч. 3, 5 ст. 1224 ЦК України просила суд усунути ОСОБА_4 від права на спадкування після померлого ОСОБА_4

Рішенням Рівненського міського суду від 26 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 квітня 2016 року скасовано заходи забезпечення позову, які були вжиті судом у даній справі у вигляді заборони другій Рівненській державній нотаріальній конторі видавати відповідачці ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_5

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року рішення Рівненського міського суду від 26 квітня 2016 року та ухвалу цього ж суду від 26 квітня 2016 року про скасування заходів забезпечення позову у даній справі залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржниця, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваним судовим рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою та викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що відповідачкою не були порушені, не визнані чи оспорені права, свободи або інтереси ОСОБА_2, за захистом яких вона звернулась до суду. Позивачкою не доведено, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані через тяжку хворобу, а ОСОБА_4 ухилялась від виконання свого обов'язку щодо утримання непрацездатного спадкодавця, а також того, що останній потребував матеріальної допомоги у зв'язку з безпорадним станом.

Суд апеляційної інстанції погодився із зазначеними висновками суду першої інстанції, при цьому прийшов до висновку, що клопотання, які були заявлені представником позивачки у суді були цілком підставно відхилені судом першої інстанції. Крім того висновок суду першої інстанції щодо скасування заходів забезпечення є таким, що відповідає ч. ч. 3, 6 ст. 154 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Враховуючи встановлені судами обставини щодо відсутності доказів перебування померлого ОСОБА_5 у безпорадному стані, а також, що останній потребував допомоги саме від відповідачки, яка мала можливість її надати, проте ухилялась від обов'язку щодо її надання, висновок суду щодо відсутності правових підстав для усунення відповідачки від права на спадкування за законом є таким, що відповідає положенням ст. 1224 ЦК України

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Посилання скаржника на те, що судами безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань позивачки про забезпечення доказів є необґрунтованими та спростовуються висновками суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - друга Рівненська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович