Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Гончарука В.П.

з секретарем Красновою І.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» до ОСОБА_1: третя особа Фонд Гарантування вкладників фізичних осіб про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ СК «Укргазпромполіс» ПАТ СК «Укргазпромполіс - життя» про визнання припиненим зобов»язань по кредитному договору, -

В С Т Н А В И В :

ПАТ "Укргазпромбанк" звернулося до суду із позовною заявою, на підставі якої просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року в загальному розмірі 1 631 834,81 доларів США (один мільйон шістсот тридцять одна тисяча вісімсот тридцять чотири долари США 81 центів).

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 травня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № 16-Ф-К/11, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 1 650 000,00 доларів США (один мільйон шістсот п'ятдесят тисяч доларів США). Позивач зазначав, що станом на 10.06.2015 року відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором (не повернув кредит і не сплатив відсотки за користування ним), внаслідок чого у відповідача станом на вказану дату виникла заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 1 631 834,81 доларів США (один мільйон шістсот тридцять одна тисяча вісімсот тридцять чотири долари США 81 центів), яку позивач і просив стягнути з відповідача.

В ході судового розгляду відповідач через свого представника подав зустрічний позов який було прийнято до розгляду, на підставі якого просить суд:

- пункт 9.5 договору споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" (код 24262992) - визнати недійсним;

- визнати припиненими повністю з 24 березня 2015 року всі зобов'язання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перед Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" (код 24262992), що ґрунтуються на договорі споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" (код 24262992), внаслідок зарахування їх зустрічних однорідних вимог за статтею 601 ЦК України.

В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом підтримали первісний позов, просили його задовольнити в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечували в повному обсязі зазначаючи, що правових підстав для задоволення зустрічного позову не має, а угоди, що були укладені відповідачем ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги укладені в супереч чинного законодавства та є нікчемними, так -як на час укладання удод про відступлення права вимоги вже було рішення НБУ про запровадження тимчасової адміністрації « ПАТ «Укргазпромбанк», надавши до суду свої письмові заперечення.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 не визнав позову ПАТ «Укргазпромбанк» та просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що у нього відсутня будь-яка заборгованість за договором споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року перед позивачем за первісним позовом, оскільки внаслідок поданої 24 березня 2015 року ним позивачу за первісним позовом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог всі його зобов'язання за вказаним кредитним договором перед позивачем за первісним позовом станом на дату подачі даної Заяви були припинені повністю.

Представник третьої особи Фонд Гарантування вкладників фізичних осіб в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ПАТ «Укргазпромбанку», щодо задоволення зустрічного позову заперечувала з обставин, що були викладені в запереченням представників позивача за первинним позовом.

Представники ОСОБА_6, ОСОБА_7, що в ході судового розгляду представляли інтереси ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ СК «Укргазпромполіс» ПАТ СК «Укргазпромполіс - життя» в ході судового розгляду заперечувала щодо задовлення первинного позову ПАТ «Укргапромбанку» та підтримали зустрічний позов ОСОБА_1, вказуючи, що зустрічний позов є обґрунтований та у ПАТ «Укргапромбанк» на даний час відсутні підстави стягувати заборгованість по кредитному договору в зв»язку з укладанням ОСОБА_1 договорів про відступленняґ права вимоги.

Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи встановив наступне, що 31 травня 2011 року між ПАТ "Укргазпромбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до 1.1 кредитного договору предметом цього договору є надання банком позичальнику грошових коштів (кредит) на споживчі цілі та зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, визначених цим договором.

Виходячи із приписів п.23 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 2.2 кредитного договору встановлено розмір кредиту в сумі 1.650.000,00 (один мільйон шістсот п'ятдесят тисяч) доларів США.

Відповідно до п.2.3 кредитного договору строк повернення кредиту (строк кредитування) - до 31 травня 2013 р. включно. Повернення кредиту здійснюється в кінці строку дії кредитного договору.

Додатковою угодою №15 від 30 грудня 2015 року було подовжено строк кредитування до 28.05.2015 р. включно і встановлено відповідний графік погашення кредиту частинами, у якому останній платіж мав відбутися 28 травня 2015 року.

Пунктом 2.4. кредитного договору було визначено, що процента ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 13,5 відсотків річних.

З огляду на умову п.2.7 кредитного договору, надання кредиту здійснюється повністю або частково шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника у банку та/або шляхом видачі через касу банку.

Виходячи із п.3.1 кредитного договору, повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом та сплата комісій здійснюється готівкою або шляхом безготівкового переказу коштів на відповідні рахунки, що зазначені в розділі 2 цього договору.

Відповідно до п.3.3. кредитного договору сплата процентів за кредитом має здійснюватися не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів.

Пунктом 7.1 кредитного договору встановлено, що позичальник має право повернути кредит достроково повністю або частково, попередивши про це банк за три дні.

Таке ж право позичальника встановлено й вимогою ч.8 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів". Так, відповідно до вказаної норми закону споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту.

Відповідно до п.6.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит, сплатити нараховані проценти, неустойку та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, незалежно від настання строку виконання зобов'язання, у разі настання будь-якого з випадків, зазначених в п.5.2 цього Договору.

Відповідно до 5.2. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, вимагати дострокового виконання зобов'язань за договором поруки, звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) згідно діючого законодавства та у випадках: порушення зобов'язань Позичальника за цим Договором споживчого кредиту або за будь-якими іншими договорами, укладеними з Банком.

За змістом пунктів 6.3 та 5.2. кредитного договору встановлено випадок, коли у позичальника (позивача за зустрічним позовом) виник обов'язок достроково повернути кредит та іншу заборгованість за кредитним договором, а отже - разом з цим настав і строк виконання випливаючої з цього вимоги відповідача за зустрічним позовом до позичальника достроково погасити таку заборгованість.

На підставі наявних доказів у справі судом встановлено, що обов'язок позичальника (позивача за зустрічним позовом) достроково повернути кредит та іншу заборгованість згідно кредитного договору кредитодавцю (відповідачу за зустрічним позовом) виник 06 лютого 2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що в березні 2015 року позивач за зустрічним позовом повідомив відповідача за зустрічним позовом листом про свій намір достроково погасити кредит і іншу заборгованість за кредитним договором.

Згідно довідки відповідача за зустрічним позовом №618 від 17.03.2015 заборгованість позивача за зустрічним позовом, яка виникла за кредитним договором, станом на 17 березня 2015 року становила 1 471 901,19 дол. США (один мільйон чотириста сімдесят одна тисяча дев'ятсот один дол.США 19 центів), в т.ч.:

-14 916,66 дол. США (чотирнадцять тисяч дев'ятсот шістнадцять дол.США 66 центів) - прострочені відсотки за користування кредитними коштами у січні 2015 року;

-13 472,78 дол. США (тринадцять тисяч чотириста сімдесят два дол.США 78 центів) - прострочені відсотки за користування кредитними коштами у лютому 2015 року;

-1 443 511,75 дол. США (один мільйон чотириста сорок три тисячі п'ятсот одинадцять дол.США 75 центів) - заборгованість за основним боргом, тобто кредитом (в тому числі 393 511,75 дол.США (триста дев'яносто три тисячі п'ятсот одинадцять дол.США 75 центів) - прострочена заборгованість за основним боргом).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом, використавши з метою дострокового повернення всієї своєї заборгованості за кредитним договором передбачений статтею 601 ЦК України механізм припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних взаємних вимог сторін, 24 березня 2015 року подав відповідачеві за зустрічним позовом заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Внаслідок вказаного зарахування зустрічних однорідних вимог за статтею 601 ЦК України на підставі поданої позивачем за зустрічним позовом зазначеної вище Заяви припинялися:

- зобов'язання позичальника за кредитним договором (позивача за зустрічним позовом) перед відповідачем за зустрічним позовом в повному обсязі, враховуючи при цьому, що згідно матеріалів справи розмір вимог відповідача за зустрічним позовом до позичальника був меншим за розмір вимог позивача за зустрічним позовом до відповідача за зустрічним позовом, що виникли у позивача за зустрічним позовом на підставі цілої низки договорів;

- зобов'язання відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом, що виникли внаслідок переходу по позивача за зустрічним позовом прав нового кредитора до відповідача за зустрічним позовом згідно ряду договорів. При чому, такі зобов'язання припинялись в частині, що відповідала розміру погашеної цим зарахуванням всієї заборгованості за кредитним договором позивача за зустрічним позовом перед відповідачем за зустрічним позовом.

У заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог позивач за зустрічним позовом просив відповідача за зустрічним позовом надати йому довідку про підтвердження факту відсутності його заборгованості за кредитним договором в підтвердження припинення зобов'язання за кредитним договором.

. ПАТ «Газпромбанк» листом від 26 березня 2015 року не визнав зазначене зарахування однорідних грошових вимог.

30 січня 2015 року між ОСОБА_1 (Новим кредитором) та первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Укргазпромполіс" (код 21664129) було укладено із позивачем за зустрічним позовом ДОГОВІР № 06/15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку (надалі-Договір №06/15).

Пунктом 1.1. Договору №06/15 було передбачено, що Первісний кредитор передає (відступає) у власність Новому кредитору визначені цим Договором Права вимоги у визначених цим Договором Зобов'язаннях, а Новий кредитор приймає їх у власність та набуває всіх відповідних прав кредитора у Зобов'язаннях, за що сплачує Первісному кредитору визначену цим Договором ціну.

Пунктом 2.1 Договору №06/15 було визначено, що правами вимоги, які передаються (відступаються) Первісним кредитором Новому кредитору, є майнові права вимоги грошових коштів, які обліковуються на поточних рахунках Первісного кредитора за такими Зобов'язаннями:

підстава - Договір банківського рахунку від 03 червня 2013 року №50,

номер поточного рахунку НОМЕР_2,

розмір права вимоги 1 380 000,00 грн. (один мільйон триста вісімдесят грн.00 коп.),

розмір відступленого права вимоги 1 380 000,00 грн (один мільйон триста вісімдесят грн.00 коп.).

Пунктом 4.1 Договору №06/15 було передбачено, що визначені цим Договором Права вимоги є переданими Первісним кредитором Новому кредитору у власність та прийнятими Новим кредитором - в момент підписання цього Договору.

Виходячи з умови п.4.3 Договору №06/15, укладенням цього Договору сторони підтвердили, що у момент його підписання Первісним кредитором були передані Новому кредитору (позивачеві) усі документи, які засвідчують права вимоги.

На виконання вказаної умови Договору №06/15 Первісний кредитор передав позивачеві як Новому кредитору 30 січня 2015 року пакет документів, які посвідчують права вимоги, про що був складений відповідний акт приймання-передачі документів.

Таким чином, за вказаними правами вимоги позивач за зустрічним позовом став кредитором відповідача за зустрічним позовом 30 січня 2015 року.

19 березня 2015 року Первісний кредитор письмово повідомив відповідача за зустрічним позовом про факт передачі (відступлення) вищевказаного права вимоги позивачеві за зустрічним позовом.

Вказані документи були отримані ПАТ «Укргазпромбанк» 24 березня 2015 року.

Станом на 24 березня 2015 року залишок коштів на поточному рахунку НОМЕР_3 відповідає наявності на рахунку в повному обсязі суми 1 380 000,00 грн. (один мільйон триста вісімдесят тисяч грн.00 коп.), право вимоги на яку перейшло до позивача.

Враховуючи офіційний курс НБУ гривні до долару США, встановлений станом на 24 березня 2015 року (зокрема, 23,2878 грн. за 1 дол.США), вищевказана сума грошових коштів у національній валюті за перерахунком складала 59 258,38 доларів США (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті п'ятдесят вісім дол.США 38 центів).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

На підставі частини 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вимогу ч. 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Керуючись частиною 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (частина 2 статті 1066 ЦК України).

Згідно частини 3 статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, судом встановлено, що у позивача за зустрічним позовом виникло право вимоги до відповідача за зустрічним позовом на грошові кошти в сумі 1 380 000,00 грн. (один мільйон триста вісімдесят грн.00 коп.), які обліковуються на поточному рахунку НОМЕР_3, відкритому у відповідача за зустрічним позовом. Крім того, це право вимоги виникло з моменту укладення Договору №06/15.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку про те, що станом на дату подачі позивачем за зустрічним позовом до відповідача за зустрічним позовом Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (тобто, 24.03.2015 року) право вимоги позивача за зустрічним позовом до відповідача за таким позовом на грошові кошти у розмірі 1 380 000,00 грн. (один мільйон триста вісімдесят тисяч грн.00 коп.), що обліковувались на поточному рахунку у банку-відповідачі за зустрічним позовом, вважається таким, що настало і підлягає реалізації.

Відповідно до частини 2 статті 517 ЦК України всі документальні докази своїх прав на грошові кошти були передані позивачем за зустрічним позовом відповідачу за зустрічним позовом (що підтверджується матеріалами справи).

Суд приходить до аналогічних висновків і у відношенні Договору № 03/15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточному рахунку від 30 січня 2015 року, що укладений між позивачем за зустрічним позовом та ПАТ "Страхова компанія "Укргазпромполіс"; у відношенні Договору № 1/15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 19 січня 2015 року, що укладений між позивачем за зустрічним позовом та ПАТ "Страхова компанія "Укргазпромполіс-Життя"; Договору №1/П передачі (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 02 березня 2015 року, що укладений між позивачем за зустрічним позовом та ОСОБА_5; Договору №1/С передачі (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 19 березня 2015 року, що укладений між позивачем за зустрічним позовом та ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії"; Договору № 01/19-01-15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 19 січня 2015 року, що укладений між позивачем за зустрічним позовом і ОСОБА_4; Договору № 02/19-01-15 передачі (відступлення) прав вимоги на поточних рахунках від 19 січня 2015 року, що укладений між позивачем за зустрічним позовом і ОСОБА_3.

Пунктом. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 визначено, що при вирішенні питання щодо правомірності зарахування однорідних вимог згідно зі статтею 601 ЦК України у випадках, коли зустрічні вимоги виражені в різних валютах, слід виходити з того, що такі вимоги є однорідними. У цьому разі зарахування може проводитись за курсом, визначеним сторонами у договорі, а якщо така домовленість відсутня - за офіційним валютним курсом, встановленим Національним банком України.

На підставі вищевказаних правочинів у позивача за зустрічним позовом виникло право вимоги до відповідача за зустрічним позовом на загальну суму 766 869,79 доларів США (сімсот шістдесят шість тисяч вісімсот шістдесят дев'ять доларів 79 центів);

- строк виконання зазначених вимог є таким, що настав станом на 24 березня 2015 р., що підтверджує висновок про те, що ці вимоги можуть бути використані при зарахуванні зустрічних однорідних вимог відповідно до ст.601 ЦК України для дострокового виконання позивачем за зустрічним позовом своїх зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається із матеріалів справи, до позивача за зустрічним позовом також перейшли й права вимоги за відповідними договорами банківського вкладу, які він мав право пред'явити до реалізації відповідачу за зустрічним позовом.

Так, 19 січня 2015 року між позивачем за зустрічним позовом (новим кредитором) та первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Укргазпромполіс" (код 21664129) було укладено ДОГОВІР № 1/15 передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних (депозитних) рахунках, надалі-Договір №1/15.

Відповідно до п.1.1. Договору №1/15 Первісний кредитор передає (відступає) у власність Новому кредитору визначені цим Договором Права вимоги у визначених цим Договором Зобов'язаннях, а Новий кредитор приймає їх у власність та набуває всіх відповідних прав кредитора у Зобов'язаннях, за що сплачує Первісному кредитору визначену цим Договором ціну.

Пунктом 2.1 Договору №1/15 було визначено, що Права вимоги, які передаються (відступаються) Первісним кредитором Новому кредитору, є майновими правами вимоги грошових коштів, які обліковуються на депозитних рахунках Первісного кредитора за такими Зобов'язаннями:

підстава - Генеральна угода від 25 листопада 2009 року № C-UAH-123, Договір банківського вкладу C-UAH-123 "Короткостроковий" - 17 від 12 грудня 2014 року,

номер вкладного (депозитного рахунку) НОМЕР_4,

розмір (обсяг) права вимоги станом на день укладання цього Договору - 2 950 000,00 грн. (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.),

розмір (обсяг) права вимоги, який передається (відступається) за цим Договором - 2 950 000,00 грн. (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.).

Депозит було розміщено у відповідача за зустрічним позовом 12 грудня 2014 року, що підтверджується банківською випискою від 12 грудня 2014 року.

Згідно Договору банківського вкладу C-UAH-123 "Короткостроковий"-17 від 12 грудня 2014 року, строк повернення вкладу (депозиту) - 12 січня 2015 року.

Виходячи із п.3.14 Генеральної угоди від 25 листопада 2009 року № C-UAH-123, пролонгація конкретного договору банківського вкладу можлива у разі укладання нового письмового Договору між Сторонами, як передбачено у пункті 3.2. цієї Угоди, якщо інше не передбачено в Договорі.

На підставі наявних у справі матеріалів судом встановлено, що іншого у Договорі передбачено не було, нового письмового Договору в частині пролонгації строку депозиту між позивачем (вкладником) та відповідачем не укладалось, так само, як і не укладався новий депозитний договір, що є свідченням того, що сума вкладу повинна бути повернена вкладнику у день закінчення строку депозиту, тобто, 12.01.2015 р.

Як свідчать докази у справі, у вказану дату відповідач за зустрічним позовом не повернув вкладні кошти ПАТ "Страхова компанія "Укргазпромполіс" на його поточний рахунок.

В зв'язку з цим позивачем у зустрічному позові було заявлено, що не зважаючи на вказані обставини, оскільки станом на 19.01.2015 р. грошові кошти зазначеного вище вкладника знаходились на його депозитному рахунку і відповідач за зустрічним позовом продовжував нараховувати проценти за користування цим депозитом, а цей вкладник не висував письмових вимог щодо повернення йому цих коштів, то предметом Договору №1/15 вважаються саме майнові права на грошові кошти на депозиті, а не на поточному рахунку.

Виходячи з умови п.4.1 Договору №1/15, визначені цим Договором права вимоги є переданими Первісним кредитором Новому кредитору у власність та прийнятими Новим кредитором - в момент підписання цього Договору.

19.01.2015 р., на підтвердження передачі права вимоги, первісний кредитор передав позивачу за зустрічним позовом як новому кредитору пакет документів, які посвідчують права вимоги до відповідача за зустрічним позовом, про що був складений відповідний акт приймання-передачі документів.

Виходячи з наведеного, що за вказаними правами вимоги позивач за зустрічним позовом як фізична особа став кредитором відповідача за зустрічним позовом 19 січня 2015 року.

19 березня 2015 року первісний кредитор повідомив банк відповідача за зустрічним позовом про факт передачі (відступлення) вищевказаного права вимоги позивачу за зустрічним позовом.

Після цього позивач за зустрічним позовом повідомив відповідача за зустрічним позовом заявою про перехід до позивача прав вимоги на підставі Договору №1/15. Дана заява була отримана відповідачем за зустрічним позовом 24 березня 2015 року.

Станом на 24 березня 2015 року сума депозиту у розмірі 2 950 000,00 грн. (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят тисяч грн.) в перерахунку за офіційним курсом НБУ складала 126 675,53 доларів США (сто двадцять шість тисяч шістсот сімдесят п'ять дол.США 53 центи).

Відповідно до ч.2 статті 1060 ЦК України, яка діяла на той момент, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що отримані позивачем за зустрічним позовом права вимоги за Договором №1/15 могли бути використані під час зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 ЦК України.

Суд приходить до аналогічних висновків і у відношенні Договору №02/15 передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних (депозитних) рахунках від 19 січня 2015 року, укладеного між позивачем за зустрічним позовом та ПАТ "Страхова компанія "Укргазпромполіс-Життя".

Як вбачається із матеріалів справи, до позивача за зустрічним позовом перейшли права кредитора на майнові права на грошові кошти на суму 4 300 000,00 грн. (чотири мільйони триста тисяч грн.), що обліковувались на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_5 (договір банківського вкладу C-UAH-106 "Короткостроковий-18" від 12 грудня 20014 року). В перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 24.03.2015 року зазначена сума депозиту складала 184 645,69 доларів США (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот сорок п'ять дол.США 69 центів).

Депозит було розміщено 12 грудня 2014 року, що підтверджується банківською випискою від 12 грудня 2014 року.

Вбачається, що повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні надано відповідачу за зустрічним позовом 19 березня 2015 року.

Станом на 24 березня 2015 року на депозитному рахунку вищевказана сума перебувала в повному обсязі, що була відступлена позивачеві за зустрічним позовом на підставі вищевказаного Договору відступлення права вимоги.

19 січня 2015 року між позивачем за зустрічним позовом (новим кредитором) та первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Укргазпромполіс" (код 21664129) було укладено ДОГОВІР № 2/15 передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних (депозитних) рахунках (надалі-Договір №2/15).

Відповідно до п.1.1. Договору №2/15 Первісний кредитор передає (відступає) у власність Новому кредитору визначені цим Договором Права вимоги у визначених цим Договором Зобов'язаннях, а Новий кредитор приймає їх у власність та набуває всіх відповідних прав кредитора у Зобов'язаннях, за що сплачує Первісному кредитору визначену цим Договором ціну.

Пунктом 2.1 Договору №2/15 було визначено, що Права вимоги, які передаються (відступаються) Первісним кредитором Новому кредитору є майнові права вимоги грошових коштів, які обліковуються на депозитних рахунках Первісного кредитора за такими Зобов'язаннями:

підстава - Генеральна угода від 25 листопада 2009 C-UAH-123,

Договір банківського вкладу від 22 серпня 2014 C-UAH-123 "Короткостроковий-14",

останній додатковий договір № 4 від 24 грудня 2014 року,

номер депозитного рахунку НОМЕР_4,

розмір (обсяг) права вимоги станом на день укладання цього Договору - 3750000,00 грн. (три мільйони сімсот п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.),

розмір (обсяг) права вимоги, який передається (відступається) за цим Договором - 3750000,00 грн. . (три мільйони сімсот п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.).

Депозит було розміщено у відповідача за зустрічним позовом 22 серпня 2014 року по Договору банківського вкладу від 22 серпня 2014 C-UAH-123 "Короткостроковий-14", що підтверджується платіжним дорученням №1926 від 22 серпня 2014 року.

Строк депозиту було подовжено відповідним додатковим договором № 4 від 24 грудня 2014 року. Так, строк депозиту за Договором банківського вкладу від 22 серпня 2014 C-UAH-123 "Короткостроковий-14" закінчувався 24.03.2015 р.

Відповідно до п.4.1 Договору №2/15, визначені цим Договором Права вимоги є переданими Первісним кредитором Новому кредитору у власність та прийнятими Новим кредитором - в момент підписання цього Договору.

19.01.2015 р., на підтвердження передачі права вимоги, первісний кредитор передав позивачеві за зустрічним позовом як новому кредитору пакет документів, які посвідчують права вимоги до відповідача за зустрічним позовом, про що був складений відповідний акт приймання-передачі документів.

Отже, за вказаними правами вимоги позивач за зустрічним позовом як фізична особа став кредитором відповідача за зустрічним позовом 19 січня 2015 року.

19 березня 2015 року первісний кредитор повідомив відповідача за зустрічним позовом про факт передачі (відступлення) вищевказаного права вимоги.

Після цього позивач за зустрічним позовом заявою повідомив відповідача за зустрічним позовом про перехід до нього прав вимоги на підставі Договору №2/15. Дана заява була отримана відповідачем за зустрічним позовом 24 березня 2015 року.

Таким чином, 19 березня 2015 року відповідач за зустрічним позовом дізнався про заміну первісного кредитора на нового кредитора - позивача за зустрічним позовом.

Встановлено, що станом на 24 березня 2015 року сума депозиту у розмірі 3 750 000,00 грн. (три мільйони сімсот п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.) в перерахунку за офіційним курсом НБУ складала 161 028,22 доларів США (сто шістдесят одну тисячу двадцять вісім дол.США 22 центи).

Судом встановлено, що за таких обставин відповідач за зустрічним позовом без згоди нового кредитора - позивача за зустрічним позовом повернув депозитні кошти неналежному кредитору (первісному кредитору) - ПАТ "Страхова компанія "Укргазпромполіс", чим здійснив порушення прав позивача за зустрічним позовом на розпорядження належними йому коштами.

Даний факт за правилами ст. 526 ЦК України не призвів до припинення депозитного зобов'язання між позивачем за зустрічним позовом і відповідачем за зустрічним позовом, враховуючи, що його виконання було здійснено неналежному кредитору (було здійснене неналежним чином). Дана обставина не є підставою для припинення даного депозитного зобов'язання в силу ст.599 ЦК України.

Станом на 24.03.2014 року депозитне зобов'язання відповідача за зустрічним позовом перед позивачем за зустрічним позовом існувало.

Суд приходить до аналогічних висновків і у відношенні Договору № 04/15 передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних (депозитних) рахунках від 19 січня 2015 року, укладеного позивачем за зустрічним позовом із ПАТ "Страхова компанія "Укргазпромполіс-Життя".

І матеріалів справи вбачається, що до позивача за зустрічним позовом на підставі вказаного договору перейшли права вимоги щодо майнових прав на грошові кошти на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_5 (договір банківського вкладу C-UAH-106 "Короткостроковий-20" від 24 грудня 2014 року) на суму 4 000 000,00 грн. (чотири мільйони грн.). В перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 24.03.2015 року вказана сума складала 171 763,43 доларів США (сто сімдесят одна тисяча сімсот шістдесят три дол.США 43 центи).

Депозит було розміщено 24 грудня 2014 року, що підтверджується банківською випискою від 24 грудня 2014 року.

Вбачається, що повідомлення про заміну кредитора надано відповідачу за зустрічним позовом 19 березня 2015 року, а станом на 24 березня 2015 року залишок коштів на депозитному рахунку по вказаному договору банківського вкладу становив 4 000 000,00 грн. (чотири мільйони грн.).

Такі ж висновки і у відношенні Договору № 03/15 передачі (відступлення) прав вимоги на вкладних (депозитних) рахунках від 19 січня 2015 року, укладеного позивачем за зустрічним позовом із ПАТ "Страхова компанія "Укргазпромполіс-Життя".

І матеріалів справи вбачається, що до позивача за зустрічним позовом на підставі вказаного договору перейшли права вимоги щодо майнових прав на грошові кошти на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_5 (договір банківського вкладу C-UAH-106 "Короткостроковий-19" від 24 грудня 2014 року) на суму 1 600 000,00 грн. (один мільйон шістсот тисяч грн.). В перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 24.03.2015 року вказана сума складала 68 705,37 доларів США (шістдесят вісім тисяч сімсот п'ять дол.США 37 центів).

Депозит було розміщено 24 грудня 2014 року, що підтверджується банківською випискою від 24 грудня 2014 року.

Вбачається, що повідомлення про заміну кредитора надано відповідачу за зустрічним позовом 19 березня 2015 року, а станом на 24 березня 2015 року залишок грошових коштів на депозитному рахунку по вказаному договору банківського вкладу становив 1 600 000,00 грн. (один мільйон шістсот тисяч грн.).

Таким чином, наведені вимоги позивача за зустрічним позовом до відповідача за зустрічним позовом на загальну суму 401 497,02 доларів США, строк виконання яких настав станом на 24.03.2015 р., були набуті правомірно.

Отже, ці вимоги можуть бути використані позивачем за зустрічним позовом при зараховуванні зустрічних однорідних вимог відповідно до ст.601 ЦК України.

З метою отримання інформації про розмір заборгованості за кредитним договором для дострокового її погашення позивач за зустрічним позовом звернувся до відповідача за зустрічним позовом за відповідною довідкою.

Так, на підставі отриманої від відповідача за зустрічним позовом довідки №618 від 17.03.2015 заборгованість позивача за зустрічним позовом за кредитним договором станом на початок дня 17 березня 2015 року становила 1 471 901,19 дол. США (один мільйон чотириста сімдесят одна тисяча дев'ятсот один дол.США 19 центів), в т.ч.:

-14 916,66 дол. США (чотирнадцять тисяч дев'ятсот шістнадцять дол.США 66 центів) - прострочені відсотки за користування кредитними коштами у січні 2015 року;

-13 472,78 дол. США (тринадцять тисяч чотириста сімдесят два дол.США 78 центів) - прострочені відсотки за користування кредитними коштами у лютому 2015 року;

-1 443 511,75 дол. США (один мільйон чотириста сорок три тисячі п'ятсот одинадцять дол.США 75 центів) - заборгованість за основним боргом, тобто кредитом (в тому числі 393 511,75 дол.США (триста дев'яносто три тисячі п'ятсот одинадцять дол.США 75 центів) - прострочена заборгованість за основним боргом).

В березні 2015 року позивач за зустрічним позовом повідомив відповідача за зустрічним позовом листом про намір достроково погасити кредит і іншу заборгованість за кредитним договором.

24 березня 2015 року позивачем за зустрічним позовом до відповідача за зустрічним позовом було подано Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій він посилався на існування у нього заборгованості перед відповідачем за зустрічним позовом, права на дострокове погашення кредиту та існування зустрічних прав вимоги до банку відповідача за зустрічним позовом, які виникли на підставі всіх вищенаведених договорів про відступлення прав вимоги на загальну суму 1 479 688,03 доларів США, при тому, що заборгованість за кредитним договором позивача за зустрічним позовом перед відповідачем за зустрічним позовом згідно довідки відповідача становила 1 471 901,19 доларів США.

В підтвердження припинення зобов'язання за кредитним договором перед відповідачем за зустрічним позовом позивач за зустрічним позовом у Заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог просив відповідача за зустрічним позовом надати йому довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором, яка йому надана не була, що судом розцінюється як порушення прав позивача за зустрічним позовом як споживача банківської послуги за кредитним договором, зокрема, порушення його права на дострокове повернення кредиту, яке встановлене частиною 8 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.1-2 ст.510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

У відповідності до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ч.ч.1-2 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно вимог закону, що діяли на момент виникнення спору між позивачем за зустрічним позовом і відповідачем за зустрічним позовом, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний був видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

У відповідності до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Виходячи з наведених норм закону, наявних у матеріалах справи договорів про відступлення права вимоги, актів приймання-передачі до них, депозитних договорів (з додатками) та договорів банківського рахунку, банківських виписок на підтвердження перебування коштів на депозитних (поточних) рахунках, повідомлень про передачу (відступлення) прав вимоги, заяв про повернення (видачу) коштів, а також зважаючи на відсутність у вказаних депозитних договорах, договорах банківського рахунку заборон на відступлення прав вимоги за ними, а також відсутності в законодавстві України станом на момент відступлення (передачі) прав вимоги заборон на таке відступлення по відношенню до депозитних (вкладних) договорів та договорів банківського рахунку, суд приходить до висновку про правомірність отримання позивачем за зустрічним позовом прав вимоги за всіма договорами та в розмірах, вказаних у його Заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24 березня 2015 року, яка була отримана відповідачем за зустрічним позовом 24 березня 2015 року.

Доказів визнання недійсними вказаних договорів чи їх оспорювання з боку відповідача за зустрічним позовом до суду не надано.

Виходячи з наведеного, суд вважає достовірно та повністю встановленим той факт, що станом на 24 березня 2015 року позивач за зустрічним позовом був кредитором (мав дійсні права вимоги, строк виконання яких настав) за вказаними договорами по відношенню до відповідача за зустрічним позовом на загальну суму 1 479 688,03 доларів США.

Суд розцінює ту обставину, що повідомлення про передачу (відступлення) права вимоги були передані попередніми кредиторами до відповідача за зустрічним позовом задовго до 24 березня 2015 року як доказ належного та завчасного повідомлення вказаного відповідача про заміну кредитора у відповідних зобов'язаннях відповідача за зустрічним позовом із попередніми кредиторами.

У відповідності до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході судового розгляду представниками ПАТ «Укргазпромбанк» оскаржувалися в судовому порядку угоди про відступлення права вимоги укдажені ОСОБА_1 з третіми особами, але в задоволені позовних вимог ПАТ «Укргазпромбанк» було відмовлено та на час розгляду справи угоди про відступлення прав вимоги є чинними.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням повторному доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Таким чином, обставини справи, які підтверджуються дослідженими судом доказами, вказують на те, що вимоги відповідача за зустрічним позовом і позивача за зустрічним позовом станом на 24 березня 2015 року були зустрічними та однорідними і такими, строк виконання яких настав станом на 24 березня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов'язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов'язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною; випадки, коли залік зустрічних однорідних вимог не допускається, визначені вимогами статті 602 ЦК України. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов'язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог в момент надання такої заяви іншій стороні у зобов'язанні.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зарахування зустрічних однорідних вимог є самостійною підставою припинення зобов'язання.

На юридичну природу однорідності вимог не впливає характер зобов'язань, їх зміст, мета та види.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Отже, якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог за ст.601 ЦК України, вона вправі на підставі та в порядку, визначеному законодавством, звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

Однак, позивачем за первісним позовом суду не було надано доказів, що згадане вище зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин визнано недійсним з підстав, визначених Цивільним Кодексом України.

Законодавство України станом на 24 березня 2015 року не містило заборони здійснювати часткове або повне припинення зобов'язання шляхом часткового або повного зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи питання про законність зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою позивача за зустрічним позовом від 24 березня 2015 року, суд вважає її такою, що відповідає вимогам ст.601 ЦК України, а тому - правомірною.

Таким чином, судом встановлено факт припинення з 24 березня 2015 року всіх зобов'язань позивача за зустрічним позовом перед відповідачем за зустрічним позовом, що виникли на підставі договору споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року, укладеного між позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за за зустрічним позовом, внаслідок зарахування їх зустрічних однорідних вимог за статтею 601 ЦК України.

Отже, в зв'язку з цим суд дійшов висновку, що заборгованість позивачем за зустрічним позовом за кредитним договором №16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року є погашеною в повному обсязі.

Відповідно до статті 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Цей закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Тобто, на час укладання кредитного договору (31 травня 2011 року) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на укладення третейської угоди щодо такого роду договорів.

Відповідно до п.9.5 кредитного договору, який було укладено 31 травня 2011 року, визначено, що усі спори та вимоги, що виникають при виконанні цього Договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими даної третейської угоди.

Таким чином, наведений пункт 9.5 кредитного договору є таким, що суперечить вимозі пункту 14 статті 6 Закону України "Про третейські суди" станом на момент укладання кредитного договору, а тому цей пункт має бути визнано недійсним.

Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню повністю, що має наслідком відмову у первісному позові, оскільки після 24 березня 2015 року дії відповідача за зустрічним позовом є безпідставними та неправомірними в частині продовження обліку та нарахування заборгованості позивача за зустрічним позовом за припиненим зобов'язанням, яке було виконано повністю 24 березня 2015 року в зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі ст.601 ЦК України.

Ця обставина виключає підстави для задоволення судом первісного позову, оскільки твердження позивача за цим позовом про існування заборгованості за вказаним кредитним договором відповідача за цим позовом після 24 березня 2015 року не відповідає дійсності, спростовується матеріалами справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 10, 58, 88, 158, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства „Укргазпромбанк" " (код 24262992) відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Пункт 9.5 договору споживчого кредиту № 16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" (код 24262992) - визнати недійсним.

Визнати припиненими повністю з 24 березня 2015 року всі зобов'язання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перед Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" (код 24262992) за договором споживчого кредиту №16-Ф-К/11 від 31 травня 2011 року, що був укладений між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" (код 24262992), внаслідок зарахування їх зустрічних однорідних вимог за статтею 601 ЦК України.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: