233 Справа № 233/3954/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши клопотання Інспекції Міністерства доходів та зборів Республіки Білорусь по Гомельській області про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Інспекція Міністерства доходів та зборів Республіки Білорусь по Гомельській області звернулась із клопотанням про надання дозволу на виконання на території України рішення Економічного суду Гомельської області від 31 березня 2016 року по справі № 186-7/2015/10 про стягнення з ОСОБА_1 у дохід республіканського бюджету держмита в сумі 742676 білоруських рублів (до деномінації), чи 74,27 білоруських рублі (з урахуванням деномінації).

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про явку в суд був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно вимог ч.5 ст.395 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою зі сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглядати клопотання без участі осіб, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, які є достатніми для прийняття справедливого та законного рішення.

Вивчивши доводи клопотання, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 31 березня 2016 року Економічним судом Гомельської області винесене судове рішення по справі по справі № 186-7/2015/10 вирішено стягнути з ОСОБА_1 у дохід республіканського бюджету держмита в сумі 742676 білоруських рублів, про що 22 квітня 2016 року було видано судовий наказ.

Згідно з ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 396 ЦПК України у такому клопотанні може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Статтею 17 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 року (м.Мінськ) визначено, що у відносинах один з одним при виконанні даної Конвенції установи юстиції Договірних сторін користуються державними мовами Договірних сторін або російською мовою.

Примусове виконання судового рішення відбувається з дотриманням ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22.01.1993 року (м.Мінськ) шляхом подання Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення, яке подається до компетентного суду Договірної сторони, де рішення підлягає виконанню.

До Клопотання має бути додано рішення чи його завірена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили; докази належного повідомлення відповідача, який був відсутній в судовому засіданні, про судовий розгляд; документ, що підтверджує угоду сторін у справах договірної підсудності.

Відповідно до ч.2 ст.53 Конвенції, до клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Клопотання не відповідає зазначеним вимогам, а саме: заявник не надав належно оформлений документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена. Долучена до клопотання довідка про належне повідомлення, з огляду на те, що ОСОБА_1 до суду не з'явився, не дає судді достатніх підстав про підтвердження факту про те що боржник був в належному порядку і вчасно викликаний в суд для участі в розгляді справи, тоді як наявність цього документа є обов'язковою відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Частинами 2, 3 і 4 ст. 394 ЦПК України передбачено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України.

При цьому заявником до справи не долучено доказів про те, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлений про розгляд справи, що відповідно до п.2 ч.2 ст.396 ЦПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Пунктом 1.6. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року, встановлено, що реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне управління юстиції), місцевими судами України (далі - суди України), а у відповідних випадках - іншими органами державної влади.

Проте у справі відсутні будь-які дані про дотримання стягувачем встановленого порядку вручення ОСОБА_1 документів та вчинення щодо нього інших процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Керуючись ст.10, 11, 60, 208-210, 390, 394, 396 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя