справа № 760/5120/16-ц
провадження № 2/760/3250/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

18.03.2016 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 09.11.2007 ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які розміщені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає договір між банком і відповідачем.

Відповідач порушив свої зобов'язання в частині повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 31.01.2016 складає 11 312,08 грн.

Зважаючи на те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 11 312,08 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.18).

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову мотивуючи тим, що позивач не мав право укладати з ним кредитний договір від 09.11.2007, оскільки на момент його укладення він був неповнолітнім.

На підставі вищезазначеного просив стягнути з нього лише 1000 грн. кредиту, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

09.11.2007 ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які розміщені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає договір між банком і відповідачем (а.с. 4-10).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 31.01.2016 у відповідача виникла заборгованість за договором від 09.11.2007, яка складає 11312 грн., з яких:

708,59 грн. - заборгованість за кредитом;

7 026,72 грн. - заборгованість за процентами;

2 800 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг:

250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

526,77 грн. - штраф (процентна складова).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.

Частина перша статті 1054 ЦК передбачає, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

Суд встановив факт укладення договору між сторонами.

Згідно з статтею 526 ЦК «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином, зокрема, надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК «боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту».

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову мотивуючи тим, що позивач не мав право укладати з ним договір, оскільки на момент його укладення він був неповнолітнім. Відповідач стверджував, що працівники банку ввели його в оману, оскільки він хотів оформити картку для отримання стипендії, а йому надали кредитну картку.

Однак суд не погоджується з аргументами відповідача, з таких підстав.

Відповідно «Умов та правил надання банківських послуг» картка «Універсальна» це платіжна пластикова картка ПАТ КБ «Приватбанк», яка дає можливість користуватися як власними грошовими коштами на картці, так і кредитними коштами банку.

Банк має право оформлювати кредитну картку «Універсальна» лише для клієнтів, яким виповнилося 16 років, але без встановлення на неї кредитного ліміту, з метою користування картою як особистою. Кредитний ліміт встановлюється на картку після досягнення клієнтом 18 років.

Суд встановив, що 09.11.2007 відповідач звернувся до позивача з заявою, у якій просив оформити на його ім'я кредитну картку «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у розмірі 250 грн. та сплатою процентів за користування ним у розмірі 1,9 % на місяць на залишок заборгованості (а.с. 4).

На підставі поданої заяви відповідачу дійсно було видано кредитну картку «Універсальна» № 645638.

Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача випливає, що банк з моменту видачі кредитної картки не встановив на неї кредитний ліміт.

Таким чином, оскільки на момент укладення договору відповідач був неповнолітнім йому було лише оформлено кредитну картку «Універсальна» без встановлення на неї кредитного ліміту, з метою особистого користування нею.

Відповідно до пункту 3.2. «Умов та правил надання банківських послуг» після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється на підставі рішення банку, та клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

26.06.2008 позивачу виповнилося 18 років, а тому уповноважені працівники банку прийняли рішення про надання відповідачу кредиту у розмірі 1 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З наданого розрахунку заборгованості відповідача випливає, що ОСОБА_1 почав користуватися грошовими коштами за кредитною карткою «Універсальна» лише з 15.02.2012, тобто коли набув повної цивільної дієздатності.

На підставі вищезазначених обставин в сукупності суд констатує, що 09.11.2007 позивач правомірно уклав з ОСОБА_1 договір, оскільки він лише оформив відповідачу кредитну картку «Універсальна», але встановив на неї кредитний ліміт у розмірі 1 000 грн. лише після досягнення ним повноліття, яким позивач в подальшому і користувався.

Таким чином, доводи відповідача є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка (частина перша статті 546 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 549 ЦК «неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання».

Стаття 610 ЦК встановлює, що «порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)».

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК «боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом».

Суд зазначає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникала заборгованість. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, складеним та завіреним позивачем (а.с. 3).

З урахуванням викладеного суд робить висновок про необхідність захистити порушені права позивача в обраний ним спосіб судового захисту, що відповідає статті 16 ЦК.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Керуючись статтями 16, 526, 527, 546, 549, 610, 612, 1054 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК, суд

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, адреса місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за договором від 09 листопада 2007 року у розмірі 11 312,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, адреса місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) 1378 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко