Червоноармійський районний суд Житомирської області
Справа № 292/256/16-ц
Номер провадження 2/292/286/16
РІШЕННЯ

22 листопада 2016 року смт. Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1

секретар судового засідання Володіна В.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні брали участь: позивачка ОСОБА_2, представник позивачки ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи його тим, що вона являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 2-а, смт. Пулини, Пулинського району, Житомирської області, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.01.2001 року. На даній житловій площі зареєстрований її син ОСОБА_3

На початку 2012 року ОСОБА_3 залишив спірне житлове приміщення та став проживати у винайманій квартирі. З того часу відповідач участі у витратах, пов"язаних з обслуговуванням даного житла (оплата комунальних послуг, проведення ремону), не бере.

У 2015 році для оформлення їй житлової субсидії, працівниками Пулинської селищної ради було складено акт про те, що відповідач за місцем реєстрації, не проживає.

В зв"язку з тим, що наявність реєстрації місця проживання відповідача у належному їй на праві власності житловому будинку суперечить її інтересам, вона неодноразово пропонувала останньому добровільно виписатись із будинку, але він її прохання ігнорує.

Враховуючи викладене, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 2-а, смт. Пулини, Пулинського району, Житомирської області.

В ході судового розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, про що подала суду письмову заяву та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі його відсутності більш ніж один рік у житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: вул. Шкільна,2-а смт. Пулини, Житомирської області.

У своїх поясненнях в судових засіданнях, які відбувалися: 07.10; 01.11 та 08.11.2016 року позивачка зазначала про те, що вона є власником спірного житла, яке було нею придбане на підставі договору купівлі-продажу. У вказаному будинку зареєстрована вона та відповідач. Відповідач не проживає у даному житлі, з того часу як у ньому поселилася її дочка з сім"єю. У будинку лише дві жилі кімнати, які є прохідними, одну з них займає вона, а іншу її дочка з чоловіком та малолітньою дитиною, останні живуть в даному будинку без реєстрації. Завдяки матеріальним вкладенням дочки та її чоловіка було зроблено ремонт у цьому будинку, натомість відповідач участі в його ремонті не приймав, комунальні послуги не сплачував. Відповідач порушував її спокій, вступав з нею у суперечки з приводу того, що він також є повноцінним господарем у даному будинку, вчинив пожежу на території прилеглій до помешкання, займався ремонтом взуття в будинку, що шкодило її здоров"ю. Всі особисті речі відповідача та обладнання для здійснення ним підприємницької діяльності, у зв"язку з ремонтом в будинку, було перенесено в підсобні приміщення. Відповідач орендує житло в смт. Пулини, де йому достатньо місця для проживання та здійснення підприємницької діяльності, однак він час від часу з"являється до спірного помешкання, користується електроенергією без її дозволу, обробляє земельну ділянку. У спірне житло відповідач самостійно зайти не взмозі , оскільки два роки тому, під час ремонту в будинку було змінено замки, ключів від яких у нього не має, однак він має можливість зайти до житла лише тоді коли вдома є вона або дочка. У квітні 2015 року коли вона перебувала на стаціонарному лікуванні відповідач деякий час проживав у цьому будинку.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що спірне житло було придбано позивачкою на її ім"я, але за рахунок коштів, виручених від продажу попереднього житла, яке було приватизовано на сім"ю, в тому числі і з урахуванням його приватизованої частки. З часу придбання спірного житла він проживав у ньому разом з матір"ю та сестрою, зареєстрований за цією адресою, іншого житла не має, має земельну ділянку та не має коштів на будівництво житла. Вказав, що надавав посильну фізичну допомогу коли в спірному житлі проводились ремонтні роботи, давав кошти на придбання будматеріалів, обробляв земельну ділянку біля вказаного будинку, косив траву, привіз паливо. Після того як сестра вийшла заміж і з сім"єю поселилася у їх будинку, його перестали туди впускати. В даний час він орендує помешкання, яке використовує під майстерню та змушений там тимчасово жити. Під час ремонту в будинку його речі було перенесено до підсобних приміщень, ключів від вхідних дверей спірного будинку він не має, тому що було змінено замки. Він мав змогу ночувати у будинку лише тоді, коли його туди впускала мати або сестра, інколи, коли його не впускали до будинку, він ночував на сіновалі. З приводу того, що йому чинять перешкоди у користуванні житлом нікуди не звертався, так як весь час намагався вирішити це питання з матір"ю мирно.

Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім"ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК).

При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16.01.2001 року ОСОБА_2 придбала у власність житловий будинок, з належними господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою смт. Червоноармійськ (назва населеного пункту змінена на Пулини) , вул. Шкільна, 2-а.

Відповідно до довідки № 2441 від 05.08.2016 року, виданої виконкомом Пулинської селищної ради Пулинського району, Житомирської області, до складу сім"ї ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, входить її син ОСОБА_3-відповідач по справі.

З акту обстеження житлових умов від 04.08.2016 року вбачається, що з 2012 року ОСОБА_3 за адресою: Шкільна, 2-а, смт. Пулини, Пулинського району, Житомирської області, не проживає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що вона з чоловіком та малолітньою дитиною проживають без реєстрації у спірному будинку, власником якого є її матір. Коли позивачка придбала цей будинок, вони проживали у ньому втрьох: вона ,мати та відповідач. Жили як одна сім"я. Даний будинок складається з двох прохідних кімнат, в одній з яких наразі проживає позивачка, а в іншій вона та її сім"я, тому відповідачу у цьому будинку жити ніде. Він орендує житло, в якому також розташована його майстерня для ремонту взуття. Участі в ремонті спірного житла відповідач не приймав. Після ремонту в будинку, який здійснювала вона та її чоловік за власні кошти, речі відповідача були перенесені до підсобних приміщень. Відповідач приїздить до спірного будинку та має туди вільний доступ, оскільки вона та матір постійно вдома, але із-за того, що він поводить себе в будинку як господар та притендує на частку у цьому будинку, то у них на вказаному грунті виникають конфлікти. Дійсно відповідач демонтував пічку в будинку , здійснював покраску вікон у веранді будинку, але ці вікна уже замінено на нові. Відповідач користується підсобними приміщеннями, де знаходяться його речі, обробляє земельну дялнку. За всі виконані відповідачем роботи на земельній ділянці, косіння, рубання дров, привезення будматеріалів, вона та матір з ним розраховуються грошими. Востаннє відповідач ночував у спірному будинку у квітні 2015 року, коли мати була в лікарні.

У своїх показаннях в суді свідок ОСОБА_7 вказала про те, що проживає з позивачкою по сусідству та підтримує з нею дружні стосунки, часто відвідує її. Відповідач у спірному будинку не проживає п"ять років, орендує приміщення у даному населеному пункті, так як йому для роботи потрібна майстерня. Вона була свідком того, що відповідач обробляє земельну ділянку поруч з їх будинком, останній раз бачила його восени поточного року, коли він збирав врожай картоплі. Від позивачки їй відомо, що між нею та відповідачем виникають конфлікти із-за спірного житла, у якому бажає жити відповідач, бо вважає, що так як він зареєстрований там, то має право на частку у цьому житлі. Їй також відомо, що всі речі відповідача зберігаються у підсобних приміщеннях, що розташовані на території домоволодіння позивачки та з вини відповідача біля будинку сталася пожежа.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що відповідач 5 років не проживає у спірному житлі, однак причини того, вона не знає. Бачила як відповідач заготовлював дрова та обробляв земельну ділянку що поряд з цим будинком. Про те від позивачки їй відомо, що за ці роботи вона відповідачу платила. Зі слів позивачки їй відомо, що між нею та відповідачем виникають суперечки із-за вказаного житла, відповідач вимагає надати йому кімнату в будинку, але в будинку лише дві прохідні кімнати, де вже живе дві сім"ї, позивачка та її дочка з сім"єю, тому жити відповідачу там ніде. Ремонт в будинку почався з того часу коли туди вселилася сім"я дочки позивачки. На прохання позивачки вона підписала акт про те, що відповідач не проживає тривалий час у спірному будинку, але чи чинять йому перешкоди у користуванні цим помешканням, їй нічого не відомо. Їй також відомо про сварку, яку вчинив відповідач, виставляючи вимоги про бажання жити у спірному будинку, у зв"язку з чим викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_9 дав суду показання про те, що до нього як до дільничного інспектора поліції у серпні 2016 року з усною заявою звернувся відповідач зі скаргою про те, що його не впускають до спірного будинку. В усній бесіді з позивачкою, остання повідомила, що для її сина в будинку немає місця для проживання. До вказаного часу до нього зі скаргами на неналежну поведінку відповідача ніхто не звертався, відповідач не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності. Помешкання, яке орендує відповідач як майстерню для зайняття підприємницькою діяльністю, не придатне для проживання, там відсутнє опалення, воно перебуває у аварійному стані.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення їх переконливості.

Кожна сторона повинна та зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів ,речових доказів,тощо.

Належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачкою не надано належних доказів які б сідчили про те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин та що відповідач втратив право користування цим житлом.

Як встановлено судом, відповідач не проживає у вище зазначеному будинку, не з власної волі, а внаслідок конфліктної ситуації, яка склалася між ним та позивачкою із-за користування спірним житлом. Крім того, відповідач не взмозі безперешкодно користуватися даним житловим приміщенням, оскільки було замінено замки у вхідних дверях, ключа від яких він не має, відтак вбачаються підстави визнати ці причини відсутності відповідача у житлі поважними. Вище наведене не заперечувала в судовому засіданні і сама позивачка та підтвердили свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Комісійні акти, якими підтверджено факт непроживання відповідача від 30.10.2015 року та 04.08.2016 року в будинку позивача, не містять даних про причини відсутності відповідача у даному житловому приміщенні.

За таких обставин відсутні підстави, передбачені законом, для задоволення позову, тому суд постановляє рішення про відмову у позові.

Керуючись ст .ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Гуц