Справа № 500/6139/15-ц
Провадження № 2/500/800/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Смокіної Г.І.

при секретарі Івановій Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (далі ТОВ «Укрфінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 41552,20 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13.12.2014 року між ТОВ «Мігфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики за №2014-0102436 (далі Договір), згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 1500 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 17 днів з урахуванням дня отримання коштів. Позичальник зобовязався повернути суму позики та сплатити відсотки за користування позикою 29.12.2014 року в сумі 2010 грн. 01.08.2015 року ТОВ «Мігфінанс» було відступлено, а ТОВ «Укрфінанс» набуто право вимоги за вищевказаним Договором. У порушення умов Договору відповідач платежі належним чином не здійснював, у звязку з чим станом на момент звернення до суду заборгованість склала 41552,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов та обставини позову визнав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 13.12.2014 року між ТОВ «Мігфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики за №2014-0102436 (далі Договір), згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 1500 грн. з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних).

01.08.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та ТОВ «Укрфінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/08/2015.

Відповідно до п.3.1 Договору позичальник зобовязався 29.12.2014 року повернути позикодавцю отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою у сумі 2010 грн.

Згідно п.п.7.1, 7.2, 7.2.1 Договору при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 250 грн., у разі невиконання позичальником зобовязань по погашенню позики у терміни, вказані в п. 3.1 договору позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нараховану пеню.

У порушення умов Договору відповідач платежі належним чином не здійснював.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до наданого розрахунку за Договором №2014-01-02436 від 13.12.2014 року сума боргу станом на 18.09.2015 року становить у загальному розмірі 41552,20 грн.:

- сума основного боргу 1500 грн.;

- 2% за користування грошовими коштами 8400 грн.;

- штраф за прострочення сплати відсотків 250 грн.;

- 2% пені 31402,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову розяснено відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, визнання відповідачем позову прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб не порушує, суд стягує з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 41552,20 грн.

У відповідності до роз'яснень п.24 ч.3 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174,209, 213-215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії КК №720517, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 22.10.2001 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» суму основного боргу 1500 грн.; 2% за користування грошовими коштами 8400 грн.; штраф за прострочення сплати відсотків 250 грн.; 2% пені 31402,20 грн., а всього за договором позики 41552,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії КК №720517, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 22.10.2001 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2