РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2016 року смт. Близнюки

Близнюківский районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Масло С.П.,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, який вчинено під впливом обману,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 11 грудня 2012 року домоволодіння розташованого за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Садове, вул. Червоних Козаків, буд. 10, який вчинено під впливом обману, договір посвідчений приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4. В обґрунтування позову посилається на те, що вищевказане домоволодіння належить їй згідно свідоцтва про право власності від 13 жовтня 1994 року, видане Близнюківською ДНК Харківської області за реєстровим № 2117, зареєстрованого 29 листопада 2012 року в Близнюківському державному комунальному малому підприємстві технічної інвентаризації в книзі 12с, реєстраційний номер 38366477, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 жовтня 1994 року Близнюківською ДНК Харківської області за реєстровим № 2119, зареєстрованого 29 листопада 2012 року в Близнюківському державному комунальному малому підприємстві технічної інвентаризації в книзі 12с, номер запису 1882, реєстраційний номер 38366477. У вересні 2012 року ОСОБА_2 та її діти: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вирішили розділити вищевказане домоволодіння на 4 рівні частини. ОСОБА_7 викупила у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їхні частини. Було вирішено, що її частину отримає той з дітей, хто буде її доглядати. Її онук ОСОБА_3 (син ОСОБА_7М.) переїхав зі своєю дружиною ОСОБА_8 проживати до її будинку, а вона проживала в окремій кімнаті. У грудні 2012 року донька ОСОБА_7 та онук ОСОБА_3 відвезли її до нотаріуса, щоб нотаріально закріпити вищевикладені домовленості, вона підписала документ. Після підписання документу її життя стало нестерпним, від неї вимагали пенсію, ображали, ставилися з неповагою, а у травні 2015 року дочка переселила її до літньої кухні, яка непридатна до проживання. Вона вирішила примусово вселитися до будинку, але на руках не мала ніяких документів, тому звернулась до нотаріальної контори.25 листопада 2015 року вона отримала завірену належним чином копію документу, прочитавши який зрозуміла, що це був договір купівлі-продажу належного їй будинку, який вона як виявилося продала своєму онуку ОСОБА_3 за 54000 (пятдесят чотири тисячі) гривень. Ніяких коштів вона не отримувала, та була впевнена, що у нотаріуса підписувала відмову від трьох частин свого будинку залишаючи за собою четверту частину, як і було домовлено. Тому позивачка змушена звернутись з позовом до суду, у зв`язку з тим, що вважає, що договір купівлі-продажу був укладений під впливом обману.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з вищенаведених підстав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у запереченнях на позов. Крім того, відповідач пояснив, що ОСОБА_2 восени 2012 року запропонувала продати йому належний їй будинок за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Садове, вул. Червоних Козаків, буд. 10. Він після укладення договору купівлі-продажу не наполягав на тому, щоб ОСОБА_2, як його бабуся, звільнила будинок, але через сварки з його дружиною в травні 2015 року вона стала проживати в літній кухні, а він з дружиною живуть в будинку.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши показання свідків, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно договору купівлі-продажу від 11 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення, що відповідає їх внутрішній волі, ОСОБА_2 (Продавець) передала, а ОСОБА_3 (Покупець) прийняв у власність домоволодіння за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Садове, вул. Червоних Козаків, буд. 10. Відповідно до п. 3 вказаного договору, продаж вчинено сторонами за ціною 54000 грн., які Покупець повністю сплатив Продавцю до підписання цього договору. Продавець засвідчив, що договір не укладається під впливом тяжкої для Продавця обставини. Крім того, згідно п. 8 вказаного Договору продавець та покупець зазначили, що цей Договір не є фіктивним, не носить характеру мнимого та удаваного правочину і відповідає їх справжній волі створити для себе юридичні наслідки. Зміст ст.ст. 377, 655,656,657,659,662 ЦК України, ст.. 120 ЗК України сторонам нотаріусом розяснено. Договір підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства.

Статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, а саме, Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину, тобто внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину, не має істотного значення.

Таким чином, правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При цьому, саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману.

Проте, а ні позивачем, а ні її представником, не подано жодного доказу наявності в діях відповідача, вищевказаних ознак вчинення обману при укладенні договору купівлі-продажу.

Твердження позивача та його представника про обман при укладенні оскаржуваного договору носять декларативний характер, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка, приватний нотаріус Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, пояснила, що 11 грудня 2012 року вона посвідчувала договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Садове, вул. Червоних Козаків, буд. 10. Сторонами договору з одного боку була ОСОБА_2, як продавець, з другого боку ОСОБА_3, як покупець. При оформлені договору купівлі-продажу їй були надані усі необхідні документи, в тому числі, витяги з реєстрів виданих на ОСОБА_2, експертна оцінка домоволодіння, замовником якої була позивач, довідки щодо кадастрового номеру земельної ділянки та місця реєстрації видані ОСОБА_2 Нею, як нотаріусом, була встановлена цивільна дієздатність, в тому числі, і продавця, розяснено останньому зміст та правові наслідки договору, що укладається, позивач підтвердила, що укладає саме договір купівлі-продажу домоволодіння та отримала гроші за цим договором до його підписання, питань щодо посвідчення інших за змістом договорів від сторін не надходило. Крім того, ОСОБА_4, пояснила, що підстав для відмови у посвідченні договору не було, позивач ознайомилась зі змістом договору та підписала його.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_9, пояснила, що приблизно два роки тому, коли в будинку, де мешкала позивач, почались проводитись ремонтні роботи, вона розмовляла з ОСОБА_2 і та їй повідомила, що продала вказаний будинок онуку і тепер він зі своєю дружиною господарюють у домоволодінні.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_11, оскільки вони є родичами сторін по справі, тобто є зацікавленими особами. Також, суд критично ставиться до показань свідків, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, оскільки, по-перше, свідок ОСОБА_14 під час допиту плутався у показах, по-друге, цим свідкам тільки у 2015 році стало відомо про те, що позивач нікому не збиралась продавати будинок, по-третє, вказані свідки дізнались про ці обставини зі слів позивача після того, як між нею та дружиною відповідача почали відбуватись сварки на побутовому ґрунті.

Свідок ОСОБА_15, під час допиту у судовому засіданні, не повідомила суду обставини, які б свідчили про обман позивача відповідачем при укладенні договору купівлі-продажу домоволодіння.

Суд зазначає, що згідно вимог ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Звернувшись до суду з вимогою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, належних та допустимих доказів наявності обставин, які відповідно до ст. 230 ЦК України чи є підставою для визнання договору недійсним, позивачка не надала.

Позивачка зазначає, що була обманута і не мала наміру укладати договір купівлі-продажу домоволодіння. Проте судом встановлено, що вона власноручно підписала договір купівлі-продажу, мала достатньо часу для його вивчення та ознайомлення.

В судовому засіданні позивач та її представник зазначили, що оскаржуваний договір купівлі-продажу не відповідав волевиявленню позивача в частині визначення його предмету, оскільки вона не мала намір відчужувати домоволодіння, а гроші за продаж не отримувала.

Між тим, в договорі купівлі-продажу, сторони зазначили та підтвердили, що укладення цього договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним і усвідомленим, умови цього договору зрозумілі і відповідають дійсній домовленості сторін, цей договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання юридичних наслідків, гроші продавцю сплачено покупцем до підписання цього договору. Крім того, нотаріус під час посвідчення оскаржуваного договору встановила цивільну дієздатність позивача, її волевиявлення на укладення саме договору купівлі-продажу та пересвідчилась що продавець отримала гроші за продаж домоволодіння до підписання договору.

Також, суд не приймає доводи позивача та її представника, що в 2012 році ОСОБА_2 та її діти: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вирішили розділити вищевказане домоволодіння на 4 рівні частини, при цьому ОСОБА_7 викупила у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їхні частини та було вирішено, що частину позивача отримає той з дітей, хто буде її доглядати, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду належними та допустимими доказами.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач та її представник посилались в обґрунтування своєї позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11 грудня 2012 року вчиненого під впливом обману, у зв'язку з чим у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 88, 209, 212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 230, 638, 655-657 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, який вчинено під впливом обману відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2016 року.

Суддя С.П. Масло