Справа № 126/1208/16-ц Провадження № 22-ц/772/2960/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 53Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бершадського районного споживчого товариства до ОСОБА_6 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою Бершадського районного споживчого товариства на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом Бершадське районне споживче товариство звернулося в суд 10 травня 2016 року, посилаючись на те, що Товариство є власником магазину «1000 дрібниць» у нежитловій будівлі, яка розташована в м.Бершадь по вул.Червоноармійська, 6«а».

В зазначене нежитлове приміщення «1000 дрібниць», яке звільнила колишній орендатор ОСОБА_7 протиправно у листопаді 2011 року вселилась колишній ФОП ОСОБА_6, яка зареєструвала споживче товариство «Ніка-Бершадь» 19 квітня 2010 року, а 19 травня 2015 року припинила свою діяльність в якості підприємця і в даний час є засновником СТ «Ніка-Бершадь».

У 2014 році Товариством заявлено позов до Господарського суду Вінницької області про звільнення приміщення «1000 дрібниць». Рішенням суду від 20 листопада 2014 року по справі №902/1391/14 позов задоволено. Вказане рішення Господарського суду не виконано, оскільки ОСОБА_6 не є підприємцем з 19 травня 2015 року, а СТ «Ніка- Бершадь» не є правонаступником ФОП ОСОБА_6, а тому не може нести цивільну відповідальність відповідно до норм цивільного і господарського законодавства. Після 19 квітня 2015 року засновниками СТ «Ніка-Бершадь» є ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6

Господарським та господарським апеляційним судом неодноразово розглядалися справи за позовом до ОСОБА_6 про звільнення приміщення «1000 дрібниць» і при поставленні рішення про звільнення ОСОБА_6І названого приміщення, вона зверталась до Бершадського райсуду з позовом про спонукання укладення договору оренди. Зразу ж після скасування рішення першої інстанції Рівненським апеляційним господарським судом ОСОБА_6 письмово відмовлялась від заявленого позову справи №126/4161/13-ц, №126/357/15-ц. Вона ж змінювала підприємця на засновника споживчого товариства, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності від звільнення приміщення чи сплати заподіяної шкоди.

Добровільно ОСОБА_6 не звільняє нежитлового приміщення та не бажає сплачувати заподіяну шкоду. Остання претензія направлена ОСОБА_6 17 липня 2015 року за №135 про відшкодування доходів Бершадському районному споживчому товариству в сумі 637200грн. Отже, колишній ФОП, а нині громадянка ОСОБА_6 протиправно всупереч норм чинного законодавства займає нежитлове приміщення магазину «1000 дрібниць» загальною площею 1180,1кв.м з листопада 2011 року не сплачуючи орендної плати.

Позивач вказав, що такими діями відповідач заподіяла шкоди Бершадському районному споживчому товариству в особливо великому розмірі. Відповідно до постанови Вінницької облспоживспілки від 07 травня 2004 року «Про затвердження базової ставки орендної плати нежилих приміщень в організаціях облспоживспілки» розмір орендної плати в міській місцевості та районних центрах становить 15 грн. за 1кв.м, а отже сума завданої шкоди за 12 місяців становить 212400 грн.

З заявами про надання в оренду приміщення «1000 дрібниць» звернулися товариства «ЛІМП» та «Жасмин плюс В», з якими укладено договори оренди. Якби ОСОБА_6 звільнила приміщення, то районне споживче товариство мало б законні підстави для отримання орендної плати від орендарів «ЛІМП» та «Жасмин плюс В» в місяць 17700 грн., а в рік відповідно 21400 грн.

Посилаючись на те, що Бершадське районне споживче товариство могло б реально отримати за звичайних обставин доходи, якби його право не було порушено відповідачем ОСОБА_6, товариство, в силу положення статті 22, 1166 ЦК України, просило стягнути з відповідача на користь позивача 212400 грн. доходів та судові витрати.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 19 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі Бершадське районне споживче товариство, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.02.2006 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на підставі рішення виконавчого комітету Бершадської міської ради від 30.12.2005 року за №132, Бершадське районне споживче товариство є власником нежитлової будівлі магазину «1000 дрібниць» загальною площею 1861,1 кв.м., розташованої в м. Бершадь по вул. Ю. Коваленка (бувша Червоноармійська), 6-а.

Одним із видів діяльності товариства є передача в оренду обєктів нерухомості.

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року у справі №902/1391/14 за позовом Бершадського районного споживчого товариства до субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_6 зобовязано звільнити на користь Бершадського районного споживчого товариства перший поверх площею 619,8 кв.м. та другий поверх площею 560,3 кв.м., а разом 1180,1 кв.м. нежитлового приміщення магазину «1000 дрібниць», що знаходиться в м. Бершадь по вул.Червоноармійська, 6а, разом з товарно матеріальними цінностями, що належать боржнику.

Постановою правління Бершадського районного споживчого товариства від 31.01.2014 року №7 ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 було відмовлено в наданні в оренду приміщення магазину «1000 дрібниць» у звязку з тим, що п. 2 Програми розвитку споживчої кооперації на 2011 2014 роки передбачено виведення з повної оренди даного приміщення з метою створення на його базі маркету по торгівлі будівельними матеріалами. Цією ж постановою їм було відмовлено у продажі вказаного приміщення, так як у членів правління відсутні правові підстави для відчуження неподільного майна районного споживчого товариства. Відповідач двічі зверталась до суду з позовом до Бершадського районного споживчого товариства про спонукання укладення договору оренди приміщення магазину «1000 дрібниць» Ухвалами суду позовні вимоги залишені без розгляду.

Позивачем 13 грудня 2011 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення першого поверху магазину «1000 дрібниць» в м. Бершадь по вул. Червоноармійська, 6а, площею 619,8 кв.м. з ТОВ "Жасмин плюс В" зі сплатою орендної плати з розрахунку 15 грн. за 1 кв.м. з дня вселення в приміщення. Договір діє з моменту звільнення приміщення першого поверху ФОП ОСОБА_6 (а.с.30-31).

22 грудня 2011 року укладено договір оренди з СТ «ЛІМП» (а.с.28-29).

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення 212400 грн. позивач ставить питання про відшкодування збитків за період з 1 травня 2013 року по 31 травня 2014 року, тобто за один рік, оскільки у товариства відсутні кошти на судовий збір.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилався у обгрунтування своїх вимог, а саме, що позивачу завдано реальних збитків, які відповідно до положення пункту 2 частини 1 статті 22 ЦК України можна вважати упущеною вигодою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Такі доводи не є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд дійшов неправильних висновків щодо доведеності позову та неправильно застосував норми статті 22 ЦК України та частини 1 статті 1166 цього Кодексу.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечувала тих обставин, на які посилається позивач, зокрема, що вона займала вказане спірне приміщення. Не заперечує вона й той факт, що між сторонами існував спір, який розглядався господарським судом. Разом із тим, відповідач заперечує наявність правових підстав для її цивільно - правової відповідальності за завдання збитків позивачу у вигляді упущеної вигоди за положенням пункту 2 частини 2 статті 22 ЦК України. З такими запереченнями відповідача суд першої інстанції обґрунтовано погодився.

Вказані доводи апеляційної скарги спростовуються обґрунтованим та правильним висновком суду першої інстанції. Повторно наводити ті ж самі мотиви, через які суд дійшов до таких висновків, у апеляційного суду немає підстав.

Зміст пункту 2 частини 2 статті 22 ЦК України передбачає відповідальність особи за завдання збитків іншій особі у результаті порушення цивільного права останньої (відшкодування збитків), за умови доведеності, що право позивача було порушене відповідачем, а позивач при цьому не одержав доходи, які він міг реально одержати за звичайних обставин.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме : протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем вказаних ним обставин порушення його права відповідачем, у сукупності з можливістю реально одержати доходи, якби право не було порушене, не доведено, а тому немає правових підстав для задоволення позову.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Бершадського районного споживчого товариства відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 серпня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук