Справа № 369/8932/15-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1463/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 25.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Олійника В.І., Дмитрієвої Л.Д.,

та секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дійсним попереднього договору та зобов'язання укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 26 вересня 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_3, від імені якого за дорученням діяв ОСОБА_4, було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого сторони домовились укласти у строк не пізніше 30 квітня 2015 року основний договір купівлі-продажу квартири у житловому будинку № 4 по вул. Абрикосова, в с. Гатне, Київської області та з метою підтвердження дійсних намірів щодо укладення основного договору купівлі-продажу він передав продавцю 715 000,00 грн., що в еквіваленті становило 55 000,00 доларів США курсом на дату укладення попереднього договору.

Вказує, що на теперішній час основний договір між сторонами не укладений, оскільки відповідач ухиляється від його укладання, через що він змушений звернутися до суду із позовом про визнання попереднього договору дійсним та про зобовязання відповідача укласти основний договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при укладенні попереднього договору сторонами не було дотримано вимог закону щодо форми укладення такого роду договору, зокрема щодо обовязкового нотаріального посвідчення та державної реєстрації, то спірний правочин є нікчемним та не створює юридичних наслідків для сторін, через що підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2014 року між ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого на підставі доручення № 1349 від 18 квітня 2014 року діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, згідно умов якого сторони домовились укласти у строк не пізніше 30 квітня 2015 року основний договір купівлі-продажу квартири у житловому будинку № 4 по вул. Абрикосова, в с. Гатне, Київської області, та з метою підтвердження дійсних намірів щодо укладення основного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 передав продавцю 715 000,00 грн., що еквівалентно становило 55 000,00 доларів США курсом на дату укладення попереднього договору (а. с. 7).

З матеріалів справи також вбачається та було вірно встановлено судом, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду із цим позовом основний договір купівлі-продажу між сторони укладений не був.

Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з розясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що сторонами при укладенні попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна не було належним чином дотримано вимог закону щодо форми його укладення, зокрема щодо необхідності його нотаріального посвідчення, внаслідок чого спірний договір є нікчемним та не створює юридичних наслідків для сторін цього правочину, через що ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: