Справа № 128/3851/14-ц Провадження № 22-ц/772/2198/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук В.С.

суддів: Жданкіна В.В., Сала Т.Б.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів, - Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, про визнання недійсними рішення сесії сільської ради і визнання недійсним та скасування Державного акту на землю, за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року, -

В с т а н о в и л а :

У 2014 році позивачі звернулися в суд з даним позовом і, після його уточнення, мотивували тим, що відповідно до свідоцтва про право власності №2879 від 27.11.2008 року та рішення Третейського суду від 23.02.2009 року, їм на праві спільної часткової власності належить 19/25 часток та 6/25 часток будинковолодіння по вул. Корнійчука, 148 у м. Вінниця.

Згідно рішень виконкому Вінницької міської ради № 409 від 26 червня 1975 року, №166 від 29 травня 1989 року, під вищевказаним будинковолодінням знаходилася земельна ділянка загальною площею 0,3480 га, яка включена територіально до складу земель Вінницької міської ради, що підтверджується викопіюванням з плану міста і листом департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 13 лютого 2013 року за № КО-01-777/5-05-8.

Рішенням 38 сесії 5 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 29 жовтня 2010 року було затверджено технічну документацію із землеустрою на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 під будинковолодінням по вул. Корнійчука, 148 у м. Вінниця, на підставі чого останній видали державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,2000 га, яка перетинається з земельною ділянкою позивачів.

Виходячи з викладеного, позивачі просили суд визнати незаконним та скасувати дане рішення сесії Агрономічної сільської ради, а також визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_5

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за його недоведеністю.

Не погодившись з даним рішенням, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги дотримані в повному обсязі.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності №2879 від 27.11.2008 року на частину житлового будинку з господарськими будівлями, ОСОБА_2 на праві власності належить 6/25 часток будинковолодіння по вул. Корнійчука, № 148 в м. Вінниця (Т.1 а.с. 8). Відповідно до рішення третейського суду від 23 лютого 2009 року, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 19/25 часток цього ж будинковолодіння по вул. Корнійчука - 148 в м. Вінниця (Т.1 а.с. 9).

Попереднім власником будинковолодіння по вул. Корнійчука, № 148 в м. Вінниця був ОСОБА_6Д, який помер 03 листопада 2007 року. Це пояснювали позивачі у судових засіданнях та зазначені обставини підтверджуються інвентарною справою №16100 Вінницького МБТІ, наданою суду для огляду, яка заведена у 1973 році і копією свідоцтва про право приватної власності на будівлю № 1079 від 16.04.1973 року, виданого Вінницьким міським управлінням (т.1 а/с225).

Зі свідоцтв про право на спадщину за законом від 11 червня 2008 року, зареєстрованих в реєстрі за №2-594 та за №2-596 видно, що після смерті ОСОБА_6 ( т.1 а/с239), зазначене будинковолодіння перейшло до спадкоємців - його сина, ОСОБА_2 та доньки - ОСОБА_7, у рівних частках ( т.1 а/с240, 241). Далі, за погодженням вказаних власників, їхні частки у будинковолодінні були змінені рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №2272 від 30.09.2008 року і ОСОБА_7 стала власником 19/25 часток будинковолодіння, а ОСОБА_2І власником 6/25 його часток. Про це свідчать заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на а/с 63-65 інвентарної справи і вказане рішення виконкому на а/с69 тієї ж інвентарної справи. Після зміни часток у спадковому майні, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 отримали свідоцтва про право власності на зазначені частки будинковолодіння - житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Корнійчука, 148 у м. Вінниця (а/с 92-97 інвентарної справи). І лише у 2009 році позивач ОСОБА_3 став власником 19/25 часток будинку №148 по вул. Корнійчука у м. Вінниця, оскільки рішенням третейського суду від 23.02.2009 року було визнано за ним право власності на вказане майно відповідно до договору дарування ОСОБА_7 (а/с 100 інвент. справи).

Як видно з інвентарної справи №386 ТБ при районному архітекторі Вінницького району Вінницької області за 1969 рік, копія якої знаходиться у т.2 на а/с249-260, ще за життя спадкодавця ОСОБА_6, рішенням виконкому Вінницької районної ради депутатів трудящих за №445 від 21 жовтня 1969 року було затверджено рішення загальних зборів Вінницької державної с/г дослідної станції про виділення ОСОБА_6Д під забудову 0,15 га землі в с. Пирогово по вул. Коцюбинського, оскільки рішенням №327 виконкому Вінницької міської ради від 13 травня 1969 року було вирішено просити виконком Вінницької обласної ради депутатів трудящих підняти клопотання перед Радою Міністрів УРСР про передачу земель, розміщених в с. Пирогово в адміністративне підпорядкування Вінницького міськвиконкому.

Рішенням №383 того ж виконкому Вінницької районної ради депутатів трудящих від 11 листопада 1969 року вирішено погодитися з рішенням правлінь колгоспів, виконкомів сільських Рад про відведення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків та затвердити технічну документацію, де стосовно ОСОБА_6 була погоджена садиба розміром 0,15 га в с. Пирогово з тих же земель державної с/г станції з закінченням будівництва у 1971 році ( а/с258 т.2). Розпорядженням №281 виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 28.08.1972 року затверджено наданий Вінницьким міжміським БТІ матеріал про перенумерацію будинків по вулицях приєднаного до міста с. Пирогово згідно додатку. Зі списку вулиць с. Пирогово видно, що бувша вул. Коцюбинського, на якій жив ОСОБА_6 була переіменована на вул. Корнійчука (а/с258, 252 т.2)

Ще були рішення виконкому Вінницької міської ради №237 від 19.04.1977 року про перенумерацію будинків та рішення № 200 від червня місяця 1987 року, відповідно до якого адреса домоволодіння ОСОБА_6 стала: вул. Корнійчука буд. №130, далі буд. №136 і остаточно буд. № 148 у м. Вінниця (а/с 194-203 т.2).

Відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №409 від 26.06.1975 року, за будинковолодінням по вул.. Корнійчука-130 м. Вінниця, власником якого був ОСОБА_6, була зареєстрована присадибна земельна ділянка площею1702 кв. метри, а ще 2372 кв. метри залишено за ним у тимчасове користування ( а/с 185-191 т.2). Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №166 від 29.05.1989 року за домоволодінням того ж ОСОБА_6 по вул. Корнійчука, 148 була закріплена знову у тимчасове користування земельна ділянка площею 307 кв. м (а/с204 206 т.2).

Саме цими рішеннями мотивують позивачі свої позовні вимоги у позовній заяві та змінах до неї ( а/с 2-4 т.1, а/с137 т.2).

Проте, відповідно до ЗК України, який набрав чинності з 1 січня 2002 року, право користування земельною ділянкою має бути оформлено правочином: договором оренди. Поняття «тимчасове користування земельною ділянкою» взагалі відсутнє у даному Кодексі.

Як видно з матеріалів справи, позивачі не надали жодного доказу, який би підтверджував право користування ОСОБА_6 після 1 січня 2002 року земельними ділянкам, наданими йому раніше, у тимчасове користування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 помер 03.11.2007 року, тобто, під час дії ЗК України 2002 року, то при вирішенні встановлених спірних правовідносин слід керуватися саме діючими на час відкриття спадщини правовими нормами, отже зазначеним ЗК України.

Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України, яка діяла станом на 03.11.2007 року, якщо житловий будинок розміщений на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій він розміщений, та частиною ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Те саме зазначено і у ч.2 ст. 377 ЦК України, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6

З огляду на вказані правові норми, до спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_7 при оформлені їхніх спадкових прав на будинковолодіння по вул. Корнійчка, 148 у м. Вінниця перейшло право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщене вказаний будинок, та частина ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Позивач ОСОБА_3 взагалі не за спадковим правом має у власності частину вказаного будинку, а придбав її за рішенням третейського суду від 23.02.2009 року.

Як видно з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_3 та ОСОБА_2, розташовану по вул. Корнійчука,148 на території Вінницької міської ради, а саме з пояснювальної записки працівників Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру, згідно облікових даних за будинком №148 по вул. Корнійчука станом на 2012 рік рахувалася земельна ділянка площею 0,1000 га; саме земельну ділянку площею 1000 кв. м просили передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своєю заявою від 30.05.2012 року; рішенням 22 сесії 6 скликання Вінницької міської ради за № 861 від 06.07.2012 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації саме на земельну ділянку площею 1000 кв.м, яка розміщена по вул. Корнійчука-148 у м. Вінниця, а актом встановлення меж в натурі від 28.05.2012 року, відносно даної земельної ділянки були встановлені межі ( а/с 161-169 т.2).

Отже, позивачі користувалися земельною ділянкою площею, визначеною за діючими на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, правовими нормами і у них відсутні підстави претендувати на визначену ними земельну ділянку.

Виходячи з принципу змагальності, закріпленого у ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Те саме вказано і у ч.1 ст. 60 ЦПК України.

Проте, на думку колегії суддів, позивачі не довели свого права, визначеного у позовній заяві.

Дійсно рішенням 38 сесії 5 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 29 жовтня 2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2000 га в с. Агрономічне для ведення особистого селянського господарства та передано у власність відповідачці (а/с156 т.2). На підставі цього рішення їй був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га, з кадастровим номером :02:002:0460, розташовану в с. Агрономічне (а/с30 т.1).

З протоколу погодження та закріплення меж даної земельної ділянки від 26 жовтня 2010 року теж видно, що вона розташована на території Агрономічної сільської ради (а/с 152 т.2), а в абрисі зовнішніх меж земельна ділянка ОСОБА_5 межує з: від А до Б вул.. Незалежна, від Б до В землі сільської ради і від В до А землі гр. ОСОБА_8 ( а/с 153 т.2).

Таким чином, твердження позивачів, що земельна ділянка ОСОБА_5, перебуває у їхньому користуванні та розташована під будинковолодінням по вул. Корнійчука, 148 м. Вінниця, не відповідає дійсності. Про це говорить і абрис меж, і твердження позивачів, що земля, на яку вони претендують, була у користуванні покійного ОСОБА_6, адже, як уже було досліджено, земельна ділянка покійного ОСОБА_6 відносилася до с. Пирогово, а не до с. Агрономічне.

Крім того, відповідно до норми ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивачі не довели обставин, що передання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки відповідно до рішення 38 сесії 5 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 29 жовтня 2010 року та Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0460, виданого на ім`я ОСОБА_4, якимось чином порушує їхні права, свободи чи інтереси, то відсутні підстави досліджувати обставини щодо належності спірної земельної ділянки до Вінницькій міській раді. Ці обставини можуть бути встановлені за позовом самої Ради.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог та відмову у задоволенні позову є підставним, відповідає наявним у справі доказам і не спростовується доводами апеляційної скарги, виходячи з вищевикладеного обґрунтування.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права - залишити без змін, в силу ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -

відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук