АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/710/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1775/16Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Карнауха П.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4, за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про втрату права користування житлом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Посилається на те, що від часу шлюбу з відповідачкою та з дня народження їхньої дитини, яка зареєстрована за його адресою, вони не проживали у належному йому будинку, а фактично проживали у матері відповідачки за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначає, що суд не взяв до уваги ту обставину, що в належному йому будинку відсутні умови для проживання, а в лікарні, дитячому садку та школі дитина обслуговувалася за адресою АДРЕСА_2, яка і була визначена між ним та відповідачкою при розгляді справи про розірвання шлюбу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають спільну дитину ОСОБА_4, 01.10. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 012383, ОСОБА_5 на підставі рішення сімнадцятої сесії пятнадцятого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 15 лютого 2008 року є власником земельної ділянки площею 946 кв.м. у межах згідно з планом розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Кругла,4, цільове призначення землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 946 кв.м.). Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 41 (а.с. 4).

Згідно договору дарування від 19.05.2009 року ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар житловий будинок з господарськими спорудами та вказану земельну ділянку за вищезазначеною адресою (а.с. 5).

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 в Приватному підприємстві ПБТІ «Інвентаризатор» 19.06.2009 року (а.с. 6).

За цією ж адресою зареєстрований син позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Ця обставина визнається сторонами та не підлягає доказуванню у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2016 року (а.с. 7), розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 7).

Згідно акту від 13.02.2016 р. (а.с. 8), засвідченого сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8, встановлено, що за адресою: м. Полтава, вул. Кругла,4, починаючи з 01 жовтня 2008 року фактично не проживає громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В матеріалах справи наявна копія позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та відшкодування витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, поданої до Октябрського районного суду м. Полтави, в якій ОСОБА_6 особисто зазначила, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та обґрунтовуючи позов, ОСОБА_6 вказувала, що за спільною згодою з ОСОБА_2 їхній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за місцем реєстрації батька за адресою м. Полтава, вул. Кругла, 4. Проте з народження проживає разом з матірю у квартирі, що належить ОСОБА_9»євій ОСОБА_10, яка доводиться матір»ю ОСОБА_4 і.В., та належить їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою вони проживали з відповідачем до вересня 2015 року та залишилася проживати з ОСОБА_6 разом з сином (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Приймаючи до уваги ту обставину, що спільний син сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, від дня народження проживає разом з відповідачем ОСОБА_6 у квартирі, що належить її матері ОСОБА_9»євій А.С. за адресою: АДРЕСА_1, про що зазначено самою відповідачкою в позовній заяві про стягнення аліментів (а.с. 9); згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідченого сусідами позивача ОСОБА_2 від 13.02.216 р., також встановлено, що дитина ОСОБА_4 з 01 жовтня 2008 року фактично не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, колегія суддів на підставі ст. 405 ЦК України приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком по вул. Кругла,4. в м. Полтава.

Таким чином доводи апеляційної скарги є слушними, підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, п. 3, п. 4 ч.1 ст.309, ст.ст. 314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування будинком № 4 по вул. Круглій м. Полтави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

Згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1