Справа № 212/2-4174/11 Провадження № 22-ц/772/2304/2016Головуючий в суді першої інстанції Романюк Л.Ф.
Категорія 30Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 вересня 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Марчук В.С., Панасюка О.С.,

при секретарі: Топольській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву про самовідвід судді Марчук В.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницького обласного клінічного ендокринологічного диспансеру, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, захист та відновлення порушених прав і свобод на охорону здоров'я та медичну допомогу, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Апеляційного суду Вінницької області знаходиться вищезазначена цивільна справа з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2016 року.

До початку апеляційного розгляду справи, суддя Марчук В.С. заявила у справі самовідвід, мотивуючи його тим, що при визначені автоматизованою системою складу колегії суддів Шемета Т.М., Сопрун В.В., Марчук В.С. був порушений порядок визначення колегії суддів для розгляду справи, встановлений ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду щодо поданої заяви, перевіривши доводи заяви, судова колегія вважає, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є, зокрема, законність.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений ч.3 ст.11-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.11-1 ЦПК України, ч.4 ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів.

Як видно з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (а.с.176 т.5), зазначена справа була передана складу колегії суддів: Шемета Т.М., Сопрун В.В., Марчук В.С., підставою передачі у протоколі розподілу вказано скарга у тій же справі.

Разом з тим, зі справи вбачається, що 07.04.2014 року Апеляційним судом Вінницької області в складі головуючого судді Шемети Т.М., суддів Сопруна В.В., Марчук В.С. задоволено апеляційну скаргу Вінницького обласного клінічного ендокринологічного диспансеру та скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2014 року в частині визначення розміру судових витрат та ухвалено нову ухвалу. Наведене свідчить про те, що апеляційний розгляд на ухвалу суду першої інстанції від 05.03.2016 року у даній справі завершився постановленням ухвали апеляційного суду 07.04.2016 року, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2016 року повинна була розподілятися за принципом вірогідності між усіма суддями, а відтак судова колегія вважає, що заява суді Марчук В.С. про самовідвід у цій справі ґрунтується на вимогах закону.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У контексті принципу верховенства права, важливої частини Конвенції, Суд розглядає «суд» як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку, він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві (рішення у справі «Лавентс проти Латвії», п.81, від 28 листопада 2002 р.).

«Закон» у значенні статті 6§1 Конвенції, таким чином, включає не лише законодавство стосовно заснування і компетенції судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке, у разі його порушення, спричинило б незаконну участь одного чи більшості суддів у розгляді справи. Взагалом, порушення судом таких положень національного законодавства спричиняє порушення статті 6§1 Конвенції (рішення у справі «ДМД Груп А.С проти Словенії», п.59).

За змістом ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод і інтересів у розумні строки, незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

З урахуванням викладеного, з метою дотримання загальних засад цивільного судочинства, судова колегія вважає, що заява судді Марчук В.С. про самовідвід у цій справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 24, 25, 313, 317, 319 ЦПК України, ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Прийняти самовідвід судді Марчук Валентини Семенівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницького обласного клінічного ендокринологічного диспансеру, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, захист та відновлення порушених прав і свобод на охорону здоров'я та медичну допомогу.

Справу передати на повторний автоматизований розподіл в частині заміни судді Марчук В.С.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) А.Ю. Зайцев

Судді: (підпис) В.С. Марчук

(підпис) О.С. Панасюк

Згідно з оригіналом.

Суддя: