Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/4969/15 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/778/815/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В.

суддів Кочеткової І.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізон-Імпорт» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізон-Імпорт» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

15.07.2015р. до суду звернулась із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ «Бізон-Імпорт» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2014р. о 13-20 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», держномер АР 3993 СК, та рухаючись в м. Пологи, скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет Авео», держномер АР 0073 ВІ, який належить позивачу. Автомобіль «Тойота», держномер АР 3993 СК, належить ТОВ «Бізон-Імпорт». Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2014р. ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаного правопорушення. Автомобіль «Шевролет Авео», держномер АР 0073 ВІ, отримав механічні пошкодження. На момент пригоди цивільно-правова відповідальність ТОВ «Бізон-Імпорт» була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», що підтверджується відповідним полісом АС/9040465 від 10.04.2014р. Страховий ліміт за полісом № АС/9040465 становить 50 000 грн. за спричинену матеріальну шкоду, з яких франшиза становить 1000 грн. 21.04.2015р. ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» перерахувала їй 49 000 грн. у вигляді виплати страхового відшкодування за актом № ОСЦВ/АС.9040465/1, але вказаної суми на ремонт автомобіля було недостатньо. Згідно висновку спеціаліста-товарознавця ОСОБА_4 вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Шевролет Авео», держномер АР 0073 ВІ, внаслідок його пошкодження в ДТП, становить 126 385, 39 грн. Різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту становить 77 385,39 грн., яку у відповідності до вимоги ст.ст. 1172, 1194 ЦК України позивач просила стягнути з ТОВ «Бізон-Імпорт», з яким винуватець ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах, а також просила стягнути з цього ж відповідача витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 000 грн. та витрати з послуг евакуатора 1 400 грн.

Крім того, вказувала, що їй спричинена моральна шкода, оскільки вона багатодітна

мати та була позбавлена можливості використовувати свій автомобіль, у зв'язку з чим їй доводилось докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізон-Імпорт» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 79785 (сімдесят дев'ять тисяч сімсот вісімдесят п'ять) грн. 39 коп. та судовий збір в сумі 798 (сімсот дев'яносто вісім) грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. та судовий збір в сумі 24,36 грн., в решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Бізон-Імпорт» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ТОВ «Бізон-Імпорт» матеріальної шкоди та судового збору та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення ніким із сторін у справі не оскаржено.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання апеляційного суду жодного разу не з»явився, а направлені за єдиним відомим місцем його проживання судові повістки повертались без вручення із зазначенням про сплив терміну зберігання. Вказаний в позовній заяві номер мобільного телефону відповідача не відповідає.

Разом з тим, з відповіді адресно-довідкової служби вбачається, що ОСОБА_3 значиться зареєстрованим з 2007р. за адресою м. Запоріжжя, вул. Дністровська, 13, за якою і направлялись відповідачу всі судові повістки як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, але жодної повістки відповідач не отримав.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судова повістка вручена їм належним чином.

Зважаючи на те, що судова повістка надсилалась відповідачу ОСОБА_3 саме за його зареєстрованим місцем мешкання та іншої адреси його місця перебування не відомо, колегія вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повістка вручена йому належним чином.

За таких обставин, колегія розглянула справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та обставини.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АРС099036 автомобіль НОМЕР_1, належить ОСОБА_2 (а.с.13-14).

17.11.2014р. о 13-20 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», р.н. АР 3993

СК, та рухаючись в м. Пологи по вул. Шевченка, не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені.

ОСОБА_3 визнаний виним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014 року ( а.с. 16).

З довідки інспектора ДАІ з обслуговування Пологівського району ГУМВС України в Запорізькій області вбачається, що 17.11.2014р. автомобіль НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження всієї передньої центральної частини ( а.с. 15).

Згідно зі звітом № 628 від 22.01.2015р. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.11.2014р. з вини ОСОБА_3, власнику автомобіля «Шевролет Авео» ОСОБА_2 спричинена матеріальна шкода на суму 126 385,39 грн., що є вартістю відновлювального ремонту.

Власником автомобілю «Тойота», р.н. НОМЕР_3, є ТОВ «Бізон-Імпорт», а на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТОВ «Бізон-Імпорт» була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», що підтверджується відповідним полісом АС/9040465 від 10.04.2014р.

Страховий ліміт за полісом № АС/9040465 становить 50 000 грн. за спричинену матеріальну шкоду, з яких франшиза становить 1000 грн.

За страховим випадком, який мав місце 17.11.2014р. у м. Пологи Запорізької області на перехресті вул. Шевченко-Жовнева, ПрАТ СК «ГРАВЕ Україна» 08 квітня 2015р. було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування власнику автомобілю «Шевролет Авео» ОСОБА_2 в розмірі 49 000 грн. ( а.с. 17).

21.04.2015р. ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» перерахувала їй 49 000 грн. у вигляді виплати страхового відшкодування за актом № ОСЦВ/АС.9040465/1 від 17.11.2014р. ( а.с. 18).

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту становить 126 385,39 грн., а стра-хова компанія "Граве Україна" виплатила їй 49 000 грн. у вигляді виплати страхового від-шкодування за актом № ОСЦВ/АС.9040465/1 від 17.11.2014р., позивач просила у відповідності до вимог ст.ст. 1172, 1194 ЦК України стягнути з ТОВ «Бізон-Імпорт» різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та спричиненою шкодою у розмірі 77 385,39 грн., витрати з послуг евакуатора 1 400 грн., вартість автотоварознавчого дослідження в сумі 1000 грн.

Задовольняючи вказані вимоги позивача, суд першої інстанції виходив зі того, що ТОВ «Бізон-Імпорт» є власником автомобілю «Тойота», р.н. НОМЕР_3, яким у момент ДТП керував працівник товариства ОСОБА_3, визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тому відповідати за шкоду, спричинену його працівником під час виконання трудових обов»язків, зобов»язаний роботодавець. Стягуючи весь заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди з товариства, суд вважав його доведеним наданими позивачем доказами.

Вказані висновки суду ґрунтуються на зібраних у матеріалах справи доказах та нормах матеріального права, якими врегульовано правильно встановлені судом правовідносини.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізон-Імпорт» наголошує на тому, що суд безпідставно не прийняв до уваги ті заперечення, що ОСОБА_3 скоїв ДТП під час обідньої перерви, яка призначена для задоволення особистих потреб працівників, а тому не можна вважати, що ДТП сталася під час виконання ним своїх трудових обов»язків. Тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що за шкоду від ДТП зобов»зане відповідати товариство.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх неспроможними з огляду на наступне.

Як вбачається з розпорядження ТОВ "Бізон-Імпорт" № 10 від 30.04.2013р. "Про закріплення транспортного засобу ТОВ "Бізон-Імпорт" автомобіль «Тойота», д.н. НОМЕР_3, закріплений за директором Східного філіалу ОСОБА_3 для виконання службових задач ( а.с. 90).

Згідно з актом прийому-передачі від 30.04.2013р. ТОВ «Бізон-Імпорт» в особі заступника директора з організаційної роботи ОСОБА_6 передало в користування для виконання його трудових обов»язків директору Східного філіалу ОСОБА_3 автомобіль «Тойота», р.н. НОМЕР_3, та працівник підтверджує, що автомобіль з моменту передання буде знаходитись поза місцем розташування підприємства ( а.с. 91).

В судовому засіданні представник ТОВ «Бізон-Імпорт» пояснював, що автомобіль весь час знаходився в користуванні ОСОБА_3 як закріплений за ним як директором Східного філіалу, та на територію підприємства не повертався.

Дійсно, з постанови про адмінправопорушення відносно ОСОБА_3 вбачається, що ДТП сталася о 13.20 год., що за пунктом 3.2.1 Правил внутрішнього розпорядку визначено як перерва для відпочинку. Проте враховуючи, що обідня перерва є складовою робочого дня, та враховуючи посаду ОСОБА_3, який є директором філіалу та міг використовувати перерву для виконання трудових обов»язків, а також, що протилежного апелянтом не доведено, колегія вважає, що за спричинену ним як працівником товариства шкоду у відповідності до вимог ст.ст. 1172, 1187, 1188 ЦК України має відповідати саме товариство - роботодавець.

Отже, в ході слухання справи ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не встановлені обставини, які б свідчили, що ОСОБА_3 протиправно заволодів цим автомобілем, або, що він використовував його не у звязку з виконанням трудових обовязків. Тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи представника відповідача ТОВ "Бізон-Імпорт" про те, що товариство не зобов»язано відшкодовувати спричинену працівником шкоду від ДТП, що сталася в обідню перерву, оскільки в суді не встановлені обмеження щодо використання автомобіля ОСОБА_3 для виконання службових задач під час перерви на відпочинок.

Про те, що відповідати за шкоду має саме ТОВ «Бізон-Імпорт», свідчить також той факт, що страхова компанія ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» визнала випадок страховим та сплатила частину матеріальної шкоди в межах ліміту відшкодування. В протилежному випадку, страховик відмовив би у відшкодуванні шкоди від ДТП, якщо б в ході розслідування виявив, що саме винуватець ОСОБА_3 повинен її відшкодувати потерпілому від ДТП.

В апеляційній скарзі міститься також посилання на те, що позивачем не доведено розмір матеріальної шкоди, оскільки звіт № 628 про визначення вартості матеріальної шкоди складений лише 22 квітня 2015р., тобто через півроку після ДТП.

Ці обставини повно, ретельно та всебічно з»ясовувались судом в ході розгляду справи, та на їх підґрунті судом зроблено вірний висновок про доведеність розміру матеріальної шкоди.

З пояснень допитаного в ході розгляду справи свідка ОСОБА_4 слідує, що ним як оцінювачем оглядався транспортний засіб «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_4, за проханням страхової компанії. Під час візуального огляду 20.11.2014р. ним було встановлено, що вартість шкоди, спричиненої цьому автомобілю, була значно більша, чим ліміт страхового відшкодування в сумі 50 000 грн., тому детально та в повному обсязі він внутрішні пошкодження на автомобілі не оглядав. За зовнішніми пошкодженнями було видно, що автомобіль безумовно мав внутрішні пошкодження, які не були видимими, та їх встановлення потребувало розборки автомобілю. Пізніше, 22.04.2015р. він уклав з ОСОБА_2 договір на оцінку вартості спричиненої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобілю. На виконання договору він оглядав автомобіль, який був розібраний, та на підставі цього огляду склав свій звіт № 628 про визначення повної вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу.

Вказані пояснення свідка ОСОБА_4, який є спеціалістом-автотоварознавцем, об»єктивно узгоджуються з матеріалами справи.

Так, в довідці ДАЇ, складеній одразу після ДТП, було зазначено, що у автомобілі НОМЕР_1, пошкоджено всю центральну частину.

З фототаблиці до звіту № 628 від 22.04.2015р., на якій маються фотознімки пошкодженого автомобілю НОМЕР_1, вбачається, що ці фотознімки були зроблені 20.11.2014р., тобто під час первісного огляду цього ТЗ одразу після ДТП ( а.с. 32-37).

З цієї фототаблиці також видно, що характер пошкоджень, яких зазнав автомобіль позивача, є таким, що остання не могла використовувати свій автомобіль за призначенням, тобто їздити на ньому, а також не мала коштів на його відновлення до отримання страхового відшкодування у квітні 2015р. Те, що автомобіль був не на ходу, зокрема, додаткового підтверджується тим, що з місця ДТП він був доставлений евакуатором. Та саме в такому ж стані, як слідує з пояснень свідка ОСОБА_4, він побачив автомобіль під час повторного огляду 22.04.2015р.

З аналізу розрахунку вартості ремонту відслідковується, що він містить для заміни та ремонту саме ті деталі, вузли та запчастини, які є пошкодженими згідно з фото таблицею.

За вказаних обставин, колегія вважає, що суд обґрунтовано вважав, що вказаний звіт разом з показами свідка ОСОБА_4, довідкою ДАЇ, актом огляду ТЗ позивача, фотознімками від 20.11.2014р. доводить характер пошкоджень автомобілю та вартість матеріальної шкоди у розмірі 126 385,39 грн.

Суд правильно у відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України вирахував від суми визначеної у звіті матеріальної шкоди суму страхового відшкодування та стягнув з товариства «Бізон-Імпорт» невідшкодовану різницю у розмірі 77 385,39 грн., а також витрати за послуги евакуатора у сумі 1 400 грн. та вартість дослідження з визначення матеріальної шкоди в сумі 1 000 грн.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія не вбачає, у зв»язку з чим апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України слід відхилити, залишивши без змін рішення суду в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізон-Імпорт» - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткової І.В.

ОСОБА_1