Справа № 703/3273/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2016 Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Гудзюка І.В.

при секретарі Бондаренко А.І.,

за участю представників

позивача Назаренко М.П.,

відповідачки - адвоката Синельника Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення місць загального користування,-

встановив:

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 28 липня 2014 року скасовано судовий наказ від 25 вересня 2013 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сміла Енергоінвест» 945 грн. 69 коп. заборгованості по оплаті послуг централізованого опалення місць загального користування.

У червні 2015 року ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги із централізованого опалення місць загального користування в розмірі 820 грн. 10 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав що ТОВ «Сміла Енергоінвест» є постачальником теплової енергії до будинку АДРЕСА_1. Власником квартирі НОМЕР_1 цього будинку є відповідачка, яка встановили у своїй квартирі індивідуальне опалення та від'єдналась від системи центрального теплопостачання, а тому зобов'язана оплачувати позивачу послугу з опалення місць загального користування.

В ході розгляду справи, з врахуванням того, що частина заборгованості в сумі 322 грн. 55 коп. в межах виконавчого провадження стягнута із неї на користь товариства, позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість по оплаті наданих послуг з опалення місць загального користування за період із жовтня 2010 року по січень 2013 року в сумі 497 грн. 55 коп. (820,10 грн. - 322,55 грн.), а також судові витрати по справі в зв'язку із сплатою судового збору в розмірі 243 грн.60 коп.

Відповідачка та її представник протягом розгляду справи змінювали свою позицію щодо позову, зокрема, в своїй заяві від 25 листопада 2016 року відповідачка просила суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність щодо вимог позивача за період із жовтня 2010 року по червень 2012 року в розмірі 769 грн. 46 коп.

Проте, в судовому засіданні 18 лютого 2016 року представник відповідачки адвокат ОСОБА_2 зазначив, що ТОВ «Сміла Енергоінвест» 11 лютого 2013 року видало наказ №41, яким введено в дію нові розрахунки витрат теплової енергії на централізоване опалення міць загального користування. В преамбулі цього наказу зазначено, що його метою є приведення тарифів до вимог чинного законодавства, визначених профільними нормативно-правовими актами. Тому, представник відповідачки просить провести перерахунок заборгованості на підставі нових тарифів, що почали діяти із 01 лютого 2013 року. Ним особисто проведено такі підрахунки, в зв'язку із чим він прийшов до висновку, що при застосуванні нових тарифів, які є значно меншими від тих, що існували до видання зазначеного наказу по підприємству, заборгованості у ОСОБА_3 перед товариством за опалення місць загального користування за період із жовтня 2010 року по січень 2013 року не існує. Тому просить в позові позивачу відмовити.

Заслухавши представника позивача, відповідачку та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, їх учасниками відповідно є власник, споживач, виконавець, виробник. За ст. 20 цього ж Закону України споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Разом з тим, відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживачів від оплати наданих їм житлово-комунальних послуг за затвердженими в установленому порядку тарифами, що прямо передбачено ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу України та п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

На підтвердження своїх вимог позивач посилався на те, що за п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Також представник позивача посилалась на те, що відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути акти цивільного законодавства та акти органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. В даному випадку такими є Постанова КМУ № 630 та рішення виконкому Смілянської міської ради про визначення надавачів послуги та встановлення тарифів на відповідні комунальні послуги.

Крім того додатком до Наказу № 47 від 22 лютого 2008 року Мінжитлокомунгоспу являються рекомендації щодо застосування вказаної Методики, де зазначено, що в ній наведені розрахункові усереднені дані річного споживання теплової енергії на опалення МЗК для будинків, зведених за типовими для всіх областей України проектами масових серій до 1995 року, за умов додержання закладених в проекті архітектурно-конструктивних та інженерних рішень, якими можна скористатися для розрахунків при відсутності проектних даних. Розрахунок вартості відповідної послуги проводиться згідно СніП2.04.05-91.

Також з пояснень представників ТОВ «Смілаенергоінвест» вбачається, що оплата за опалення МЗК є фактично компенсацією втрат, які несе теплопостачальна організація при наданні послуг з теплопостачання, в тому числі і до багатоповерхових будинків. Компенсація цих втрат визначена відповідною Методикою, якою користується і позивач при здійсненні нарахувань. Опалення МЗК здійснюється через втрати тепла на розподільчих трубопроводах у підвалах, огороджувальних конструкціях, якими є стіни квартир, де здійснюється централізоване теплопостачання, та за рахунок труб подачі тепла, що йдуть по квартирах у перекриттях між поверхами. Для визначення втрат на розподільчих трубопроводах, в зв'язку зі скаргами споживачів послуги, у 2011 році у всіх будинках була проведена перевірка стану ізоляції на цих трубопроводах, визначена їх довжина та діаметр, про що складено відповідні акти по кожному будинку. В будинку, де проживають відповідачі така перевірка також була проведена із зазначенням, по яких трубах дотримано нормативів щодо їх ізоляції, а по яких ні (а.с.17). Оскільки даний будинок є типовим, побудови до 1995 року, то при розрахунку плати за МЗК, враховуються втрати тепла на розподільчих трубопроводах, що відповідають нормативу при будівництві, хоча фактично ці втрати є більшими. Крім того через високу плату за МЗК, яка виходить при нарахуванні з чітким дотримання вимог Методики, підприємство прийняло рішення про взяття на себе частини втрат та з лютого 2013 року при здійсненні розрахунків враховується лише показник по розподільчих трубопроводах у підвалах, без врахування втрат через огороджувальні конструкції та міжповерхові перекриття, а також враховується усереднений 4% показник втрат від теплового навантаження на будинок, оскільки нормативними документами він передбачений в межах від 2% до 7%. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.14,15).

Із змісту останніх заперечень та пояснень представника відповідачки у судовому засіданні, спірними є суми несплати відповідачкою послуг за постачання теплової енергії за період із жовтня 2010 року по січень 2013 року, тобто період, в який діяли тарифи на теплову енергію, встановлені рішенням виконкому Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року за №652 та від 22 квітня 2011 року за №261.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, згідно рішення виконкому Смілянської міської ради Черкаської області від 20 жовтня 2010 року №651 були внесені зміни до рішення виконкому Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року №661, яким визначено виконавця житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання - ТОВ "Сміла Енергоінвест".

Рішенням виконкому Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року №652 та від 22 квітня 2011 року встановлено тарифи на опалення місць загального користування для населення м. Сміли. Відповідні тарифи поширюються і на відповідачку.

Відповідно до вказаних рішень позивачем, в період опалювального сезону 2010-2013 років, щомісячно нараховувалось та пред'являлось до оплати відповідачу різні суми - від 43 грн. 27 коп. до 69 грн. 61 коп. в залежності від фактично поданої кількості теплової енергії.

З 1 лютого 2013 року наказом від 11 лютого 2013 року по ТОВ "Сміла Енергоінвест" введено в дію нові тарифи, проте вказівок про перерахунки вартості опалення за період до 01 лютого 2013 року в наказі не міститься, відповідно у позивача не виникло обов'язку перерахувати вартість наданих послуг до 01 лютого 2013 року.

З позовом про визнання недійсними рішень виконкому Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року за №652 та від 22 квітня 2011 року за №261, якими введено в дію тарифи і по яким їй нараховано оплату, відповідачка до суду не зверталася.

Таким чином підстав вважати незаконним нарахування відповідачці оплату за опалення по обом рішенням виконкому Смілянської міської ради за період з жовтня 2010 року по 01 лютого 2013 року немає.

Суд вважає, що доводи позивачки про оплату теплової енергії, отриманої до 01 лютого 2013 року по тарифам, введеним в дію після 01 лютого 2013 року, не ґрунтуються на вимогах закону.

Строк давності позивачем не пропущено, оскільки у вересні 2013 року ним подавалась заява про видачу судового наказу по даному спору. Судовий наказ було видано 25 вересня 2013 року, але згодом за заявою відповідачки скасовано ухвалою суду від 28 липня 2014 року. Таким чином, звернення позивача із заявою про видачу судового наказу перервало перебіг строку позовної давності.

З врахуванням викладеного і того, що частина заборгованості в сумі 322 грн. 55 коп. в межах виконавчого провадження стягнута із неї на користь товариства, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість по оплаті наданих послуг з опалення місць загального користування за період із жовтня 2010 року по січень 2013 року в сумі 497 грн. 55 коп. (820,10 грн. - 322,55 грн.), а також згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі в зв'язку із сплатою судового збору в розмірі 243 грн.60 коп.

На підставі ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 19,20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги, ст. ст. 24, 25 ЗУ „Про теплопостачання», постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення місць загального користування задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 року по січень 2013 року в сумі 497 грн. 55 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору, а всього 741 грн. 15 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження -після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий: І. В. Гудзюк