Справа № 525/388/16-ц
Провадження № 2/525/193/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що після смерті його родича (рідного брата його матері) ОСОБА_3, який помер 03.05.2006 року, останнім місцем проживання якого був будинок інтернат в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, відкрилася спадщина, в склад якої, поряд з іншим майном, входить земельна ділянка відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на імя ОСОБА_3 площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серії ПЛ №0325403, зареєстрований за №303 від 03.01.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №330 від 18.12.1997 року. А також згідно протоколу №1 загальних зборів членів ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області від 05.11.1997 року, ОСОБА_3 включений у список членів ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області, які мають право на земельну частку (пай) за №303.

Як вказує позивач, на сьогодні оригінал даного сертифікату втрачений. Також позивач вказує, що ще у 2002 році, за життя дядько позивача ОСОБА_3 склав заповіт, а саме 08.02.2002 року, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яким заповів все належне майно ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивачу ОСОБА_1. Цей заповіт на день смерті не змінений та не відмінений.

Як вказує позивач, він являється спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, ще спадкоємцями за заповітом є брат позивача ОСОБА_4, який спадщини не прийняв та не претендує на неї. Ще один їхній брат - ОСОБА_5 за свого життя спадщини після смерті дядька не прийняв та помер 08.02.2005 року. Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, не має.

Після смерті дядька позивача ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке б він хотів використати як спадкоємець за заповітом. Позивач вказує, що коли він звернувся до приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області із заявою про прийняття спадщини, то йому було відмовлено на тій підставі, що він пропустив строк звернення до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті дядька і спадкова справа по місцю смерті ОСОБА_3 не заводилась. Як зазначає позивач, після цього він звернувся до суду з позовом про визнання пропущеного строку з поважних причин та продовження строку для прийняття спадщини. Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.12.2015 року (головуючий у справі суддя Лисенко Н.В.) позивачу було надано строк для прийняття спадщини. Після цього позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), але оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) у нього немає і йому було відмовлено.

В звязку з тим, що правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку відсутні, приватний нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку.

Як зазначає у позові ОСОБА_1, усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час не можливо, так як відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті. До того ж, змінами внесеними до ст.126 ЗК України, які набрали чинності з 01.01.2013 року, видача державних актів на право власності на земельні ділянки відмінена.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати, що на момент смерті 03.05.2006 року ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, на яку був виданий на його імя за життя сертифікат серії ПЛ №0325403, зареєстрований за №303 від 03.01.1998 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ Перемога Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №330 від 18.12.1997 року, а в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, просив визнати за ним, ОСОБА_1, за спадкоємцем за заповітом право на земельну частку (пай) площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, на яке був виданий за життя на імя ОСОБА_3 сертифікат серії ПЛ №0325403, що зареєстрований за №303 від 03.01.1998 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ Перемога Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №330 від 18.12.1997 року (а.с.а.с.2-3).

В судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи в порядку ст.158 ЦПК України у її відсутність на підставі наявних у справі доказів, вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі (а.с.а.с.51-53).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява про не заперечення щодо позову ОСОБА_1 та про розгляд справи у відсутність представника сільської ради (а.с.а.с.24,35,50).

В судове засідання представник Відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавській області не зявився, дана третя особа належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи (а.с.42).

Суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 30.06.2016 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи №525/1263/15-ц за позовом ОСОБА_1, і давши всім доказам у справі належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3, помер 03.05.2006 року в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, про що Вишняківською сільською радою Хорольського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.4).

Згідно заповіту від 08.07.2002 року, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району ОСОБА_7, реєстровий №160, ОСОБА_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_1,все належне йому майно заповідав наступним чином: 1/3 частину ОСОБА_1, 1/3 частину ОСОБА_5, 1/3 частину ОСОБА_4 (а.с.47). На даному заповіті мається напис секретаря виконкому ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_8 від 01.04.2015 року про те, що цей заповіт станом на 01.04.2015 року не змінено і не відмінено.

З довідки, виданої сільським головою ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №46 від 02.02.2015 року вбачається, що за померлим ОСОБА_3 числиться земельна частка (пай) площею 3,98 га, спадщина не визнана відумерлою, знаходиться в оренді СФГ «Гермес» на підставі договору оренди, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Великобагачанському районі від 20.12.2012 року за №02252 терміном на 5 років (а.с.5).

З довідки, виданої виконкомом Вишняківської сільської ради №2217 від 07.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав і був зареєстрований по день смерті 03.05.2015 року в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, вулиця Шевченка, 100; на день його смерті з покійним ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.87 оглянутої цивільної справи №525/1263/15-ц).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.12.2015 року, яке набрало законної сили 05.01.2016 року (головуючий у справі суддя Лисенко Н.В.) ОСОБА_1 було визначено додатковий строк (один місяць) для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району 08.07.2002 року, реєстровий №160, яка залишилася після смерті 03.05.2006 року ОСОБА_3, останнім місцем проживання якого було с. Вишняки Хорольського району Полтавської області (а.с.а.с.6-7; арк. 95-96 оглянутої цивільної справи №525/1263/15-ц). Даним судовим рішенням встановлено і згідно ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті 03.05.2006 року його дядька ОСОБА_3, який претендує на це спадкове майно, оскільки спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 не прийняв спадщини та не претендує на неї, а спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 помер 08.02.2005 року, не прийнявши цю спадщину.

В склад спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, входить право на земельну частку (пай) площею 3,98 га, з земель, що розташовані на адміністративній території ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.8 оглянутої цивільної справи №525/1263/15-ц). Це також підтверджується і записом в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ Перемога Великобагачанського району Полтавської області про те, що ОСОБА_3 є власником сертифіката на земельну частку (пай) розміром 4,21 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності ВАТ Перемога Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.11-12 оглянутої цивільної справи №525/1263/15-ц).Зі списку членів ВАТ Перемога, які мають право на земельну частку (пай), затвердженого загальними зборами членів ВАТ «Перемога» с. Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області від 5 листопада 1997 року, протокол №1 вбачається, що ОСОБА_3 включений у список членів ВАТ Перемога, які мають право на земельну частку (пай) за № 303 (а.с.14 оглянутої цивільної справи №525/1263/15-ц). ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серія ПЛ №0325403, що зареєстрований за № 303 від 3 січня 1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення № 330 від 18 грудня 1997 року. (а.с.9 оглянутої цивільної справи №525/1263/15-ц).

Також, з листа начальника відділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області ОСОБА_9 №01-04-02/15 від 05.02.2016 року слідує, що сертифікат на земельну частку (пай) серія ПЛ №032403 виданий гр. ОСОБА_3 (запис №303 в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) ВАТ «Перемога» (а.с.8).

Приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу ОСОБА_6 у своєму листі №19/02-14 від 27.01.2016 року відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в звязку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове право на земельну частку (пай) відсутні (а.с.9).

З повідомлення приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу ОСОБА_6 №175/01-16 від 16.06.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), ОСОБА_6 з реєстру заповітів та копій документів зі спадкової справи вбачається, що 21.01.2016 року на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої ОСОБА_1, була заведена спадкова справа за №2/2016 до майна померлого 03.05.2006 року ОСОБА_3; інших заяв не надходило (а.с.а.с.45-49). При цьому, в Реєстрі заповітів за №40431448 рахується як чинний заповіт ОСОБА_3, реєстровий №160 від 08.07.2002 року, посвідчений ОСОБА_2 сільською радою Великобагачанського району Полтавської області (а.с.49). Отже, з даних матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом від 08.097.2002 року, реєстровий №160 після смерті ОСОБА_3, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку; інші особи, вказані у заповіті, спадщину у встановленому порядку не приймали.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

ОСОБА_3 на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. ОСОБА_3 на спадкування виникає у день відкриття спадщини (чч.1,3 ст.1223 ЦК України).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. ОСОБА_3 на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. ОСОБА_3 на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК). За нормою ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємець за заповітом від 08 липня 2002 року, реєстровий №160 після померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1, який на підставі рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.12.2015 року подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, але у звязку з відсутністю (втратою) оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який позивач повинен подати нотаріусу для видачі ним позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, не може в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3; при цьому, відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті.

Також, в контексті звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання права в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_10 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що викладені у листі приватного нотаріуса від 27.01.2016 року за вих. №19/0214, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання того, що на момент смерті 03.05.2006 року ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, на яку був виданий за його життя сертифікат серії ПЛ №0325403, що зареєстрований за №303 від 03.01.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №330 від 18.12.1997 року, а в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, є підстави для визнання за ОСОБА_1 як за спадкоємцем за заповітом від 08.07.2002 року, реєстровий №160 права на земельну частку (пай) площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, на яке був виданий за життя ОСОБА_3 сертифікат серії ПЛ №0325403, що зареєстрований за №303 від 03.01.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №330 від 18.12.1997 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,25,1216-1218, 1220,1221,1222,1223,1233,ч.1 ст.1268,ст.ст.1269,1270,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ст.ст.3,10,11,57,60,61,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Визнати, що на момент смерті 03.05.2006 року ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, на яке був виданий за життя сертифікат серії ПЛ №0325403, що зареєстрований за №303 від 03.01.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №330 від 18.12.1997 року.

В порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем за заповітом право на земельну частку (пай) площею 4,21 умовних кадастрових гектарів, на яке був виданий за життя ОСОБА_3 сертифікат серії ПЛ №0325403, що зареєстрований за №303 від 03.01.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) ВАТ «Перемога» Великобагачанського району Полтавської області на підставі рішення №330 від 18.12.1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя