Провадження № 2/752/5191/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 18.09.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено відповідний актовий запис №2622.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, останні роки подружжя постійно сперечається. Сторони не можуть дійти згоди у вирішенні важливих життєвих питань, тому позивач вважає збереження сім'ї з відповідачем неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, не погоджувався на розірвання шлюбу, вважає, що сім'я продовжує існувати, сторони у справі мають двох маленьких дітей, а тому питання про розірвання шлюбу повинно вирішуватись з обов'язковим врахуванням інтересів двох дітей.

Вислухавши пояснення та заперечення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

18 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис за номером 2622, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого 18.09.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї серії НОМЕР_1.

Від шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наполягає на тому що примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх малолітніх дітей, які є свідками постійних конфліктів та сварок між батьками.

В порядку ст. 111 Сімейного кодексу України судом вживались заходи до примирення подружжя, зокрема, за результатами розгляду клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року зупинено провадження у даній цивільній справі та надано сторонам у справі строк для примирення до 12.12.2016 року.

Однак, заходи, вжиті судом для примирення подружжя, позитивного результату не мали. Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні після закінчення строку, наданого сторонам для примирення подружжя, категорично наполягала на розірванні шлюбу.

У даному конкретному випадку суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному конкретному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 110, 112 СК України та стаття 10, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18 вересня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис за номером 2622, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя