Справа №557/82/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

при секретарі Довгалець Н.М.

за участю представника ПАТ «Ензим» - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ЕНЗИМ» про поновлення на посаді, зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «ЕНЗИМ» до ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів ПрАТ «Ензим» ОСОБА_3 від 07.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ЕНЗИМ» про поновлення на посаді.

Приватне акціонерне товариство «ЕНЗИМ» звернулося із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів ПрАТ «Ензим» ОСОБА_3 від 07.01.2016 року.

Ухвалою суду від 18.02.2016 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за первісним та зустрічним позовом обєднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2016 позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ЕНЗИМ» про поновлення на посаді було залишено без розгляду, оскільки справа призначалася до розгляду неодноразово, однак позивач повторно в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, доказів про поважність причини неявки суду не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності.

ПрАТ «ЕНЗИМ» в зустрічній позовній заяві посилається на те, що 07.01.2016 року громадянина ОСОБА_4 на підставі наказу тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів ПрАТ «Ензим» ОСОБА_3 було прийнято на посаду заступника Голови ради директорів з 07.01.2016 на підставі його заяви. Наказом ОСОБА_5 від 18.01.2016 року ОСОБА_4 було звільнено за прогул. Однак, наказ тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів ПрАТ «Ензим» ОСОБА_3 є недійсним, а наказ від 18.01.2016 року нікчемним з огляду на те, що так званий тимчасово виконуючий повноваження Голови ради директорів ОСОБА_5 не призначався уповноваженим органом ПрАТ «Ензим», та постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року по справі № 802/4040/15-а, визнано протиправними та скасовано записи в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців про внесення відомостей про ОСОБА_5 як підписанта. Заява від ОСОБА_4 про прийняття його на роботу не подавалась, так як відсутня і трудова книжка даного громадянина. Окрім того, на підприємстві діє контрольно-пропускний режим з фіксацією відвідувань в журналі. В період 07.01.2016 - 18.01.2016, нібито у дні його працевлаштування та роботи, вказана особа на територію підприємства не заходила та жодних документів не здавала. За обставин зазначених вище, цілком очевидно, що жодних трудових відносин у період з 07.01.2016 по 18 18.01.2016 між сторонами не виникло, оскільки ОСОБА_4 де- юре не був прийнятий на роботу. На підставі вищевикладеного представник ПрАТ «Ензим» просить суд визнати недійсним наказ тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів Приватного акціонерного товариства «Ензим» ОСОБА_3 від 07.01.2016 року про прийняття на постійну роботу на посаду заступника Голови ради директорів ОСОБА_2 з 07 січня 2016 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом з випробувальним терміном два місяці.

В судовому засіданні представник ПАТ «Ензим» ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву підтримав повністю з підстав, викладених у ній, просить суд зустрічний позов задовольнити.

Позивач за первісним позовом, а відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, неодноразово викликався в судове засідання, судом було вжито заходів щодо повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, тому суд рахує за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує, щоб справу було розглянуто у відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.

Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, за положеннями ст. 15 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено у ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Згідно ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що наказом Приватного акціонерного товариства «ЕНЗИМ» від 07 січня 2016 року, ОСОБА_2, прийнято на постійну роботу на посаду заступника Голови ради директорів з 07 січня 2016 згідно зі штатним розписом, з випробувальним терміном 2 місяці.

Наказом від 18 січня 2016 року заступника Голови ради директорів ОСОБА_2 звільнено у звязку з прогулом.

Згідно висновку експерта Вінницького експертно-криміналістичного центру від 02.07.2016 року № 19/102/8-4/7569 судової технічної експертизи документів, проведеної по матеріалам цивільної справи № 557/82/16-ц, - відбитки печатки з написом по колу: « * Україна * м. Ладижин Вінницька область * ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЕНЗИМ» Ідент. код 32278747», в наказі про прийняття на роботу ОСОБА_2 від 07.01.2016 (а.с. 3) та в наказі про звільнення ОСОБА_2 від 18.01.2016 (а.с. 4), нанесені не печаткою ПрАТ «ЕНЗИМ», зразки відбитків якої представлені в якості порівняльного матеріалу.

Згідно довідки від 17.02.2016 року № 7, виданої директором із кадрових питань ПрАТ «Ензим» ОСОБА_6, громадянин ОСОБА_2 у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «ЕНЗИМ» ніколи не перебував і жодного дня в товаристві не працював. Заява від громадянина ОСОБА_2 від 15.12.2015 року на прийняття його на роботу, ні його трудова книжка на підприємство не надходили, накази на прийняття його на роботу та звільнення не видавались. Не зафіксовано також і проходження громадянином ОСОБА_2 у період з 7 січня по 18 січня 2016 року через прохідну на територію підприємства, що є режимним підприємством мікробіологічного синтезу і прохід на його територію суворо контролюється.

Висновок експерта та довідку директора із кадрових питань суд вважає належними та допустимими доказами по справі, які підтверджують обставини, зазначені у зустрічному позові, а саме те, що ОСОБА_2 у ПрАТ «ЕНЗИМ» на роботу не зявлявся, наказ про прийняття його на роботу видано не уповноваженою на те особою, відбиток печатки, якими засвідчено копії наказів, виконані не печаткою підприємства.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не надав підприємству трудову книжку, дана обставина не спростована.

За таких обставин зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «ЕНЗИМ» до ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів ПрАТ «Ензим» ОСОБА_3 від 07.01.2016 року підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. 24 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «ЕНЗИМ» до ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів Приватного акціонерного товариства «Ензим» ОСОБА_3 від 07.01.2016 року, - задовольнити.

Визнати недійсним наказ тимчасово виконуючого повноваження Голови ради директорів Приватного акціонерного товариства «Ензим» ОСОБА_3 від 07.01.2016 року про прийняття на постійну роботу на посаду заступника Голови ради директорів ОСОБА_2 з 07 січня 2016 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом з випробувальним терміном два місяці.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні при його проголошенні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В. Пацко

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2016 року.