Справа № 438/54/16 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/4932/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

з участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_6 та

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_9, Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради про розірвання спадкового договору, зобов"язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Розірвано спадковий договір від 12 липня 2012 року укладений між ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Бориславського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11 за реєстровим №743.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила відповідач ОСОБА_5. Вважає оскаржуване рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що розглядаючи даний спір, судом першої інстанції допущено помилку, так як так як позивач звернулась від свого імені до суду про розірвання договору, який укладений також і з її чоловіком ОСОБА_10 з набувачем ОСОБА_5 не надавши суду докази правонаступництва, а суд задовольнив позов в частині розірвання від імені обох відчужувачів. Стверджує, що позивач штучно створила умови для розірвання спадкового договору від 12 липня 2012 року, укладеного між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_10 і ОСОБА_8 з другої сторони. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_8 у позовних вимогам повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 12 липня 2012 року сторони, зокрема ОСОБА_10 та позивач ОСОБА_8 та з другої сторони відповідач ОСОБА_5, уклали спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Бориславського нотаріального округу ОСОБА_9, який зареєстрований в реєстрі за №742.

За умовами спадкового договору, зокрема п.1 після смерті останнього з відчужувачів, тобто після смерті обох відчужувачів, набувачу відповідачу у справі ОСОБА_5 переходить у власність належна позивачам на праві приватної (спільної сумісної) власності квартира АДРЕСА_1. Відповідно до п.10 вищезгаданого договору, за згодою сторін, на набувача відповідача у справі ОСОБА_5 покладаються такі обовязки: у разі хвороби відчужувачів (позивача та її чоловіка ОСОБА_10М.) чи одного з них, доглядати їх, допомагати вести домашню роботу, яку б відчужувачі та/або відчужувачі виконували самостійно, якби не захворіли; забезпечувати кожного з відчужувачів медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря, незалежно від вартості медикаментів, лікарських засобів; один раз на тиждень проводити вологе прибирання квартири; один раз на тиждень прати одяг та інші речі відчужувачів; після смерті відчужувачів, провести їх поховання та виконати всі дії повязані із християнськими звичаями, а також, встановити памятники на їх місці поховання. Набувач зобовязується виконувати розпорядження відчужувачів, визначені даним договором (а.с.3-5, 7).

Позивач ОСОБА_8 відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 АВВ № 715833, виданою Дрогобицькою міжрайонною МСЕК 22 квітня 2015 року являється інвалідом першої групи та потребує часткового стороннього догляду (а.с.9-10).

Крім цього, відповідно виписки з історії хвороби позивачу ОСОБА_8 встановлено діагноз субкапсулярна киста правої нирки. Стресове нетримання сечі. Нейрогенний сечовий міхур. Хронічний цисто-пієлонетрит.лат.Фаза ІХС, дифузний кардіосклероз.Гіпертонічна хвороба ІІ ст.СН НА ст..ІІ ФК NYHA, Хронічний бронхіт в ст.загострення, ДН Іст.Псевдофакія. Вікова дегенерація макули обох очей. Часткова дистрофія зорового нерва правого ока(а.с.66,67).

Відповідно позивач ОСОБА_8 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні відповідно до виписки з амбулаторної медичної карти (а.с.74-77), зокрема з 31 жовтня 2012 року по 09 листопада 2012 року у ЦМЛ м. Борислава, з 01 квітня 2013 року по 06 квітня 2013 року, з 18 квітня 2013 року по 26 квітня 2013 року, з 17 червня 2013 року по 27 червня 2013 року, 26 серпня 2014 по 01 жовтня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 24 березня 2015 року, з 14 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року у різних відділеннях Львівської обласної клінічної лікарні.

З пояснень позивача ОСОБА_8 даних в суді першої інстанції та показів допитаної в суді першої інстанції в якості свідка представника позивача ОСОБА_3 вбачається, що відповідач ОСОБА_5 не виконував належним чином обовязків покладених на нього спадковим договором, не доглядав позивача ОСОБА_8 за час перебування останньої на стаціонарному лікуванні, не забезпечував медикаментами та лікарськими засобами під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

З пояснень відповідача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6, а також показів свідків даних в суді першої інстанції вбачається, що передбачені п.10 вищезгаданим спадковим договором обов"язки набувача, останнім виконувались частково.Дійсно, відповідачем на вимогу відчужувачів, що не заперечує позивач ОСОБА_8, було додатково, що не було передбачено умовами договору, замінено вікно та двері у квартирі відчужувачів, замінена підлога, проведено за кошти відповідача ремонт в квартирі відчужувачів. На вимогу останніх щомісяця надавались грошові кошти у розмірі від 500 до 1000 гривень. Також на вимогу сім`ї ОСОБА_12 відповідачем ОСОБА_13 був придбаний телевізор та пилосос. Крім цього, оброблявся відповідачем та членами його сім`ї город відчужувачів. До 2015 року зобовязання за спадковим договором виконував відповідач виконував особисто. Потім, у звязку з характером роботи, виконання зобовязань за спадковим договором передоручив його дружина ОСОБА_6 На момент смерті ОСОБА_10 17 листопада 2015 року відповідача ОСОБА_5 в м.Бориславі не було. Організацію поховання взяла на себе дружина відповідача ОСОБА_6 Відповідачем ОСОБА_13 було понесено витрати на організацію поховання ОСОБА_10 у розмірі 17 200 гривень, що підтверджено відповідними письмовими доказами. На сороковий день після поховання ОСОБА_10 відповідач ОСОБА_5 припинив виконання взятих на себе зобовязань через неприязні стосунки з позивачем ОСОБА_8

Зазначені обставини справи, підтвердженні показами свідків. Зокрема свідок ОСОБА_14 показала суду про те, що на прохання ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 та її донькою ОСОБА_15 обробляла город ОСОБА_8Гроші за роботу платив ОСОБА_16.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що на прохання ОСОБА_6 одягати покійного ОСОБА_10 Дана послуга була оплачена ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_18 підтвердила в судовому засіданні про те, що неодноразово бачила подружжя ОСОБА_10 у своєї сусідки ОСОБА_6 в гостях. Свідок також підтвердила, що організацією похорон ОСОБА_10 займалась ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_15 підтвердила в судовому засіданні, що мати свідка - ОСОБА_6 виконувала зобов"язання за спадковим договором ОСОБА_5 На вимогу відчужувачів було придбано телевізор, пилесос. ОСОБА_6, а також свідок неодноразово прибирали у квартирі відчужувачів. ОСОБА_5 не виконував «жіночу» роботу по квартирі.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив суду ту обставину, що на прохання ОСОБА_5 виконував транспортні послуги щодо обслуговування похорону ОСОБА_10 Кошти за надані послуги у розмірі 220 гривень оплатила ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_19 показала суду про те, що ОСОБА_6 опікувалась подружжям ОСОБА_10. Свідок допомагала доглядати відчужувачів на час відсутності ОСОБА_6 Сам ОСОБА_5 опікувався Велитяками коли не був у відрядженні.

Свідок ОСОБА_20 показала суду, що у 2010 році уклала з ОСОБА_12 договір довічного утримання. У 2012 році на вимогу ОСОБА_10 зазначений договір було розірвано ОСОБА_5 в присутності свідків повернув свідкові ОСОБА_20 6800 гривень, як компенсацію за понесені витрати. Свідок стверджує, що кошти за розірвання договору довічного утримання сплачувала нотаріусу ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_21 в суді апеляційної інстанції пояснив, що ОСОБА_8, ОСОБА_10 приходяться йому родичами, яких він часто відвідував, коли проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, коли почав проживати в м.Львові відвідував рідше. Про спадковий договір укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 йому стало відомо після смерті ОСОБА_10 До цього часу ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_10 йому не повідомляли про існування спадкового договору. Йому відомо, що постійно допомагала при житті ОСОБА_10 і допомагає зараз ОСОБА_8 представник по справі ОСОБА_3 у догляді та лікуванні, забезпечує медикаментами та лікарськими засобами, а також коли ОСОБА_8 перебувала та перебуває на стаціонарному лікуванні доглядала і доглядає останню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_8, в частині розірвання спадкового договору від 12 листопада 2012 року укладеного між ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_5, суд виходив з тих обставин, що відповідач неналежно виконував умови спадкового договору щодо взятих на себе зобов'язань щодо участі у догляді за ОСОБА_8 оскільки, не доглядав позивача ОСОБА_8 за час перебування останньої на стаціонарному лікуванні, не забезпечував медикаментами та лікарськими засобами під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні у відділеннях Львівської обласної клінічної лікарні.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, а саме: зобов"язання вчинити дії та стягнути витрати на правову допомогу, суд вважав, що позивач ОСОБА_8 та представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_22 не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність у відповідача правовстановлюючих документів на квартиру позивача, ключів від неї, а також, що позивачем понесено судові витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів.

Згідно зі ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст. 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Ці вимоги було дотримано і спадковий договір укладений між сторонами є дійсним та таким, що породжує взаємні права і обов'язки сторін, що ними не оспорюється.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом, на вимогу відчужувача, у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не містять доказів на спростування того, що ним з 12 липня 2012 року по січень 2016 року належно виконувалися умови спадкового договору щодо взятих на себе зобов'язань щодо участі у догляді за ОСОБА_8, а саме, що він здійснював догляд за позивачем ОСОБА_8 за час перебування останньої на стаціонарному лікуванні, (з 31 жовтня 2012 року по 09 листопада 2012 року у ЦМЛ м. Борислава, з 01 квітня 2013 року по 06 квітня 2013 року, з 18 квітня 2013 року по 26 квітня 2013 року, з 17 червня 2013 року по 27 червня 2013 року, 26 серпня 2014 по 01 жовтня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 24 березня 2015 року, з 14 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року), забезпечував медикаментами та лікарськими засобами під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні у відділеннях Львівської обласної клінічної лікарні.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції додатково встановлено, що ОСОБА_5 перебував за межами України в наступні періоди часу:

з 17.04.2012р. по 05.09.2012р.;

з 21.10.2012р. по 08.12.2012р.;

з 21.01.2013р. по 17.03.2013р.;

з 05.04.2013р. по 07.04.2013р.;

з 16.04.2013р. по 16.04.2013р.;

з 01.05.2013р. по 15.06.2013р.;

з 26.07.2013р. по 26.07.2013р.;

з 28.07.2013р. по 26.10.2013р.;

з 11.12.2013р. по 25.01.2014р.;

з 12.03.2014р. по 05.04.2014р.;

з 05.04.2014р. по 02.05.2014р.;

з 27.06.2014р. по 19.08.2014р.;

з 04.12.2014р. по 22.01.2015р.;

з 07.03.2015р. по 21.04.2015р.;

з 09.06.2015р. по 17.08.2015р.;

з 11.10.2015р. по 01.12.2015р.

в зв"язку з чим, в такі періоди часу останній аж ніяк не міг виконувати умови оскаржуваного спадкового договору від 12 липня 2012 року укладеного між ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11 за реєстровим №743.

Що ж до рішення суду в частині відмовлених позовних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_5 жодних доводів щодо неправильності висновків суду в цій частині не наводить.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2