АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц796/6563/16 Головуючий у 1 інстанції - Кицюк В.С.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Котули Л.Г., Волошиної В.М.

При секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 12 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шамрай Лариса Іванівна про визнання недійсними договорів дарування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року позивачка ОСОБА_2, керуючись ст.229 ЦК України, звернулась з позовом до своєї доньки ОСОБА_4 та своєї племінниці ОСОБА_5 і просила винести рішення, яким визнати недійсними договори дарування на користь відповідачів будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 укладені 15.08.2013 року та посвідчені третьою особою приватним нотаріусом Шамрай Ларисою Іванівною, з тих підстав, що вона, позивачка, помилялася відносно правової природи цих договорів, вважаючи, що фактично підписує договори довічного утримання.

РішеннямСолом»янського районного суду м.Києва від 12 березня 2016 року у позові відмовлено /а.с.207-213/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 12 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги /а.с.225-230/.

Скаржник послався на доводи, викладені у позовній заяві.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, відповідно до договорів від 15.08.2013 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шамрай Л.І., позивачка ОСОБА_2 подарувала відповідачам - своїй доньці ОСОБА_4, та своїй племінниці ОСОБА_5 в рівних частках приватний дерев»яний будинок, житловою площею 91 кв.м. по АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,0751 га (реєстровий НОМЕР_1), розташованою за цією ж адресою /т.1 а.с.13-14,15-16/

Таким чином, в силу ст.717 ЦК України, між сторонами виникли правовідносини договору дарування, в силу яких, одна сторона (дарувальник) передає або зобов"язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Не погоджуючись з указаними договорами, та вважаючи, що вона, при їх укладанні помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Вважала, що вона укладає угоди довічного утримання, згідно яких обдаровані відповідачки будуть довічно надавати їх необхідну матеріальну допомогу. Однак, переконавшись, що такої допомоги їй не надається, зрозуміла, що вона помилилась щодо обставин при укладанні договору дарування.

При цьому, відповідачі та нотаріус їй не роз»яснили наслідки і значення документів, які вона підписала, використавши ту обставину, що позивачка, має похилий вік та захворювання кровообігу головного мозку

Відповідно до ст.229 ЦПК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судоми недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Аналіз змісту обох оспорюваних договорів, свідчить про те, що майно позивачка передала безоплатно, а самі договори містять посилання на те, що сторони за цими договорами були попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, нотаріусом перевірено, що сторони перебувають у здоровому розумі, ясній пам»яті та діють вони добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки договорів.

Із письмових пояснень нотаріуса Шамрай Л.І, слідує, що при посвідченні оспорюваних договорів дарування нотаріусом було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року за №296/5, а саме - встановлено осіб договору, їх дієздатність та розуміння кожної з них умов договору. Жодних правових підстав щодо відмови у вчиненні даних нотаріальних дій не було. Сторони розуміли значення своїх дій та правові наслідки вчинення указаних правочинів. При посвідченні цих договорів зі сторонами проводилася ретельна бесіда та роз»яснення їх прав та обов»язків /т.1 а.с.87/.

Суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що відповідачка ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала позовні вимоги своєї матері, при цьому суд, критично оцінюючи указаний факт, дійшов висновку, що близькі родинні стосунки позивачки ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_4 вплинули на те, що вони «передумали» відчужувати половину «сімейного» майна племінниці.

При цьому, суд правомірно зазначив, що указана обставина не може порушити принцип цивільного законодавства, такого як презумпція дійсності правочину, який закріплений у ст.204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Між тим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, відповідачці ОСОБА_4 під час посвідчення договорів дарування, перебуваючи у нотаріуса Шамрай Л.І., ніщо не заважало відмовитись від укладання договору дарування і укласти з матір»ю договір довічного утримання.

Крім того, як встановлено судом, позивачка ОСОБА_2 та її донька відповідачка ОСОБА_4 мають у спільній власності і зареєстровані у АДРЕСА_2, а тому твердження позивачки що їй немає де жити, спростовується указаною обставиною.

Також встановлено, що відповідачі на час розгляду справи не користується спірним будинком та земельною ділянкою і ніколи не наполягали на виселенні позивачки зі спірного житла.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що позивачка не навела суду доказів, що вона не розуміла, які документи вона підписує і що ці договори дарування будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 нею підписані без її особистого волевиявлення.

Згідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що сторонами при укладанні спірних угод дотримані вимоги, встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою ст.203 ЦК України, які є необхідними для чинності правочину.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 12 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді