Справа №490/399/15-ц 13.09.2016 13.09.2016 13.09.2016
Справа № 490/399/15-ц
Провадження № 22ц/784/1956/16 Головуюча в першій інстанції Гуденко О.А.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Данилової К.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2016 року по справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)

до

ОСОБА_5

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

14 січня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 417 315 грн. 61 коп.

Позивач зазначав, що 24 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 було укладено Додаткову угоду № 1 про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 150 000 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 04 листопада 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 417 315 грн. 61 коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 127 034 грн. 47 коп.,

- заборгованості по процентам - 4 345 грн. 56 коп.,

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 182 568 грн. 34 коп.

- штраф - 103 367 грн. 24 коп.

Посилаючись на вказане, а також на положення вимог ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на користь Банку 417 315 грн. 61 коп. та судові витрати.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2016 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором в розмірі 200 931 грн. 40 коп. та 2 009 грн. 31 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі. Крім того, стягнути з Банка на його користь 18 849 грн. 60 коп. витрат на проведення судово-економічної експертизи. На думку апелянта рішення суду є необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та правильно виходив з того, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договорами кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 червня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № SAMDN859, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_5 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 100 000 грн., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,8 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с. 6, т.1).

Згідно Тарифів, що є невід'ємною частиною спірного договору, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та строки, передбачені Тарифами, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

24 жовтня 2012 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до зазначеного Договору - з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за договором про надання банківських послуг від 16 червня 2007 року, за якою сторони узгодили зменшити розмір заборгованості, а саме: відсотки на 101 663 грн. 44 коп., комісію на 0,00 грн., пеню на 1 703 грн. 80 коп. (а.с. 7, т.1).

Пунктом 1.2 Додаткової угоди встановлено, що заборгованість на дату підписання даної угоди становить 150 000 грн. з датою остаточного погашення до 30 вересня 2016 року, з щомісячним платежем у розмірі 4 425 грн. 87 коп., 18% річних, без комісій та винагород. Погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється щомісячно з 25 по 30 число кожного місяця на транзитний рахунок НОМЕР_1.

За пунктом 1.6 Додаткової угоди у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених цією додатковою угодою понад 30 днів, термін повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення , вся заборгованість за кредитом, яка слідує з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день) вважається простроченою. Починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту - 32-й день - позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. При цьому відсотки та комісії за користування кредитом не нараховується і не сплачуються. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 103 367 грн. 24 коп.

Підписання цієї додаткової угоди не є рішенням Банку про анулювання заборгованості позичальника.

Вказана Додаткова угода та графік погашення заборгованості підписані особисто ОСОБА_5

Проте, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом станом на 04 листопада 2014 року в розмірі 417 315 грн. 61 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом -127 034 грн. 47 коп., заборгованості за процентами - 4 345 грн. 56 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 182 568 грн. 34 коп. та 103 367 грн. 24 коп. штрафу.

Висновком № 208-209 від 31 березня 2016 року судово-економічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 490/399/15-ц встановлено, що при умові документального обгрнутування відкриття Банком позичкового рахунку НОМЕР_2 клієнту ОСОБА_5, за договором про надання банківських послуг № SAMDN859 від 16 червня 2007 року та додаткової угоди до нього від 24 жовтня 2012 року встановлено, що 29 листопада 2012 року з позичкового рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_1 було перераховано кошти в сумі 150 000 грн. в призначенні платежу зазначено «перерахування коштів згідно з додатковою угодою від 24 жовтня 2012 року».

В результаті дослідження наданих роздруківок виписок з рахунків при умові документального обґрунтування їх відкриття Банком клієнту ОСОБА_5 за договором про надання банківських послуг № SAMDN859 та додатковою угодою до нього встановлено надходження грошових коштів на сплату заборгованості за кредитом в загальній сумі 39 820 грн. - протягом 29 листопада 2012 року - 25 липня 2013 року, які були направлені на погашення заборгованості за кредитом в загальній сумі 22 965 грн. 53 коп., за відсотками 16 841 грн. 29 коп., за пенею 13 грн. 18 коп.

Тобто, часткове виконання ОСОБА_5 умов додаткової угоди спростовує твердження останнього, що кредитних коштів в розмірі 150 000 грн. від Банку він не отримував, а тому і кредитні зобов'язання між ним та Банком відсутні.

Правильність нарахування заборгованості позивачем по процентах висновком експертизи не спростована.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, висновок суду щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентам та пені є обґрунтованим.

Рішенням суду першої інстанції відмовлено в задоволенні позову про стягнення з відповідача 103 367 грн. 24 коп. штрафу, але відповідачем оскаржується рішення суду у повному обсязі.

Так, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачеві нарахована фактично за одне і те саме порушення умов договору - несвоєчасна сплата платежів, одночасно і штраф і пеня у розмірі 0,15% щоденно від розміру заборгованості за кредитом, що є неправомірним.

Тому, з врахуванням зазначеного, суд правильно відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Між тим, доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем суду не надано.

Доводи апеляційної скарги на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права не заслуговують на увагу, так як спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: В.В. Коломієць

В.І. Темнікова