Справа № 369/6458/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/456/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 4 25.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» про визнання майнових прав на житлову квартиру,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 03 серпня 2010 року між нею та ТОВ «Вишневий квартал» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № К-37/10. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору відповідач продав, а позивачка придбала майнові права на двокімнатну квартиру, загальною площею 88,98 кв.м., за будівельною адресою: АДРЕСА_1. Згідно п.4.1. договору вартість майнових прав на квартиру становить 774126,00 грн. Пунктом 2.9. договору визначено запланований (орієнтовний) термін здачі об'єкту в експлуатацію, а саме: ІV квартал 2010 року. На виконня умов договору позивачкою відповідно до встановленого графіку були сплачені кошти, на загальну суму 774126,00 грн. 02 лютого 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Вишневий квартал» було підписано акт приймання-передачі майнових прав. Відповідач в порушення п.2.9. договору до цього часу не здав в експлуатацію об'єкт нерухомості - багатоквартирний житловий будинок, що розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_1. Зважаючи на це, позивачка не має можливості володіти та розпоряджатись квартирою, майнові права на яку придбані нею на підставі договору, що порушує її права на володіння та розпорядження майном.

Просила суд визнати за нею майнові права на квартиру (будівельний № 52) у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) майнові права на квартиру (будівельний № 52) у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ТОВ «Вишневий квартал» оскаржило його в апеляційному порядку посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неповного зясування обставини, що мають значення для справи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом задоволено позов в порушення вимог ч.1.ст 392 ЦК України, оскільки ТОВ «Вишневий квартал» майнове право ОСОБА_2 на спірну квартиру, не оспорює, позивачка проінвестувала будівництво на підставі договору купівлі - продажу майнових прав №К-37/10 від 03 серпня 2010 та право власності на майнові права на спірну квартиру належать ОСОБА_2 Після введення будинку в експлуатацію позивач зможе згідно законодавства зареєструвати своє право власності на відповідну квартиру.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Судом встановлено, що 03 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Вишневий квартал» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № К-37/10.

Відповідно до п. 2.1. договору ТОВ «Вишневий квартал» продав, а ОСОБА_2 придбала майнові права на квартиру, детальна характеристика якої встановлена у специфікації - додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору.

Вищезазначеною специфікацією визначено, що за договором відчужуються майнові права на двокімнатну квартиру, загальною проектною площею 88,98 кв.м., за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до умов п.4.1. договору вартість майнових прав на квартиру становить 774126,00 грн.

Пунктом 2.9. договору визначено запланований (орієнтовний) термін здачі об'єкту в експлуатацію, а саме: ІV квартал 2010 року.

Згідно п. 3.4. договору, відповідач взяв на себе зобов'язання за свій рахунок із використанням своїх матеріалів здійснює весь комплекс робіт по будівництву об'єкта та квартири, які прямо або опосередковано стосуються будівництва об'єкта та їх відповідність нормам і правилам встановленим діючим законодавством України.

Позивачка відповідно до п.4.2 договору зобов'язана сплатити частину вартості майнових прав у розмірі 387063,00 грн у день укладення договору. Сплата решти 387063,00 грн. здійснюється частинами відповідно до визначеного графіку: шість платежів по 64510,50 грн.

На виконня умов вказаного договору позивачкою відповідно до встановленого графіку були сплачені кошти, на загальну суму 774126,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: платіжне доручення №2 від 03 серпня 2010 року, платіжне доручення №1 від 31 серпня 2010 року, платіжне доручення №1 від 30 вересня 2010 року, платіжне доручення №1 від 02 листопада 2010 року, платіжне доручення №1 від 30 листопада 2010 року, платіжне доручення №1 від 30 грудня 2010 року, платіжне доручення №2 від 02 лютого 2011 року.

Відповідно до п.5.1. договору передача майнових прав на квартиру у власність покупцю здійснюється після надходження грошових коштів на рахунок продавця у розмірі 100% вартості майових прав на квартиру, передбаченої п.4.1. договору по акту прийому-передачі майнових прав на квартиру, який підписується уповноваженими представниками сторін.

02 лютого 2011 року, після виконання позивачкою зобов'язань щодо оплати вартості майнових прав на квартиру між позивачкою та ТОВ «Вишневий квартал» був підписаний акт приймання-передачі майнових прав, згідно з яким продавець передав, а покупець прийняв майнові права на квартиру загальною проектною площею 88,98 кв.м., за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка свої зобов'язання по договору виконала в повному обсязі.

Відповідач не здав в експлуатацію об'єкт нерухомості - багатоквартирний житловий будинок, що розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд керувався вимогами ст.ст. 392, 526 ЦК України та виходив із того, що відповідач порушив умови договору та в установлений строк не ввів в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок, у зв'язку з чим, позивачка не може зареєструвати право власності на дану квартиру, чим порушено право позивачки на володіння та розпорядження майном.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ч. ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим ч.1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

ТОВ «Вишневий квартал» визнавав та не оспорював майнові права ОСОБА_3 на спірну квартиру, не заперечував факт укладення правочину та не оспорював його, у зв»язку з чим заявляв про відсутність порушення, невизнання або оспорювання майнових праву позивача.

Матеріали справи не містять даних про те, що власник майнових прав ОСОБА_2 не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв»язку із наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку відповідача, оскільки ТОВ «Вишневий квартал» визнає та не оспорює право ОСОБА_2 на майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. кв. 52

За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивачки про те, що наявність боргових зобов»язань у ТОВ «Вишневий квартал» може у майбутньому призвести до порушення вказаних майнових прав позивача є припущенням, на якому згідно з вимогами ч.4 ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватись доказування цих обставин.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про визнання за позивачем майнових прав на квартиру підлягає скасуванню через порушення судом норм матеріального права з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» - задовольнити.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» про визнання майнових прав на житлову квартиру - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: