Справа № 569/8128/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, пені, індексації та 3% річних,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, пені, індексації та 3% річних звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлений розмір позовних вимог зменшив, просить суд позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Остаточно просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача кошти в сумі 500,00 грн., як частину матеріального збитку, що не покривається страховим відшкодуванням (франшиза); стягнути з відповідача приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь позивача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування 4156,23 грн., відсотки за використання коштів в сумі 271,58 грн., а всього 4427,82 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати в сумі 390,90 грн., з відповідача приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь позивача судові витрати в сумі 3460,30 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнав, подав до суду письмову заяву у якій просив провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає.

В судовому засіданні представник відповідача приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що порядок здійснення страхового відшкодування за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, а також Законом України «Про страхування» від 07 березня 2006 року.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у порядках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ), заяву про страхове відшкодування.

Згідно ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження з ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Протягом трьох днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Як зазначив представник відповідача, ОСОБА_1 взагалі не звертався із заявою про страхове відшкодування до АТ «ПРОСТО-страхування», внаслідок чого страховик був позбавлений можливості виконати вимоги «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тобто врегулювати даний страховий випадок.

Крім того, відповідно до ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарські або кримінальній справі перебіг цього строку (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування) припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням такій справі законної сили.

Дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування, розглядалась в цивільній справі Рівненського міського суду Рівненської області за №569/4211/15-ц, а законної сили рішення набрало 23 лютого 2016 року.

Рішення суду було фактично виконано в повному обсязі 12 квітня 2016 року, тобто у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, в звязку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог до АТ «ПРОСТО-страхування».

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача з врахуванням зменшеного їх розміру підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 січня 2015 року близько 08 год. 45 хв. на вул.Кн.Володимира в м.Рівне, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив п.12.1. та п.13.1. Правил дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Форд Фієста» реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Рівненського міського суду від 16 лютого 2015 року у справі №569/2169/15-п ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за ст.124 КУпАП. Під час розгляду справи свою вину визнав повністю.

Рішенням Рівненського міського суду від 29 січня 2016 року по цивільній справі №569/4211/16-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та збитків, завданих ДТП задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду, завдану майну в розмірі 49500 (сорок девять тисяч пятсот) грн. та витрати на оцінку збитку в розмірі 1250 грн.; стягнуто з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 8160 грн. у відшкодування судових витрат та на користь держави 507,50 грн. судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду вищезазначеної справи судом було встановлено, що відповідно до висновку повторної судової авто товарознавчої експертизи №3105 від 7 грудня 2015 року, призначеної судом за клопотанням представника відповідача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ford Fiesta» в цінах станом на 19 травня 2015 року становить 123111 грн., ринкова вартість пошкодженого у ДТП автомобіля 62782 грн. Експертизою встановлено, що вартість відновлювального ремонту перевищує вартість досліджуваного автомобіля по його стану до пошкодження у ДТП, а тому відновлювати такий автомобіль економічно не доцільно. Визначення утилізації вартості автомобіля позбавлено технічного змісту і не виявилося можливим. Крім того, оскільки висновки повторної експертизи та висновки первинної експертизи співпали, визнано підтвердженим висновок №4 від 17 червня 2015 року. За таких обставин, виплата страхового відшкодування відбувається відповідно до правил ст.30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Також, судом встановлено та відображено в рішенні, що розмір франшизи за п.2 поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/4016881 становить 500 грн. Отже, розмір зобовязань відповідача щодо виплати страхового відшкодування становить 49500 грн. (50000 грн. 500 грн.).

Відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність визначено у статті 1194 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір зобовязань відповідача ОСОБА_2 на час подачі позову до суду становив 123111 62782 49500 = 10829,00 грн.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача зменшив розмір позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів як частини матеріального збитку, що не покривається страховим відшкодуванням в сумі 10329,00 грн.

Розмір зобовязань відповідача ОСОБА_2 перед позивачем становить 500,00 грн., як частина матеріального збитку, що не покривається страховим відшкодуванням (франшиза).

Судом враховані подані заперечення представником відповідача та обставини, встановленні рішенням суду у справі №569/4211/15-ц суд вважає встановленими та такими, що не потребують доказування наступні факти та обставини:

згідно поданих представником відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» заперечень від 21 квітня 2015 року у справі №569/4211/15-ц відповідач з 21 квітня 2015 року визнавав вимоги позивача ОСОБА_1 на суму 2692,65 грн., однак не здійснював виплату цієї суми, порушуючи право позивача на своєчасну виплату відшкодування;

рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2016 року у справі №569/4211/15-ц позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Суд вирішив стягнути з відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» заборгованість по страховому відшкодуванню за шкоду, завдану майну в розмірі 49500,00 грн. та витрати на оцінку збитку в розмірі 1250,00 грн. та судові витрати у справі. Рішення суду набрало законної сили 23 лютого 2016 року.

Страхове відшкодування в розмірі 49500,00 грн. здійснено відповідачем ПАТ «ПРОСТО-страхування» 12 квітня 2016 року, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Відповідно до п.36.5 статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідач ПАТ «ПРОСТО-страхування» зобовязаний відшкодувати позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань: із суми боргу 2692,65 грн. за період з 21 квітня 2015 року по 22 лютого 2016 року та із суми боргу 49500,00 грн. за період 22 лютого 2016 року по 12 квітня 2016 року становить 4156,23 грн., згідно поданого представником позивача розрахунку, який не спростовано відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми. Із відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування» слід стягнути 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування. Розмір 3% річних із суми боргу 2692,65 грн. за період з 21 квітня 2015 року по 22 лютого 2016 року та із суми боргу 49500,00 грн. за період з 22 лютого 2016 року по 12 квітня 2016 року становить 271,58 грн., згідно поданого представником позивача розрахунку, який не спростований відповідачем.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те що в судовому засіданні представник позивача повністю довів заявлені ним позовні вимоги належними та допустимими доказами по справі, а відповідачі їх не спростували, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах-суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 19 грудня 2016 року адвокат ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 за надання юридичних послуг (правова допомога (550 грн./год.), (консультації, складання позову, участь в засіданнях, ін.проц.дії), всього за 6 год. роботи 3300 грн. (три тисячі триста гривень).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки в судовому засіданні представником позивача доведено те, що позивач сплатив кошти за надання правової допомоги та підтвердив належними та допустимими доказами вказані обставини, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. згідно квитанції від 05 липня 2016 року №0.0.578096361.1, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі, а саме витрати за надання правової допомоги та судові витрати за сплату судового збору слід стягнути з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 390,90 грн. з відповідача ОСОБА_2 та 3460,30 грн. з відповідача ПАТ «ПРОСТО-страхування».

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,293,294 ЦПК України, ст.ст.625 1194 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, пені, індексації та 3% річних - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 500,00 грн., як частину матеріального збитку, що не покривається страховим відшкодуванням (франшиза) та понесені судові витрати по справі в сумі 390,90 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування 4156,23 грн., відсотки за використання коштів в сумі 271,58 грн., а всього 4427,82 грн. та понесені судові витрати по справі в сумі 3460,30 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :