Справа № 752/9024/16-ц
Провадження № 2/752/4110/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА», ОСОБА_2, про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» завдану матеріальну шкоду в межах ліміту у розмірі 12 032,19 гривень; стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 28 319 гривні 23 копійки та витрати за оплату експертного дослідження в розмірі 1 000 гривень; стягнути солідарно з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_2 судові витрати.

В обґрунтування вимог, викладених у позові, посилався на те, що 21 жовтня 2015 року по вул. Глушкова, 34 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, та транспортного засобу «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є позивач.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, що підтверджується постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 в момент ДТП застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ № 3401522.

Відповідно до висновку № 309/15 експертного авто товарознавчого дослідження СПД «ОСОБА_3» з визначення вартості матеріального збитку власнику автомобіля «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2 , розмір завданої шкоди складає 78 319 гривень 23 копійок.

20 листопада 2015 року та 14 січня 2016 року направлена заява та всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування у межах страхових сум, в тому числі висновок № 309/15 експертного автотоварознавчого дослідження СПД «ОСОБА_3».

23 лютого 2016 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила ОСОБА_1 лише 37 967 гривень 81 копійок. Страхового відшкодування.

22 березня 2016 року ОСОБА_1 знову звернулася до ПАТ «НАСКА «ОРАНТА» з проханням надати підтверджуючі документи, на підставі яких сума відшкодування визначена в розмірі 37 967 гривень 81 копійок, надавши при цьому акт виконаних робіт № 2 від 02 березня 2016 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 2 від 02.03.2016 року, де сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 85 000,00 гривень.

20 листопада 2015 року на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про компенсування завданих збитків. Проте вимога залишилась без виконання. Незважаючи на свій обов'язок відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, ОСОБА_2 ухиляється від відшкодування заподіяних збитків.

З метою відновлення своїх прав, порушених ОСОБА_2 ОСОБА_1 сплачено за проведення експертного автотоварознавчого дослідження СПД «ОСОБА_3» з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 1 000 гривень.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з вказаних у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

У судове засідання представник відповідача ПАТ «НАСКА «ОРАНТА» не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також надав суду письмові заперечення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

21 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 50 хвилин по вул. Глушкова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, та транспортного засобу «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є позивач

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 жовтня 2015 року приблизно о 18 годині 50 хвилин по вул. Глушкова в м. Києві визнано ОСОБА_2 (а.с. 9).

За правилом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти,встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Mercedes», державний номерний знак НОМЕР_1 застрахована НАСК «Оранта», що підтверджується полісом № АЕ/3401522 обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження щодо встановлення матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2 № 309/15 від 13 листопада 2015 року, складеного експертом ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого належному позивачу транспортного засобу, становить 78 319 гривень 23 копійок.

20 листопада 2015 року та 14 січня 2016 року направлено заяву та всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування у межах сум, в тому числі висновок № 309/14 експертного авто товарознавчого дослідження СПД «ОСОБА_3».

23.02.2016 року ОСОБА_1 виплачено 37 967,81 гривень страхового відшкодування, що підтверджується повідомленням про отримання переказу.

22 березня 2016 року ОСОБА_1 знову звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з проханням надати підтверджуючі документи,, на підставі яких сума відшкодування визначена в розмірі 37 967,81 грн., надавши при цьому акт виконаних робіт № 2 від 02.03.2016 року, де сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 85 000,00 грн.. У своїй відповіді ПАТ «НАСК «ОРАНТА» посилається на своє власне автотоварозначе дослідження № ВН № 5574ЕК-25.01./5 від 25.01.2016 року.

20 листопада 2015 року на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про компенсування завданих збитків, однак така виплата останнім здійснена не була.

Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих пари експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При цьому, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 9 вказаного вище Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2, 3 і 6 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно вимог ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ч. 2 ст. 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Разом з цим, Верховний Суд України у положеннях Листа «Висновки Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року» від 01.07.2013р. роз'яснив наступне: «Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі N 6- 170цс12)».

За змістом положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленою нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик (МТСБУ).

Відповідно до положень частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 1 березня 2013 року, відповідно до статті 21 Закону № 1961-VI на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд виходить з того, що розмір майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу марки «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 78 319 гривень 23 копійок, що підтверджується відповідним звітом.

Як встановлено у судовому засіданні цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», тому страховик відповідно до лімітів відповідальності має відшкодувати у встановленому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну позивача в розмірі 78319 гривень 23 копійки, оскільки вбачається з полісу № АЕ/3401522 обов'язкового від 24.06.2015 року становить 50 000 гривень, а тому ВАТ НАСК «Оранта» має бути стягнуто відшкодування розміру завданої шкоди у розмірі 12 032 гривень 19 копійок, а з ОСОБА_2 повинна бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 28 319 гривень 23 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних і розглядом справи, належать зокрема витрати на правову допомогу.

Для відновлення свого порушення права позивачем понесено витрати на оплату проведення експертного автотоварозначого дослідження СПД «ОСОБА_3» з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля«Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 1 000 гривень, що підтверджується копією квитанції № 123 від 13 листопада 2015 року, що є збитками відповідно до ст.. 22 ЦК України, які підлягають відшкодування з ОСОБА_2

В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягає солідарному стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

Керуючись ст.ст. 23, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 30, 60, 212, 213 ЦПК України, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національної страхової компанії «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 12 032 (дванадцять тисяч тридцять дві) гривні 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 28 319 (двадцять вісім тисяч триста дев'ятнадцять) гривень 23 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату експертного дослідження у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства Національної страхової компанії «ОРАНТА» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 551 гривень 21 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя