АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1086/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3230/16Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року

по справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій вказувала на те, що вона проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу протягом останніх 10 років до дня зникнення останнього 08.09.2016 року. Вказує, що з вересня 2006 року по травень 2014 року вони разом проживали по вул. Європейській (до перейменування Червоноармійська), 50, кв. 5 у м. Пирятині Полтавської області, з 2014 року АДРЕСА_1.. В цей період ні вона, ні ОСОБА_4 в зареєстрованих шлюбах не перебували. 11 вересня 2016 року стало відомо, що ОСОБА_4 загинув внаслідок вогнепального поранення. На даний час заявник не має змоги приймати участь у досудовому розслідуванні кримінального провадження за фактом загибелі ОСОБА_4 в якості заявника чи потерпілої особи, оскільки не може підтвердити факт родинних відносин. За вказаного просила встановити факт проживання однією сім'єю як подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, який помер 08.09.2016 року, як чоловіка та жінки без шлюбу, з вересня 2006 року по 08 вересня 2016 року.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася ОСОБА_2, яка участі у справі в суді першої інстанції не приймала, та подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції, при встановленні факту проживання однією сімєю заявника та ОСОБА_4 без шлюбу є спір про право, що в свою чергу, виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_3 судом в порядку окремого провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляєапеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 08.09.2016 року зник ОСОБА_4, про що було зроблене відповідне повідомлення до відділу поліції.

11 вересня 2016 року стало відомо, що ОСОБА_4 загинув внаслідок вогнепального поранення (а.с.10,11).

Відомості про даний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 120 КК України (а.с.12).

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За приписами ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із позовом про встановлення факту, який має юридичне значення, ОСОБА_3 посилалася на те, що за відсутності належного встановлення факту того, що вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_4, який загинув внаслідок вогнепального поранення, вона не має змоги приймати участь у досудовому розслідуванні кримінального провадження за фактом загибелі ОСОБА_4 в якості заявника чи потерпілої особи.

Отже, зміст її вимоги направлений на встановлення та підтвердження юридичного факту, який є підставою отримання статусу потерпілої в кримінальному провадженні та участі в цьому провадженні.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сімї такої особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5- рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, оглянувши фотокартки із сімейного архіву заявника, дослідивши матеріали справи, місцевий суд прийшов до висновку про наявність факту проживання однією сім'єю як подружжя ОСОБА_3 з ОСОБА_4, оскільки він підтверджується належними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає його вірним та обґрунтованим.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Так, твердження апелянта, що ОСОБА_4 не міг проживати однією сімєю із заявником з вересня 2006 року, так як він з грудня 1995 року по грудень 2013 року постійно проживав з її матірю ОСОБА_5, з якою він був пов'язаний спільним побутом та взаємними правами та обовязками не доводяться належними доказами. Крім того, сама ОСОБА_5 окремо із заявою до суду про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_4 не зверталася.

Поряд з цим, колегія суддів не вбачає в даних правовідносинах спору про право.

Сама по собі обставина, що загиблий ОСОБА_4 являвся батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_2, не свідчить про наявність спору про право, оскільки в даному випадку встановлення юридичного факту необхідне заявнику для отримання статусу потерпілої в кримінальному провадженні та участі в цьому провадженні, що не породжує правового наслідку для апелянта, яка в свою чергу має право скористатися також правом потерпілої.

Так, чинний КПК України не обмежує кількість потерпілих.

З доводів апеляційної скарги, не вачається існування будь-якого спору про право між заявником та апелянтом, а інших доказів на підтверження своїх тверджень останньою не надано.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1