Справа № 212/2520/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Пустовіт О.Г.,

при секретарі: Конограй В.В..,

за участю представника позивача: ОСОБА_1.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював крипільником на шахті «Октябрська» ПАТ «КЗРК».

24 грудня 2012 року під час виконання службових обовязків з ним стався нещасний випадок, згідно акту № 14 форми Н-1 зазначено вид події, як падіння, обрушення, обвалення предметів, матеріалів породи, грунту.

У звязку з вищевказаним у нього діагностовано відкрита черепно - мозгова травма. Вдавлення головного мозку вдавленим уламковим перелом правої скроневої та тім'янної кісток, епидуральною гематомою правої скроневої ділянки. Забій головного мозку 2-ї ступіні зконтузійними вогнищами правої скроневої долі. Перелом основи черепа. Забійна рана голови.

Актом форми Н-5 та Н-1 розслідування хронічного професійного захворювання підтверджена вина ПАТ «КЗРК».

Довідками первинною МСЕК встановлена 2 група інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності.

На даний момент йому встановлена 3 група інвалідності та 45% втрати професійної працездатності безстроково.

Внаслідок травми голови він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування.

У зв'язку з травмою, він до кінця життя позбавлений можливості реалізувати нормальні життєві зв'язки, звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з постійними болями.

Перебуваючи на лікуванні, він не міг і не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обґрунтовану важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на дущевному та фізичному стані.

Його самопочуття не поліпшується. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавця йому має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я.

Просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 177800,00 гривень, якими він хоча б частково компенсує його страждання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Зазначив, що у звязку з професійним ушкодженням здоров'я його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у рахунок відшкодування моральної шкоди 177800,00 гривень.

Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_2 позов не визнала. Просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Звернула увагу, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про небезпечні та шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань.

Крім того, до суду, через канцелярію, представником відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_5 надані заперечення проти позову, в яких представник вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивач не надав доказів у чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до ушкодження здоров'я.

Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з ушкодженням здоров'я - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Вважає, що в ушкодженні здоров'я та так званих «моральних стражданнях» відбулося з його вини, він своєчасно забезпечувався спецодягом та засобами індивідуального захисту. Окрім того визначено право працівника у визначений строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці позивача - ОСОБА_3 пропрацював в шахті «Октябрська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» в період з 01.08.2012 до 11.04.2013 крипільщиком з повним робочим днем в підземних умовах.

Згідно пункту 7 ОСОБА_5 № 14 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, складеного 27 грудня 2012 року…встановлено причини настання нещасного випадку, а саме: не виконання вимог проекту організації робіт, не виконання інструкцій з охорони праці, не виконання вимог посадових обов'язків.

Актом проведення розслідування нещасного випадку від 27.12.2012, в наслідок нещасного випадку ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Криворізька міська клінична лікарня № 2 Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: Відкрита черепно-мозкова травма. Вдавлення головного мозку вдавленим уламковим перелом правої скроневої та тім'янної кісток, епидуральною гематомою правої скроневої ділянки. Забій головного мозку 2-ї ступіні зконтузійними вогнищами правої скроневої долі. Перелом основи черепа. Забійна рана голови. Шифр за МКХ-10 S 06.8 в аналізах біологічних рідин алкоголь не виявлено.

Висновком комісії (зазначеного ОСОБА_5) пропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності прохідника дільниці ОСОБА_6 та гірничого макйстра ОСОБА_7.

Висновком МСЕК ОСОБА_3 первинно від 11.04.2013 встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 65% з 22.04.2015 встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 45%. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує ВМП, забезпечення лікарськими засобами.

Відповідно виписок із медичної картки ОСОБА_3, в звязку з погіршенням стану здоровя, знаходився на лікуванні в міських лікарнях.

Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманням травми на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Крім того, ОСОБА_5 розслідування нещасного випадку не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням його здоров'я, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом ушкодження здоров'я в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої ушкодженням здоров'я, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження здоров'я позивачу на виробництві, та моральних страждань потерпілому.

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу ОСОБА_3 була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 45% . Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками ушкодження здоров'я, позивачу порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в його спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 45 відсотків безстроково, а звідси і моральні переживання.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності безстроково, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_3 20 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст. 13 Закону України Про охорону праці, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 1378,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_8