Справа № 361/4471/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/6108/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 17.11.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Суханової Є.М., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державних виконавців Броварського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А :

05 серпня 2016 року ОСОБА_2, звернувся до суду з вказаною скаргою, де, з доповненнями та уточненнями, просив визнати незаконними та неправомірними дії державних виконавців Гордієнко Наталія Іванівна та Марченко Яни Володимирівни і скасувати довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2016 pоку та постанову про розшук автомобіля RENAULT TRAFIC, 2010 року випуску, який належить боржнику ОСОБА_2, відповідно. Посилавься на те, що при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах, який відображений у довідці від 07 вересня 2016 року, державним виконавцем не враховано те, що скаржник на час здійснення розрахунку мав постійну роботу та офіційну заробітну плату.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2016 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4, в рамках виконавчого провадження №35502566, неправомірними та скасувано довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2016 pоку.

Зобовязано державного виконавця відділу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4, в рамках виконавчого провадження №35502566, одержати достовірну інформацію про джерела та розмір доходів боржника ОСОБА_2 і, з урахуванням одержаних даних, здійснити розрахунок його заборгованості за аліментами відповідно з нормами ст. 195 Сімейного кодексу України.

В іншій частині скарги відмовлено.

На обґрунтування ухваленого судового рішення, зазначено, що державним виконавцем Гордієнко Наталією Іванівною востаннє обчислено розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати ним аліментів 07 вересня 2016 року.

При цьому, державним виконавцем не враховано довідку від 03 серпня 2016 року, надану скаржником про те, що він працює та його посадовий оклад складає 1 650 грн.

Отже, вищевказаний розрахунок заборгованості від 07 вересня 2016 року здійснений всупереч вимогам ч. 2 ст. 195 СК України, тому дії державного виконавця при здійснені таких розрахунків не ґрунтуються на вимогах закону, та є неправомірними, а такий розрахунок підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Броварський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права про її постановленні.

Просить ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2016 року скасувати.

Задовольнити довідку-розрахунок державного виконавця відділу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 про нарахування заборгованості зі сплати аліментів, що станом на 01 вересня 2016 року складає 28 041,23 грн.

Судові витрати покласти на боржника.

Суд, зясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 04 грудня 2012 року відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2/1007/2437/12, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 01 серпня 2012 року, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 59, 60, 69, 70 ).

Виконавчі дії за цим провадженням, серед інших, проводили ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Зокрема, 20 травня 2016 року державний виконавець Гордієнко Наталія Іванівна склала довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, яку визначила станом на 01 травня 2016 у розмірі 37 816,12 грн. за період з 01 вересня 2012 року по 01 травня 2016 року ( а.с. 7-8 ).

21 липня 2016 року державний виконавець Гордієнко Наталія Іванівна склала довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, яку визначила станом на 01 серпня 2016 у розмірі 38 041,93 грн. за період з 01 вересня 2012 року по 01 липня 2016 року ( а.с. 9-10, 51 ).

При цьому, державний виконавець виходила із того, що заборгованість платника аліментів, згідно відмітки на виконавчому листі за попереднім місцем виконання рішення суду, на 01 вересня 2012 року складала 3 499,12 грн. та розміру середньої заробітної плати для даної місцевості на підставі положень ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і Закону України "Про державний бюджет на поточний рік" ( так зазначено ) із врахуванням проведених виплат ОСОБА_2 у відповідні місяці ( там же, а.с. 11, 62, 63 ).

26.07.2016 року державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_6 ухвалена постанова про розшук автомобіля RENAULT TRAFIC, 2010 року випуску, який належить боржнику ОСОБА_2 з посиланням на положення ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" ( а.с. 12, 48, 72 ).

03 серпня 2016 року ОСОБА_2 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та надав державному виконавцю довідку з місця роботи від 03 серпня 2016 року, видану ТОВ «Техностиль-Про», про те, що він дійсно працює в товаристві на посаді водія з 01.08.2016 року та його посадовий оклад складає 1 650 грн. ( а.с. 36, 45, 46 ).

15.08.2016 року до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява ОСОБА_3 з повідомленням про те, що вона отримала аліменти в розмірі 10 000,00 грн. за період 2012 року ( а.с. 87 ).

У зв'язку із цим, 07.09.2016 року державним виконавцем Гордієнко Н.І. здійснено новий перерахунок заборгованості по аліментам за період з 01.09.2012 року по 01.09.2016 року, де вказано, що заборгованість по аліментах, станом на 01.09.2016 року, становить 28 041,23 грн., яка нарахована згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім цього, зазначено, що попередню довідку №20111 від 21.07.2016 року необхідно вважати недійсною ( а.с. 71 ).

При цьому, 05 серпня 2016 року ОСОБА_2, звернувся до суду із вказаною скаргою, яку виклав в новій редакції 15 вересня 2016 року ( а.с. 1-4, 79-82, 83-86 ).

Ухвалюючи судове рішення з приводу заявлених вимог, місцевий суд виходив із того, що державним виконавцем Гордієнко Н.І. востаннє обчислено розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати ним аліментів 07.09.2016 року.

При цьому, державним виконавцем не враховано довідку від 03.08.2016 року, надану скаржником про те, що він працює та його посадовий оклад складає 1 650 грн.

Отже, вищевказаний розрахунок заборгованості від 07.09.2016 року здійснений всупереч вимогам ч. 2 ст. 195 СК України, тому дії державного виконавця при здійсненні таких розрахунків не ґрунтуються на вимогах закону, та є неправомірними, а такий розрахунок підлягає скасуванню.

Таким чином, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що ОСОБА_2 оскаржував дії державного виконавця та просив скасувати не тільки зазначений розрахунок, а і здійснений 20 травня та 21 липня 2016 року.

Не звернув уваги місцевий суд і на ту обставину, що довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 від 07.09.2016 року, по суті, за змістом в частині заборгованості ідентична зазначеним вище, за винятком суми заборгованості в 459,30 грн. за серпень 2016 року.

Розмір заборгованості платника аліментів за цей період, у відповідності до положень ст. 195 СК України, мав становити 412,50 ( 1 650 : 4 ) грн. або іншу суму, якщо вона була меньшою, ніж визначив суд в рішенні про стягнення аліментів.

Причини розбіжностей цих сум суд першої інстанції не встановив у порушення положень ст.ст. 386, 387 ЦПК України, не визначив він і розмір аліментів, який підлягав стягненню за серпень 2016 року, унаслідок чого передчасно постановив ухвалу про задоволення заявлених у цій частині вимог ОСОБА_2.

Не встановив суд, у порушення положень ст. 383 ЦПК України, які ж права чи свободи платника аліментів порушені та чи порушені вони взагалі і якими рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця Гордієнко Н.І.

Відтак, неправомірно, на переконання апеляційного суду, при наявності довідки з місця роботи платника аліментів про розмір заробітної плати, зобовязано державного виконавця відділу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4, в рамках виконавчого провадження №35502566, одержати достовірну інформацію про джерела та розмір доходів боржника ОСОБА_2 і, з урахуванням одержаних даних, здійснити розрахунок його заборгованості за аліментами відповідно з нормами ст. 195 Сімейного кодексу України.

При цьому, у порушення положень ст. 210 ЦПК України, не зазначені мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу про задоволення заявлених вимог щодо довідок-розрахунків державного виконавця від 20 травня та 21 липня 2016 року.

Не дотримався суд першої інстанції і положень п. 18 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", згідно якого, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення ( частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження ).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення зазначених норм матеріального та процесуального права про її постановленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, постановлена ухвала підлягає скасуванню у відповідності до положень ст. 312 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції до компетенції якого відноситься вирішення зазначеного питання.

При цьому, на переконання апеляційного суду не можуть бути задоволені інші апеляційні вимоги Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, зокрема, про задоволення довідки-розрахунку державного виконавця відділу Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 про нарахування заборгованості зі сплати аліментів, що станом на 01 вересня 2016 року складає 28 041,23 грн., оскільки вони не грунтуються на положеннях ст. 292 ЦПК України, як такі, що не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Не може бути скасована, на переконання апеляційного суду, ухвала суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 щодо оскарження дій ОСОБА_6, оскільки ухвала у цій частині, по суті, не оскаржується і зазначений державний виконавець ухвалила постанову про розшук автомобіля RENAULT TRAFIC, 2010 року випуску, який належить боржнику ОСОБА_2, у повній відповідності до положень, зокрема, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", що правильно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити частково. Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державних виконавців Броварського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_3, в частині задоволення скарги, скасувати і передати питання в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_7