Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Касьяна О.П., Попович О.В., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, треті особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Оліяр Л.І., товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивувала тим, що при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на нежилі приміщення загальною площею 91,30 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 й належать їй на праві власності, були допущенні чисельні порушення вимог чинного законодавства.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31 серпня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на нежилі приміщення загальною площею 91,30 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

За правилами ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадженняособами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

У п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, вірно виходив з того, що справи за позовами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів розглядаються судами за позовами боржників до стягувачів, а відтак ОСОБА_4 позов пред'явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скаргиОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

О.В.Попович