У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 червня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про визнання громадян безвісно відсутніми,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаною вище заявою, у якій просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безвісно відсутніми.

На обґрунтування заяви посилався на те, що в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності йому та іншим особам, які тривалий час в квартирі зареєстровані, але не проживають, відомості про місце перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні більше одного року, що підтверджується актами.

Шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2003 року, яким встановлено, що з 1995 року ОСОБА_3, та син ОСОБА_4 переїхали проживати до своєї матері в місто Артем Приморського краю Російської Федерації, з того часу у квартиру АДРЕСА_1 не повертались.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації та фактично з 1994 року у вказаній квартирі не проживають, місце їх постійного проживання йому не відомо, так як вони не спілкуються.

У зв'язку з реєстрацією у квартирі трьох осіб, заявник має значні витрати по оплаті комунальних платежів. Визнання осіб безвісно відсутніми необхідне для встановлення опіки над їх майном, та вирішення питання про зняття їх з реєстрації. Таким чином, просив заяву задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 червня 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм ст. 43 ЦК України дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання громадян безвісно відсутніми.

Відповідно до ст. 43 ЦК України особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Судами установлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виїхали проживати до Російської Федерації, тобто останнім місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є Російська Федерація. Пізніше ОСОБА_2 повернувся до України.

Оскільки позивачем не надано до суду доказів, які підтверджують, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безвісно відсутні, тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 червня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про визнання громадян безвісно відсутніми, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В.Закропивний