Справа № 2/489/312/16р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

3 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Ленінський відділ ДВС Миколаївського міського управління юстиції, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про звернення стягнення на автомобіль шляхом передачі рухомого майна у власність,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач вказує на те, що 1 липня 2010 року між сторонами був укладений договір позики за яким ОСОБА_3 надав у позику ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 5500 дол. США до 1 липня 2015 року зі сплатою у той же строк 3% річних щомісячно за період фактичного користування позикою до дня її повернення.

Останній платіж процентів у сумі 165 дол. США було здійснено відповідачкою у серпні 2014 року, після чого виконання зобовязання боржником припинилося.

Посилаючись на те, що відповідачка відмовляється виконувати зобовязання за договором позики добровільно, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 1 липня 2010 року у сумі 65938 грн. 17 коп., з якої 57292,50 грн. заборгованість з повернення позики, 8645,67 грн. заборгованість з повернення процентів.

В подальшому позивач змінив предмет позову та посилаючись на те, що позикове зобовязання відповідачки було забезпечено заставою транспортного засобу - автомобіля марки Mitsubishi, модель Galant, належного ОСОБА_2 на праві власності, просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики від 1 липня 2010 року у сумі 65938,17 грн. передати ОСОБА_3 право власності на вказаний транспортний засіб на підставі Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Ухвалою суду від 20.01.2016 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Ленінський ВДВС ММУЮ.

Ухвалою суду від 09.02.2016 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ПАТ «УкрСиббанк».

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Просив про його задоволення.

Відповідачка не заперечувала проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

В матеріалах справи наявна копія розписки, згідно якої ОСОБА_2 отримала у позику від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 5500 грн. в термін до 1 липня 2015 року зі сплатою процентів у розмірі 3% процентів щомісячно . В розписці також зазначено, що у забезпечення повернення позики відповідачка передає належний їй на праві власності автомобіль марки Mitsubishi, модель Galant.

Відповідно до ст.ст. 546, 547, 572 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтями 589 та 590 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання у встановлений строк, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст..1 Закону України «Про заставу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до змісту ст. 572 ЦК України, ст..1 Закону України «Про заставу» встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

У відповідності до ст.584 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про заставу», у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобовязання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

В силу ст.13 Закону договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

Відповідно до ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній форми досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Обґрунтовуючи вимоги позову, позивач посилався на те, що позикове зобовязання відповідачки забезпечено заставою належного їй на праві власності транспортного засобу, а відтак наявні підстави, визначені ст..26 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», для звернення стягнення на предмет застави.

Між тим, такого договору між сторонами, форма і зміст якого б відповідали вищевикладеним вимогам Закону матеріали даної цивільної справи не містять.

Що ж стосується посилання позивача на умови розписки про забезпечення повернення позики, то у відповідності до положень ч.2 ст.1047 ЦК України розписка може бути представлена лише на підтвердження укладення договору позики та його умов, та яка посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, та вона не містить жодних умов договору застави.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 серпня 2014 року з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором всього у сумі 721688 грн. 27 коп..

Дане рішення знаходиться на виконанні в Ленінському відділі ДВС Миколаївського міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця відділу від 4 лютого 2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_3 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на автомобіль шляхом передачі рухомого майна у власність відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська