Справа № 353/552/16-ц
Провадження № 2/353/316/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

за участю: cекретаря - Бойко В.Я.

позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Тлумацької РДА, про позбавлення батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 24.05.2013 року розірвано. Вказаним рішенням також було визначено місце проживання дитини після розірвання шлюбу, а саме - за її місцем проживання. Вказує, що відповідач не цікавиться дитиною, яка з грудня 2013 року хворіла та проходила амбулаторне лікування, коштів на лікування сина не надавав та матеріально не допомагає його утримувати, ухиляється від сплати аліментів. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначила, що відповідач дитиною не цікавиться, не провідує сина, не дзвонить йому, жодної матеріальної допомоги не надає. Відповідач за період з 2014 року по 2016 рік приходив до дитини не більше десяти разів, останній раз приходив в березні 2016 році. Крім цього, відповідач ухиляється від сплати аліментів, в 2016 році сплатив аліменти лише один раз - в березні 2016 року в сумі 500,0 грн., допустив заборгованість по аліментах за 2,5 роки. Мати відповідача та інші його родичі також жодного разу не приходили до дитини, її вихованням та розвитком не цікавляться.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що у разі відмови позивачки від стягнення з нього аліментів, він, не заперечує щодо задоволення позову та просив справу розглянути у його відсутність.

Представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмове клопотання, в якому вказав, що органом опіки та піклування Тлумацької РДА було надано висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а тому просив розгляд справи провести без його участі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що вона проживає в АДРЕСА_1 є сусідкою позивачки та допомагає їй по вихованню дитини. Ствердила, що не бачила відповідача дуже тривалий час, останній дитину не провідує, на день народження та свята не приходить, матеріальної допомоги не надає, тоді як дитина часто хворіє та потребує коштів на ліки. Мати відповідача один раз приходила до позивачки в нетверезому стані та вимагала у неї забрати з виконавчої служби виконавчий документ про стягнення з відповідача аліментів. Також один раз бачила як приходив брат відповідача. Дитина навіть не називає відповідача батьком, а лише звертається до нього на ім'я ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він проживає по сусідству з позивачкою в АДРЕСА_1. Ствердив, що довго не бачив відповідача. При спілкуванні з дитиною, ОСОБА_5 повідомив, що батько до нього не приходить. Позивачка не перешкоджає відповідачу спілкуватись з дитиною, проте відповідач за цілий рік приходив 2-3 рази до дитини, останній раз в березні 2016 року.

Заслухавши позивачку, пояснення свідків, врахувавши думку органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В свою чергу статтею 14 зазначеного Закону зазначається, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Аналогічні норми містить і стаття 9 Конвенції ООН про права дитини: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини».

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо існують наступні підстави: батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

При вирішенні даного спору суд враховує, насамперед, інтереси неповнолітньої дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (відповідач) з 10.02.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі та за час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), де в графі батько вказано ОСОБА_2 (відповідач). 24.05.2013 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області шлюб між ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (відповідач) було розірвано та після розірвання шлюбу місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визначено місце проживання його матері - ОСОБА_1 (позивачка) (а.с. 5).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, виданого Палагицькою сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, а також акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 08.07.2016 року, виданого Службою у справах дітей Тлумацької РДА, ОСОБА_1 (позивачка) проживає в АДРЕСА_1 у добрих матеріально-побутових умовах і санітарно-гігієнічному стані та у неї на утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для якого створені належні умови для виховання, проживання та розвитку, тоді як ОСОБА_2 (відповідач) жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, з дитиною не спілкується, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає (а.с. 12, 53). Відповідно до довідки про склад сім'ї від 01.06.2016 року № 474, виданої Палагицькою сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 (позивачка) не працює, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_6 (не працює) та братом ОСОБА_7 (не працює) (а.с. 13). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2013 року вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 500,0 грн. щомісячно (а.с. 6-7). На підставі вказаного рішення Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 20.09.2013 року було видано позивачці виконавчий лист № 353/1284/13-ц (а.с. 11). Проте, відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина та згідно розрахунку заборгованості, виданого ВДВС Тлумацького РУЮ, заборгованість станом на 01.05.2016 року становить 15620,0 грн. (а.с. 10). Також у 2014 році позивачка також зверталась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2014 року в задоволенні даного позову було відмовлено, оскільки відповідач виявив бажання спілкуватись з дитиною, цікавитись його життям, частково сплатив заборгованість по аліментах та в подальшому обіцяв працевлаштуватись та сплачувати аліменти на дитину (а.с. 8-9).

Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов'язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст.ст. 19 СК України.

Згідно висновку № 572/01-18/02 від 05.09.2016 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітньої дитини, було проведено відповідну перевірку і встановлено, що з 10.02.2007 року відповідач був одружений з позивачкою та за час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 24.05.2013 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами було розірвано, а місцем проживання дитини визначено місце проживання її матері. 27.03.2014 року Орган опіки та піклування Тлумацької РДА до суду надавався висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, оскільки колишня дружина сама чинила перешкоди у спілкування дитини з батьком. Проте, на даний час, незважаючи на встановлені органом опіки та піклування дні та години для спілкування та виховання малолітньої дитини, батько не відвідує сина, не піклується про його здоров'я та всебічний розвиток, не допомагає матеріально та фінансово (не сплачує аліменти на утримання та виховання сина). При розгляді даного питання ОСОБА_2 жодного разу не з'явився на засідання комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, хоча був письмово повідомлений про час та місце проведення засідання. Враховуючи вищенаведене, та те, що ОСОБА_2 (відповідач) ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною та не надає їй матеріальної допомоги, орган опіки та піклування Тлумацької РДА вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 (відповідача) батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 51-52).

При прийняття рішення по даній справі суд, в першу чергу, виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховує висновок органу опіки та піклування щодо обставин спору та про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (відповідача) стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який узгоджується як із поясненнями учасників процесу щодо обставин справи, так і з фактичними обставинами справи.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 (відповідач) за станом свого психічного здоров'я усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а також мав юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Він був зобов'язаний брати участь у вихованні дитини і мав право на особисте спілкування з нею. Проте ОСОБА_2 (відповідач) таким правом не скористався, самоусунувшись від нього, залишивши дитину без свого піклування та не бажаючи і на сьогоднішній день займатись її утриманням та вихованням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 (відповідач) умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, нездатний забезпечити йому нормальні умови проживання, розвитку та виховання, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як вбачається з копії рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2013 року та копії виконавчого листа № 353/1284/13-ц від 20.09.2013 року з відповідача вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивачки витрати понесені нею по сплаті судового збору (квитанція № 42.49.1/17608 від 01.07.2016 року, а.с. 1) та на правову допомогу (квитанція № 002644 від 02.06.2016 року, а.с. 19).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 19, 151, 163, 164, 166, 169, 180 Сімейного кодексу України, п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини, ч. 2 ст. 11, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого по АДРЕСА_2, батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який проживає по АДРЕСА_1, разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого по АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, жительки АДРЕСА_1 - 1071 (одна тисяча сімдесят одну) гривню 20 копійок на відшкодування понесених позивачкою судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча У.Ю. Луковкіна