АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору банківського дебетового карткового рахунку недійсним,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання пункту 1.1.2.1.9. Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», який є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг (далі - Договір), укладеного 16.03.2012 р. між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» таким, що містить несправедливі положення відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдає шкоди споживачеві, та визнання зазначеного пункту недійсним з моменту укладення договору.

Зазначав, що 16.03.2012 р. між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського дебетового карткового рахунку відповідно до якого ним було отримано дебетову пластикову картку міжнародного зразка.

Відповідно п. 1.1.2.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках клієнт зобов'язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

В період з 15.12.2014 р. по 25.12.2014 р. на дебетову картку покладено кошти та на території Польщі знято їх по місцевому курсу валюти.

У лютому 2015 р. від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла претензія, в якій його було повідомлено про виникнення несанкціонованого овердрафту і нарахування заборгованості у розмірі 137 709,89 грн., що виникла внаслідок курсової різниці, а також містилася вимога про погашення цієї заборгованості протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Справа № 752/3097/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4209/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що умови пункту 1.1.2.1.9 договору є такими, що порушують його права як споживача, є несправедливими, оскільки фактично передбачають перекладення на нього майнової відповідальності за недоліки в роботі Банку, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, в силу ст. 18 Закону України

«Про захист прав споживачів», просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2016 р. позов задоволено.

Визнано пункт 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», який є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16.03.2012 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», таким, що містить несправедливі положення відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдає шкоди споживачеві.

Визнано пункт 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», який є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16.03.2012 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», недійсним з моменту укладення Договору.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що визнаючи пункт 1.1.2.1.9 Умов і правил надання банківських послуг недійсним і таким, що містить несправедливі положення відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд не врахував п. 3.22 Постанови НБУ № 137 від 19.04.2005 р. «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» та не зазначив конкретних ознак порушення оспорюваної умови договору принципу добросовісності та, що це призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін і завдає шкоди споживачеві.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 16.03.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір банківського карткового рахунку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк».

В період з 15.12.2014 р. по 25.12.2014 р., позивачем з використанням платіжної картки було здійснено ряд трансакцій: покладено певну суму коштів в національній валюті, та під час перебування на території Польщі знято кошти в іноземній валюті у розмірі 35362,95 доларів США, яка конвертувалася по обмінному курсу Банка-еквайра. У зв'язку з відмінністю обмінних курсів валют в Міжнародній платіжній системі та обмінного курсу ПАТ КБ «ПриватБанк», виникла курсова різниця у розмірі 137 709,80 грн., яку ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагав погасити відповідно до положень пункту 1.1.2.1.9. Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», в направленій відповідачеві претензії від 27.01.2015 р.

Зазначені обставини сторонами не оспорювалися.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що умови пункту 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдає шкоди споживачеві, оскільки незважаючи на добросовісність дій клієнта Банку і неможливість здійснення ним контролю за проведення банківських операцій по картковому рахунку, на нього повністю покладається відповідальність за помилки в роботі Банку, крім того положення пункту 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо обов'язку держателя і в інших випадках погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення є неконкретизованими і надає Банку можливість тлумачити зазначені положення на власну користь та додатково визначати випадки, у яких обов'язок по відшкодуванню покладається на споживача.

З таким висновком суду не можна повністю погодитися з наступних підстав.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором приєднання (ст.634 ЦК України), умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, а лише виявляє своє волю на укладення цього договору на запропонованих умовах. У такий спосіб дотримується один із основоположних принципів - свободи договору.

Визначальним критерієм при вирішенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, є відповідність оспорюваних позивачем умов договору вимогам діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п. 14.8 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

16.03.2012 року ОСОБА_1 ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, тарифами банку, які разом з заявою клієнта складають договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до п. 28.2 ст. 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ між банками - учасниками міжнародних платіжних систем за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, здійсненими їх держателями за межами України, а також за операціями, здійсненими в межах України держателями електронних платіжних засобів - нерезидентами України, проводиться у валюті, визначеній у відповідних договорах із платіжними організаціями міжнародних платіжних систем.

Пунктом 28.5. статті 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг.

Згідно п. 2.1.5.26 Умов та Правил надання банківських послуг при здійсненні клієнтом за межами митної території України операції з платіжною карткою Банк проводить списання з карткового рахунку клієнта грошові кошти у сумі, отриманої від міжнародної платіжної системи та конвертує у валюту карти за курсом, який діяв в Банку для таких операцій в день проведення її, а також комісію за операцію згідно тарифів для платіжної картки, за її наявності.

Пунктом 2.1.5.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку якщо валюта операції відрізняється від валюти карткового рахунку, сума операції конвертується у валюту карткового рахунку за обмінним курсом ПАТ КБ «ПриватБанк», що діє на дату і час проведення ПАТ КБ «ПриватБанк» операції.

Відповідно п. 1.1.2.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках клієнт зобов'язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Аналізуючи зазначені вимоги законодавства, а також п. 1.1.2.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку щодо обов'язку клієнта у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці погасити її протягом 30 днів з моменту виникнення, колегія суддів вважає, що такі умови не порушують принцип добросовісності, не призводять до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін, і не завдають шкоди споживачеві, оскільки ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг з використанням платіжної картки, споживач має можливість самостійно контролювати наявність коштів на його рахунку у відповідній валюті, і у разі недостатності, вирішувати конвертувати їх в іншу валюту чи ні, з урахуванням наслідків, передбачених умовами договору.

Посилання ОСОБА_1 на те, що для здійснення платіжних операції з використанням спеціальних платіжних засобів йому була видана дебетова картка, що передбачає здійснення користувачем платіжних операцій в межах залишку коштів, які обліковуються на картковому рахунку, не є підставою для визнання пункту 1.1.2.1.9 в цій частині недійсними, оскільки ОСОБА_1 погодився на умови користування фактично дебетно-кредитної схеми здійснення платіжних операцій, що виходячи з принципу свободи договору не суперечить вимогам закону.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання пункту 1.1.2.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» таким, що містить несправедливі положення договору, порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдає шкоди споживачеві, та визнання його недійсним в частині обов'язку клієнта у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці погасити її протягом 30 днів з моменту виникнення, підлягає скасуванню з ухваленням у в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Що стосується висновків суду першої інстанції про визнання недійсним пункту 1.1.2.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку щодо обов'язку клієнта у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках погасити її протягом 30 днів з моменту виникнення, то вони є законними та обґрунтованими, оскільки фактично перекладають на споживача обов'язок погасити заборгованість по картковому рахунку не з його вини, та у випадках з якими він не був ознайомлений при укладенні договору, а тому такі умови порушують його права як споживача банківських послуг. З урахуванням наведеного рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

При цьому колегія суддів зауважує, що резолютивна частина рішення не відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України та роз'ясненням викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до яких резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні висновки по суті розглянутих вимог, оскільки в абзаці другому фактично викладені обставини, які є підставою для задоволення позовних вимог зазначених у абзаці три, тоді як таке обґрунтування повинно бути викладено у мотивувальній частині рішення.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 р. в частині визнання недійсним пункту 1.1.2.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16 березня 2012 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» в частині: у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці, клієнт зобов'язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним пункту 1.1.2.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16 березня 2012 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» в частині: у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці, клієнт зобов'язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення, відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: