Справа № 464/7725/15 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/2739/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Богонюка М.Я., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя і виділ частки у спільній сумісній власності.

Визначено, що кожному із співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить по ? ідеальній частці квартири АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2180,50 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі зазначає, що до моменту ухваленні рішення позивачем тричі уточнювались і доповнювались позовні вимоги, з яких суд задовольнив лише одну позовну вимогу. Частково задоволивши позовні вимоги, районний суд стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2180,50 грн. (1/2 частина сплаченого позивачем судового збору при поданні позову), однак не взяв до уваги того факту, що спору про право власності на частки у квартирі між сторонами не було.

Просить рішення суду першої інстанції змінити в частині «стягнення зі сторін по справі судових витрат, поклавши обовязок відшкодування таких судових витрат на позивача по справі ОСОБА_2О.».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічно це питання врегульоване і ст.372 ЦК України.

Районним судом встановлено, що з 22 липня 1988 року по 01 квітня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому дітей не мають.

Згідно свідоцтва про право власності №Г-04865 від 06 лютого 1996 року, виданого виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,60кв.м, належить на праві спільної сумісної власності сторонам - позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4, розмір часток між сторонами не визначений.

Враховуючи наведені норми права, районний суд, задовольнивши частково позов, правильно визначив, що у спірній квартирі розмір ідеальної частки позивача становить ?.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За змістом розяснень, викладених у пункті 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4361 грн.(а.с.1).

Ця сума становить 1% від ціни позову, оскільки ринкова вартість спірної квартири становить 872200 грн.(а.с.12-28).

Оскільки районний суд частково задовольнив позов ОСОБА_6, то судова колегія вважає, що питання розподілу судових витрат між сторонами вирішено правильно, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: