Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу і участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача до досягнення старшою дитиною повноліття. Після досягнення старшою дитиною повноліття стягувати на меншу дитину аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. Крім того, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування вимог посилалася на те, що відповідач - батько дітей протягом тривалого часу жорстоко поводився з дітьми, ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідач, в судовому засіданні, вимоги позову визнав частково. Так, відповідачем визнано вимоги позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В частині позбавлення його батьківських прав, вимоги позову не визнав, та пред'явив зустрічний позов за вимогами якого, в останній редакції від 04.02.2015 року (а.с. 122), просив зобов'язати відповідачку не чинити перешкод в спілкуванні з дітьми і встановити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення систематичних побачень щотижня у неділю з 11.00 години до 13.00 години в присутності матері дітей, а також у будь-який інший час за попередньою домовленістю з матір'ю дітей. В обґрунтування вимог позову посилався на те, що він любить дітей, ніколи з дітьми жорстоко не поводився, бажає приймати участь у вихованні дітей, але відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми. Приїхати він протягом трьох років не міг, оскільки йому відмовляли у відкритті візи для в'їзду в Україну, за тих самих підстав він не міг протягом цього часу надавати будь-яку допомогу.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради підтримала висновок органу про доцільність позбавлення ОСОБА_3 відносно неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 посилаючись на інтереси дітей. Крім того, зазначила, що за заявою ОСОБА_3 розгляд питання щодо позбавлення останнього батьківських прав двічі відкладався, але батько дітей на засідання органу опіки та піклування так і не з'явився.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_1 (громадянка України) та ОСОБА_3 (громадянин Йорданського Хашимітського Королівства) перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2004р., по 13.10.2015р., (а.с. 9, 28). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 735 від 21 лютого 2006 року по Відділу ДРАЦС Одеського міського управління юстиції (а.с. 10), та доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис Ашрафія № 172/1848 цивільна реєстрація Ашрафія 701/807 по бюро РАЦС Ашрафія Управління РАЦС та паспортного столу МВС Йорданського Хашимітського Королівства, повторний актовий запис № 2 від 15 травня 2014 року по Відділу ДРАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 11, 65).

Крім того, встановлено, що шлюбні відносини між ОСОБА_1, та ОСОБА_3., фактично були припинені з травня 2012р., після втечі ОСОБА_1, із дітьми з Йорданського Хашимітського Королівства (далі Йорданія) за допомогою Консульства України в Йорданії на підставі тимчасових документів на посвідчення особи, оскільки ОСОБА_3., відібрав у ОСОБА_1, її документи та документи дітей та сховав їх в квартирі своїх батьків. Втеча ОСОБА_1, від ОСОБА_3., з Йорданії обумовлена фізичним та психологічним насильством над ОСОБА_1, а також жорстоким поводженням, побиттям та залякуванням неповнолітніх дітей.

Зазначені вище обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2015 року (а.с. 104), яке набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 13.10.2015 року (а.с. 109), яким було розірвано шлюб між сторонами та встановлено місце проживання неповнолітніх дітей разом із матір'ю, а отже, такі обставини, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також встановлено, що після втечі ОСОБА_1, разом із дітьми з Йорданії в травні 2012 року, батько дітей ОСОБА_3., з'явився в Україні тільки в березні 2015р., а виявив бажання зустрітися з дітьми тільки в вересні 2015р., за місцем навчання дітей у присутності свого адвоката. З травня 2012р., по серпень 2015р., (час пред'явлення позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей) ОСОБА_3., участі у вихованні дітей не приймав, матеріально дітей не забезпечував, будь-якої допомоги на утримання дітей не надавав, не цікавився розвитком та станом здоров'я дітей, що визнано особисто відповідачем ОСОБА_3., в судовому засіданні та підтверджено висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.01.2016р., № 01-05-8/2932 (а.с. 83), а також показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, та ОСОБА_12

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою - другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

В силу пунктів 2, 3 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

- жорстоко поводяться з дитиною.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника, стан його здоров`я, стягувача аліментів, відсутність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків.

Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1, в частині стягнення аліметів підлягають задоволенню частково, а в частині позбавлення батьківських прав в повному обсязі.

При частковому задоволенні вимог про стягнення аліметів, суд виходить із того, що відповідач ОСОБА_3., визнав вимоги позову в цій частині, що не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, а також суд виходить із вимог ст. 183 СК України, а саме із того, що суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття і не передбачає встановлення наперед частки яка буде стягуватися на меншу дитину після досягнення повноліття старшою дитиною. Отже, вимоги ОСОБА_1, в частині стягнення аліментів на меншу дитину в розмірі 1/4 частини доходу відповідача після досягнення старшою дитиною повноліття, не грунтуються на законі і є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_3., на те, що він любить дітей, бажає з ними спілкуватися та приймати участь у їх вихованні та те, що він ніколи жорстоко з дітьми не поводився, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, поясненнями свідків, та обставинами встановленими рішенням Суворовського районого суду м. Одеси від 02.09.2015р., яке набрало законної сили.

Також, судом не приймаються до уваги пояснення ОСОБА_3., про те що він з травня 2012р., по березень 2015р., не мав можливості в'їхати в Україну, через те, що за заявою ОСОБА_1, йому не відкривали візу в Консульстві Українии в Йорданії, оскільки суду не надано жодного належного доказу про те, що ОСОБА_3., взагалі звертався до Консульства, а так само і не надано жодного доказу про відмову йому у відкритті візи з будь-яких підстав.

Не прийнято судом посилання ОСОБА_3., і про те, що він не міг надавати допомоги дітям з травня 2012р., по березень 2015р., оскільки, місце проживання ОСОБА_1, та дітей йму було відомо, про що ОСОБА_3., особисто зазначив в судовому засіданні, крім того, в м. Одесі проживає його друг ОСОБА_11, за допомогою якого він мав можливість переказувати кошти, речі, тощо для утримання дітей.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3., прибув в Україну в березні 2015р., а бажання зустрітися з дітьми виявив тільки в серпні 2015р., в присутності свого адвоката, і саме з серпня 2015р., почав переказувати кошти на утримання дітей (а.с. 77), зазначене суд оцінює не як бажання батька утримувати та спілкуватися з дітьми, а як захисну реакцію ОСОБА_3., на пред'явлення до нього позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей із матір'ю, а в подальшому використати, як можливість підтвердження заперечень проти позову про позбавлення батьківських прав.

Показання свідка ОСОБА_11 суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_11, особисто не був свідком жодної події, які відбувалися між сторонами, між ОСОБА_3., та дітьми, ніколи не бачив ні ОСОБА_1, ні її дітей. Всі обставини, які ОСОБА_11, повідомив суду, відомі йому виключно з розповідей ОСОБА_3., про що ОСОБА_11, попередив суд під час його допиту як свідка.

На підставі встановленого, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1, про позбалення батьківських прав ОСОБА_3., доведений та підлягає задоволенню, що повністю виключає можливість задоволення зустрічного позову ОСОБА_3., до ОСОБА_1, про усунення перешкод та визначення способу і участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною (ч. 2 ст. 123 ЦПК України).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн 20 коп., (в частині стягнення аліментів) та стягненню на користь ОСОБА_1, сплачений нею судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп., (а.с. 1, в частині вимог про позбавлення батьківських прав).

На підставі ст. ст. 164, 166, 180, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 212-215, 367 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця, починаючи з 09 листопада 2015 року і до досягнення старшою дитиною ОСОБА_4 повноліття а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 735 від 21 лютого 2006 року по Відділу ДРАЦС Одеського міського управління юстиції.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис Ашрафія № 172/1848 цивільна реєстрація Ашрафія 701/807 по бюро РАЦС Ашрафія Управління РАЦС та паспортного столу МВС Йорданського Хашимітського Королівства (повторний актовий запис № 2 від 15 травня 2014 року по Відділу ДРАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн., 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн., 20 коп.

В частині стягнення аліментів на утримання дітей допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу і участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною - відмовити.

Копію рішення надіслати до органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міськради.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя