Провадження №2/521/5823/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року місто Одеса

Малиновський районний суд місто Одеси у складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи предявлений позов та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 2009 року Другим Суворовським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №406 від 26 грудня 2009 року, в період перебування в якому у них народилась дитина.

В теперішній час між подружжям припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, на підставі різних поглядів на сумісне життя позивач втратила до відповідача почуття кохання і поваги, шлюб носить формальний характер, відповідач не приймає участі в утриманні дитини.

У звязку з викладеним, позивач звернулась з даним позовом в суд, в якому просила розірвати шлюб, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, але від особи надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але від особи на адресу суду надійшла заява про визнання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Як передбачає ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки позивач від позову не відмовилась, а відповідач вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем даного позову та ухвалити рішення про його задоволення.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 2009 року Другим Суворовським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №406 від 26 грудня 2009 року.

Втім, позивач просить суд розірвати шлюб посилаючись, що на теперішній час між подружжям припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обовязку перед батьками, дітьми та іншими членами сімї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно же ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сімї і шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін.

В період перебування у шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини зазначений відповідач ОСОБА_3, дитина в теперішній час проживає з матірю.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на відомості про зайнятість та доходи відповідача. Суд також враховує, що з 01 грудня 2016 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1355,00 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 1689,00 гривень, мінімальна заробітна плата 1600,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком від 6 до 18 років 1689,00 х 0,3 = 506,70 гривень.

У звязку з цим суд погоджується із обґрунтованістю визначення аліментів в даному випадку у твердій грошовій сумі та приходить до висновку про присудження аліментів у розмірі 1500,00 гривень щомісячно від дня предявлення позову з 10 жовтня 2016 року.

Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене та у звязку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 551,20 гривень (щодо вимог про розірвання шлюбу). Разом з тим, оскільки позивачів звільнено від оплати судового збору при предявленні позовів про стягнення аліментів, суд стягує з ОСОБА_2 на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 551,20 гривень (щодо вимог про стягнення аліментів).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26 грудня 2009 року Другим Суворовським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №406 від 26 грудня 2009 року розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття: до 06 січня 2028 року, з дати надходження позовної заяви до суду: з 10 жовтня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору у розмірі 551,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: