У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_10, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/20 частку квартири

АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті 8 грудня 2013 року

ОСОБА_11

Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судовий збір у рівних частинах по 60 грн 90 коп.

У касаційній ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач як спадкоємець за законом першої черги після смерті своє дружини ОСОБА_11 має право на спадкування 1/20 частини квартири АДРЕСА_1.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам матеріального та процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні усіх обставин справи.

Судами встановлено, що з 27 квітня 2002 року ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 січня 2014 року.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_11 належала 1/5 частина квартири АДРЕСА_1, а тому відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України зазначена частина квартира увійшла до спадкової маси померлої.

Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7 (по 1/5 частині за кожною).

Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_11, із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулись ОСОБА_6 та ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_12, які є доньками спадкодавця.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 є ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_12

ОСОБА_7 та ОСОБА_12 відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_9

Постановою завідувача Першої Первомайської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_11, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Враховуючи вищезазначені положення норм матеріального закону, а також враховуючи наявність інших спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_11, суди дійшли вірного висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_6, оскільки останній як спадкоємець за законом першої черги після смерті своє дружини ОСОБА_11 має право на спадкування частини квартири АДРЕСА_1.

Проте установлений судом першої інстанції порядок розподілу судового збору не є обґрунтованим, виходячи з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.79 ЦПК України).

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

На порушення вимог ст. 88 ЦПК України, частково задовольняючи позов, суд стягнув з відповідачів всю суму сплаченого позивачем судового збору, не виконавши вимогу пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову.

Зазначені порушення норм процесуального закону, допущені судом першої інстанції, апеляційним судом усунуті не були.

За таких обставин судові рішення в частині розподілу судового збору не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції у частині розподілу судового збору.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 9 вересня 2015 року в частині розподілу судових витрат скасувати.

Справу в зазначеній частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В інших частинах судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак