Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/3754/14 Головуючий у 1 інстанції: Галчанський С.В.
№ провадження 22-ц/778/1180/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„17" лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу дійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.

У позові зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її брат ОСОБА_4.

Після його смерті виявила, що 17 серпня 2013 року її брат уклав шлюб з ОСОБА_2, хоча у нього, враховуючи його вік та захворювання, бажання повторно одружуватися не виникало.

Починаючи з 2008 року, він не міг ходити, отже був позбавлений можливості особисто явитися до органу РАЦСу з метою написання спільної заяви про намір укласти шлюб та зареєструвати його, тобто не міг особисто подати таку заяву у відповідності до вимог ст.28 СК України.

Крім того, через своє захворювання брат не міг нічого написати, а отже не міг письмово підтвердити свою згоду на укладання шлюбу, він також страждав на провали у пам"яті.

Із заяви від 16.07.2013 року про державну реєстрацію шлюбу між її братом та відповідачем вбачається, що вона була написана та підписана лише ОСОБА_2, що підтверджує порушення вільного і незалежного висловлення взаємного волевиявлення осіб, що одружуються, яке підтверджує їх намір створити сім'ю на підставі укладення шлюбу.

Посилаючись на вказані обставини, на те, що шлюб було укладено внаслідок обману, без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, просила суд визнати недійсним шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 17 серпня 2013 року, актовий запис № 7, у зв'язку з його фіктивністю та відсутністю добровільності.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання шлюбу дійсним, в якому вкащзувала, що, починаючи з 2002 року, у неї зав'язались відносини з ОСОБА_4, який був вдівцем і дітей не мав.

Через деякий час ОСОБА_4 запропонував їй переїхати до нього та вести спільний побут та господарство.

Пізніше їй стало відіомом, що у чоловіка є рідна сестра по-матері ОСОБА_3, однак їхні стосунки були не надто дружніми. За весь час сестра приїжджала до брата не частіше 1 разу на три місяці. Оскільки у них не було дітей, вони часто допомагали матеріально ОСОБА_3 та її сину.

За весь час спільного проживання з ОСОБА_4 вони вели спільний побут, разом утримували та облаштовували будинок, в якому разом проживали, за спільні кошти проводили до будинку газ та встановлювали конвектори для обігріву. Також вирощували для власних потреб сільськогосподарську продукцію та вели господарство, разом ходили на ринок, купували продукти харчування та речі.

Крім того, святкували іменні дати та вшановували сімейні традиції.

Факт її спільного проживання з чоловіком протягом дванадцяти років може підтвердити поштар, який приносив кореспонденцію та пенсію до будинку, де вони спільно проживали.

Проживши певний час, ОСОБА_4 запропонував їй одружитися, однак швидко зареєструвати шлюб не вдалось, оскільки у 2008 році ОСОБА_4 захворів та потрапив до обласної лікарні, в нього стався інсульт, була паралізована права сторона тіла.

Вона доглядала його, лікування та реабілітація здійснювались за її кошти, при цьому ОСОБА_3 жодного разу не провідала свого брата у лікарні та не допомогла фінансово.

Починаючи з кінця 2008 року, здоров'я ОСОБА_4 погіршилось, він вже перестав ходити, тому вона постійно здійснювала за ним догляд та надавала йому необхідну допомогу.

Влітку 2013 року вони разом звернулись до Комишуваської селищної ради Запорізької області із заявою про державну реєстрацію шлюбу. Оскільки з 2008 року ОСОБА_4 був лежачим, то для підписання заяви про реєстрацію шлюбу за його та її проханням до будинку приїжджав секретар селищної ради ОСОБА_5 разом із працівником селищної ради ОСОБА_6

Перед тим, як ОСОБА_4 підписав заяву, секретар селищної ради запитував у нього «чи це його власне волевиявлення та чи його ніхто не примушує», на що він відповів «так».

Про рішення одружитися вони повідомили ОСОБА_3 ще задовго до одруження та запросили її на святкування даної події, яка відбулася в їх будинку, на яку також були запрошені сусіди.

Через місяць після подання заяви, 17.08.2013 року відбулася реєстрація шлюбу в будинку за їх місцем проживання, яку проводив секретар Комушуваської селищної ради ОСОБА_5

При цьому ОСОБА_4 був присутній під час реєстрації шлюбу, отримував свідоцтво про шлюб.

16 липня 2014 року, з дозволу чоловіка, вона зареєструвалась в будинку чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Заходи по похованню чоловіка здійснювалися нею за власні кошти, ОСОБА_3 з похованням не допомагала.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати дійсним шлюб, укладений між нею та ОСОБА_4, який зареєстрований у відділі ВРАЦС Оріхівського РУЮ у Запорізькій області 17 серпня 2013 року, актовий запис № 7.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2015 року вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року первісний позов задоволено.

Визнано недійсним шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований у виконкомі Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області 17 серпня 2013 року, актовий запис 07, у зв'язку з його фіктивністю та відсутністю добровільності.

У задоволені зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове , яким в позові ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбу, зареєстрованого між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.у виконавчому комітеті Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізькій області 17 серпня 2013 року, актовий запис № 7 , суд послався на доведеність відсутності добровільної згоди ОСОБА_4 на укладання цього шлюбу, оскільки подана до виконкому Комишуваської селищної ради заява від 16.07.2013 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка була зареєстрована секретарем селищної ради у журналі за № 04/06 20, була заповнена ОСОБА_2 і підписана нею замість ОСОБА_4, при здачі статистичного звіту вказана заява до відділу РАЦС реєстраційної служби Оріхівського РУЮ у Запорізькій області не передавалась, а в актовому записі про шлюб, складеному секретарем Комишуваської селищної ради ОСОБА_5, відсутня відмітка про те, що державна реєстрація проводилася за місцем проживання наречених, що свідчить про порушення умов укладання шлюбу.

Проте з такими висновками суду погодитися в повній мірі не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з"ясувавши у повному обсязі фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвалене по справі рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 секретарем Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області зареєстрований шлюб, актовий запис № 07(т.1,а.с.54). Оригінал вказаного актового запису(перший примірник) був вилучений у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Оріхівського РУЮ згідно акту № 1 від 20.01.2015 року на підставі ухвали суду від 19.12.2014 року( т.1.а.с.78).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільою, зокрема, тоді, коли в момент реєсрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного , наркотичного, токсичного сп"яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і(або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім"ї та набуття прав та обов"язків подружжя.

Як роз"яснено у п. 13 Пленуму Верзовного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику засосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", за рішенням суду шлюб обов"язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності( ст. 40 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 21, ст.28 СК України, розділу 2 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих за № 719/4940 (із змінами та доповненнями), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто.

Крім того, нормами СК України встановлено, що для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Якщо жінка і (або) чоловік не можуть через поважні причини особисто подати заяву про реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, справжність підпису(ів) на якій посвідчено нотаріально, можуть подати їх представники. Повноваження представників мають бути нотаріально засвідчені.

Шлюб реєструється у приміщенні органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За заявою наречених реєстрація шлюбу може відбутися за місцем їхнього проживання, за місцем надання стаціонарної медичної допомоги або в іншому місці, якщо вони не можуть з поважних причин прибути до органу державної реєстрації актів цивілього стану(ст. 33 СК України).

Відповідно до вимог п.15 роздвлу 2 Правил, про державну реєстрацію шлюбу у лікарні, удома або в іншому місці, а також про документ, що підтверджує наявність поважної причини, зазначається в графі „Для відміток" актового запису про шлюб.

Статтею 34 СК України передбачено, що присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов"язковою.

Отже чинне законодавство не виключає можливості того, що у разі подання заяви про реєстрацію шлюбу особисто жінкою і чоловіком, реєстрація шлюбу може відбутися не у приміщенні державного органу реєстрації актів цивільного стану, а за іншим місцем.

Якщо ж шлюб зареєстровний у відсутності нареченої і (або) нареченого, то він вважається неукладеним(ст. 48 СК України).

В обгрунтування позову про визнання укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 шлюбу недійсним, позивач посилалася одночасно на те, що він був зареєстрований без вільної згоди її брата ОСОБА_4, а також на його фіктивність.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Між тим, належні та допустимі докази у розмінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які б підтверджували, що на момент реєстрації шлюбу ОСОБА_4 не усвідомлював сповна значення своїх дій або не міг керувати ними, позивачем не надавались, не заявлялися і клопотання про проведення по спарві необхідних експертиз.

Фіктивним же є шлюб, якщо його укладено між жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім"ї та набуття прав і обов"язків подружжя, факт дійсної відсутності намірів у обох сторін(або одного з них) на створення сім"ї та інших шлюбно-сімейних правовідносин, мають довести сторони.

Між тим, розглядаючи позов ОСОБА_3 по суті, суд зосередився лише на питанні дотримання посадовою особою - секретарем Комишуваської селищної ради вимог Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні при складанні ним актового запису про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а не на з"ясуванні дійсних намірів осіб, які укладали шлюб, зокрема, на стосунках подружжя до шлюбу, на тривалість їх спільного проживання, ведення господарства, набуття спільного майна, не надав належної оцінки наданим з цих питань доказам.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, зокрема,попереджує осіб, які беруть участь у справі, про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, задовольнивши клопотання ОСОБА_2 щодо допиту в якості свідка секретаря Комишуваської селищної ради ОСОБА_5, як посадової особи, наділеної повноваженнями на реєстрацію шлюбу, про обставини прийняття ним заяви від 16.07.2013 року про реєстрацію шлюбу та про обставини реєстрації самого шлюбу за місцем проживання ОСОБА_4, передбачених законом заходів щодо забезпечення явки в суд вказаного свідка у разі прояву ним озник неповаги до суду, не здійснив і в порядку ст. 180 ЦПК України його не допитував, обмежившись посиланням на те, що письмові пояснення вказаної особи не є належними засобами доказування(т.2.а.с.23).

Допитаний же у засіданні апеляційного суду в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що, зважаючи на похилий вік ОСОБА_4 та стан його здоров"я, спільну заяву ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про реєстрацію шлюбу він вирішив за можливе прийняти не у селищній раді, а за місцем проживання ОСОБА_4.(т.1,а.с.55). Хоча останній при нерухомості правої руки у заяві зміг поставити тільки два підписи лівою рукою, однак при її заповненні виказав твердий намір щодо укладання шлюбу з ОСОБА_2 Прийнята заява у той же день була зареєстрована у журналі, в подальшому передана до відділу РАЦС реєстраційної служби Оріхівського РУЮ.

Висновок суду про те, що вказана заява до відділу РАЦС реєстраційної служби Оріхівського РУЮ секретарем селищної ради передана не була, виходячи з повідомлення відділу РАЦС РС Оріхівського РУЮ від 28.05.2015 року( т.1.а.с.214), спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що у грудні 2014 року на запит суду копія цієї заяви від 16.07.2013 року та актового запису про реєстрацію шлюбу були надані суду саме відділом РАЦС РС Оріхівського РУЮ(т.1, а.с.53), а оригінали названих документів 20.01.2015 року були вилучені у цьому відділі на підставі ухвали суду від 19.12.2014 року, що підтверджується відповідним актом(т.1,а.с.78).

Свідок ОСОБА_5 не заперечував, що допустив порушення вимог п.15 Правил, оскільки про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за місцем проживання останнього відповідне зазначення у графі „Для відміток" у актовому записі про шлюб не зробив, однак інші порушення не припускались. При реєстрації шлюбу як ОСОБА_2, так і ОСОБА_4 підтвердили бажання створити сім"ю, кожний з них особисто поставив свій підпис у актовому записі.

Вказані пояснення повністю погоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_8, яка була присутня при реєстрації шлюбу.

Доводи ОСОБА_3 про те, що її брат по матері ОСОБА_4 не мав наміру створити сім"ю з ОСОБА_2, оскільки спільно з нею ніколи не проживав і догляд за братом відповідачка не здійснювала, спростовуються не тільки поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, яким суд ніякої оцінки не надав, але й письмовими доказами, зокрема, складеним депутатами Комишуваської селищної ради актом від 08.12.2014 року про спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1(т.1,а.с.94), а також даними про особисте звернення ОСОБА_4 у липні 2014 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, як дружини, у належному йому будинку за названою адресою(т.1.а.с.74,76).

Оскільки названі докази на підтвердження існування між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 усталених відносин, притаманних подружжю, як до, так і після реєстрації шлюбу, належним чином спростовані не були, колегія вважає, що за таких обставин достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним суд не мав, а тому ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з підстав його недоведеності.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року по даній справі в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: