Справа № 473/2464/16-ц
"18" листопада 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Вуїва О.В.,
при секретарі Заблоцькій М.М.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
В серпні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Відповідач є власником розташованих поверхом вище квартир АДРЕСА_2.
17 травня 2016 року сталося затоплення квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2 з належної ОСОБА_3 квартири, внаслідок чого житлове приміщення позивачів було суттєво пошкоджено.
Вартість робіт по відновленню квартири до попереднього стану складає 21 854 грн.
В зв'язку з цим позивачі просили стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдану затопленням квартири матеріальну шкоду, а саме по 10 927 грн. на користь кожного з них.
Також останні вказували на те, що внаслідок пошкодження житла вони не можуть використовувати квартиру за призначенням, несуть значні витрати на її ремонт, змінили звичайний ритм життя, що в свою чергу призвело до моральних страждань.
Грошовий еквівалент моральної шкоди оцінили в 3 000 грн. кожен.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка ОСОБА_1 (особисто) та позивач ОСОБА_2 (в заяві) проти цього не заперечували.
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Відповідач є власником розташованих поверхом вище квартир АДРЕСА_2.
17 травня 2016 року сталося затоплення квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2 з належної ОСОБА_3 квартири, внаслідок чого житлове приміщення позивачів було суттєво пошкоджено.
Затоплення відбулося внаслідок пошкодження внутрішньоквартирного трубопроводу водопостачання (належить власнику житла) та порушення будівельних норм та правил під час проведення перепланування житлового приміщення.
Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи (а.с. 16-17).
Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ст. 383 ЦК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).
За таких обставин ОСОБА_3, як відповідальна особа, зобов'язаний відшкодувати завдану позивачам з його вини, як власника житла, матеріальну шкоду.
Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об'єкта будівництва (а.с. 24-27) вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню належного позивачам житла (вартість робіт та матеріалів) складає 16 928 грн.
Згідно локального кошторису на будівельні роботи (а.с. 30-32) вартість робіт по заміні внутрішньої проводки (вартість робіт та матеріалів) складає 4 926 грн. Проте до кошторису внесені витрати по сплаті підрядником єдиного податку в розмірі 5% (246 грн.), які не є шкодою в розумінні закону, а тому розмір шкоди в цій частині складає 4 680 грн. (4 926 грн. - 246 грн.).
За встановлених обставин доведений розмір матеріальної шкоди складає 21 608 грн. (16 928 грн. + 4 680 грн.), кожен з позивачів має право на отримання компенсації в розмірі 10 804 грн.
Що стосується вимог про компенсацію моральної шкоди, то суд погоджується з доводами про те, що внаслідок пошкодження житла позивачі не можуть використовувати квартиру за призначенням, несуть значні витрати на її ремонт, змінили звичайний ритм життя, що в свою чергу призвело до моральних страждань.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку із знищенням чи пошкодженням належного їй майна.
Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
Виходячи з цих обставин, суд вважає достатнім відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500 грн. на користь кожного з позивачів.
В силу ст. 88 ЦПК України між сторонами згідно розміру задоволених позовних вимог підлягають розподілу судові витрати.
Зокрема з врахуванням розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню понесені ними витрати по сплаті судового збору:
-544,98 грн. судового збору (в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди);
-275,60 грн. судового збору (в частині вимог про відшкодування моральної шкоди).
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 10 804 (десять тисяч вісімсот чотири) гривні, 1 500 (одну тисячу п'ятсот) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, а також 410 (чотириста десять) гривень 29 копійок в порядку компенсації судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 10 804 (десять тисяч вісімсот чотири) гривні, 1 500 (одну тисячу п'ятсот) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, а також 410 (чотириста десять) гривень 29 копійок в порядку компенсації судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Вуїв