1Справа № 335/9401/16-ц 2/335/2009/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21 » грудня 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Апаллонової Ю.В.

при секретарі Кудряшовій Ю.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який уточнив до початку слухання справи по суті.

У позовній заяві зазначав, що 03 червня 2014 року між ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_4, діючого на підставі довіреності від 15.12.2011 р. за реєстр. № 4004, в якості Позикодавця, з однієї сторони, та ОСОБА_3 в якості Позичальника, з другої сторони, укладений договір позики, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 5887. Згідно з пунктом 1 даного договору, Позикодавець в особі представника передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця в особі представника гроші в сумі 175 788,48 грн. гривень 48 копійок, що еквівалентно 14 800,00 доларів США за курсом НБУ, встановленим на день посвідчення договору, зі строком виплати боргу до 03 червня 2015 року (включно). Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно, починаючи з наступного не пізніше 03 числа кожного місяця у розмірі не менш ніж 4 751,04 гривня 04 копійки, що еквівалентно 400 доларів США за курсом НБУ, встановленим на день посвідчення договору. Останній розрахунок здійснюється позичальником не пізніше 03 червня 2015 року (включно). У виконання пункту 2 договору позики від 03.06.2014 р. Позичальник представив Позикодавцю власноручно написану розписку на підтвердження факту одержання ним визначеної суми грошей.

У підпунктах б), г) пункту 3 цього договору сторони домовились про те, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійсненим не пізніше 03 червня 2015 року (включно), а розрахунки мають здійснюватися сторонами у національній в валюті України - гривні, але у сумі, еквівалентній сумі доларів США, по середньому курсу продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя на день - розрахунку. Замість цього, з моменту укладення договору від 03.06.2014 р. аж до теперішнього часу Позичальником вчинюються системні порушення його умов, у зв'язку з чим ним не здійснено ні жодного щомісячного платежу, ні остаточного розрахунку щодо повернення суми позики за цим договором. Станом на 02.08.2016 року, середній комерційний курс продажу доларів США приватним особам у м. Запоріжжя складає 25,0450 грн. за 1 долар США. Отже, на сьогоднішній день сума позики, що залишилася відповідачем неповернутою, у гривні, еквівалентній сумі позики у доларах США по середньому курсу продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя, складає 370 666,00 грн. із розрахунку: 14 800 доларів США х 25,0450 грн.

Також умовами договору позики від 03.06.2014 р. (пункт 4) передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 03 червня 2015 року) або порушенні Позичальником термінів сплати щомісячних платежів Позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України (в тому числі звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків неустойки від простроченої суми за кожний день прострочки. Так, три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання складають 23 183, 89 грн. (розрахунок додається).

Окрім того, 03 червня 2014 року між тими же сторонами, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 5888, яким забезпечується виконання зобов'язання Позичальника за договором позики від 03.06.11.2014 р. (надалі - Основний договір).

Предмет іпотеки за цим договором склала квартира № 2 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, б. 11 а (п. 2 договору).

У пункті 4 цього договору сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 232 716 (двісті тридцять дві тисячі сімсот шістнадцять) гривень.

У пункті 10 цього договору сторони погодили, що в разі невиконання Позичальником в строк до 03 червня 2015 року зобов'язання, звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, задля задоволення своїх грошових вимог у розмірі неповернутої позики і трьох відсотків річних від простроченої суми за договором позики від 03.06.2014 р. на загальну суму 393 849, 89 грн., позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належать на праві власності відповідачу, шляхом проведення прилюдних торгів в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ч.б ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У зв'язку із тим, що позивач не погоджується з тією ціною предмета іпотеки, яка визначена в іпотечному договорі №5888 від 03.06.2014 року, останній звернувся до суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Мегаполіс і партнери» для визначення ринкової вартості квартири № 2 в буд. № 11 а по вул. Нижньодніпровській у м. Запоріжжя.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 16 вересня 2016 року оціночна вартість квартири без урахування ПДВ склала 266 234 (двісті шістдесят шість тисяч двісті тридцять чотири) грн., 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, звернення стягнення на предмет іпотеки повинно здійснюватися за початковою ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у сумі 266 234,00 грн.

Просив суд звернути стягнення на предмет іпотечного договору від 03.06.2014 р., посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 5888, а саме: квартиру № 2 в буд. 11 а по вулиці Нижньодніпровській в місті Запоріжжя, загальна площа 46,05 кв. м, житлова площа 26,13 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 шляхом продажу цього предмета іпотеки на електронних (прилюдних) торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 266 234, 00 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті тридцять чотири гривні, 00 коп.). За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_2 за договором позики від 03.06.2014 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в сумі 393 849,89 грн., що складається станом на 02.08.2016 року з- 370 666,00 грн. - суми основного боргу; 23 183,89 грн. - суми трьох процентів річних. Стягнути судові витрати у розмірі 3 938, 50 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити, надав суду для огляду оригінали договорів та розписки. Зазначав, що позика бралася ОСОБА_3 зі згоди дружини, про що є відмітка на розписці, договір іпотеки також укладено у нотаріальній формі зі згоди дружини, на момент передання квартири у іпотеку малолітні діти у вказаній квартирі зареєстровані не були, а тому заперечення відповідача з цього питання є безпідставними.

У судове засідання відповідач не зявився, повідомлений належним чином. Раніше у судовому засіданні брав участь його представник ОСОБА_6, яка зазначала, що проти позову заперечує, згоди вона як дружина не давала, на момент договору у квартирі були прописані діти, однак згода органу опіки та піклування на передання в іпотеку квартири не надана. Просить у позові відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 03 червня 2014 року між ОСОБА_2, в особі мого представника ОСОБА_4, діючого на підставі довіреності від 15.12.2011 р. за реєстр. № 4004, в якості Позикодавця, з однієї сторони, та ОСОБА_3 в якості Позичальника, з другої сторони, укладений договір позики, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 5887.

Згідно з пунктом 1 даного договору, Позикодавець в особі представника передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця в особі представника гроші в сумі 175 788,48 грн. гривень 48 копійок, що еквівалентно 14 800, доларів США за курсом НБУ, встановленим на день посвідчення договору, зі строком виплати боргу до 03 червня 2015 року (включно). Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно, починаючи з наступного не пізніше 03 (другого) числа кожного місяця у розмірі не менш ніж 4 751,04 гривня 04 копійки, що еквівалентно 400 доларів США за курсом НБУ, встановленим на день посвідчення договору. Останній розрахунок здійснюється позичальником не пізніше 03 червня 2015 року (включно).

У виконання пункту 2 договору позики від 03.06.2014 р. Позичальник представив Позикодавцю власноручно написану розписку на підтвердження факту одержання ним визначеної суми грошей, оригінал якої оглянуто у судовому засіданні.

У підпунктах б), г) пункту 3 цього договору сторони домовились про те, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійсненим не пізніше 03 червня 2015 року (включно), а розрахунки мають здійснюватися сторонами у національній в валюті України - гривні, але у сумі, еквівалентній сумі доларів США, по середньому курсу продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя на день - розрахунку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 цього Кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1049 ЦК України перебачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У звязку із неналежним виконанням умов договору, а саме не було здійснено жодного платежу станом на 02.08.2016 року виникла заборгованість. Станом на 02.08.2016 року, середній комерційний курс продажу доларів США приватним особам у м. Запоріжжя складає 25,0450 грн. за 1 долар США.

Отже, сума позики, що залишилася відповідачем неповернутою, у гривні, еквівалентній сумі позики у доларах США по середньому курсу продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя, складає 370 666,00 грн. із розрахунку: 14 800 доларів США х 25,0450 грн.

Також умовами договору позики від 03.06.2014 р. (пункт 4) передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 03 червня 2015 року) або порушенні Позичальником термінів сплати щомісячних платежів Позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України (в тому числі звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків неустойки від простроченої суми за кожний день прострочки.

Аналогічне положення міститься у частині першій статті 1050 ЦК України, згідно з якою позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплати грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У розумінні статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання складають 23 183, 89 грн., що підтверджено розрахунком, який відповідачем не спростовано.

Отже, станом на 02.08.2016 року ОСОБА_3 повинен повернути ОСОБА_2, суму основного боргу за договором позики від 03.06.2014 р. у розмірі 370 666,00 грн., три проценти річних з простроченої суми у розмірі 23 183,89 грн. Разом 393 849, 89 грн.

Окрім того, 03 червня 2014 року між тими же сторонами, ОСОБА_2 в особі мого представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 5888, яким забезпечується виконання зобов'язання Позичальника за договором позики від 03.06.11.2014 р.

Предмет іпотеки за цим договором склала квартира № 2 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, б. 11 а (п. 2 договору).

У пункті 4 цього договору сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 232 716 (двісті тридцять дві тисячі сімсот шістнадцять) гривень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Положеннями частини шостої статті 3, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» закріплено право іпотекодержателя в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 33 цього Закону).

У пункті 10 цього договору сторони погодили, що в разі невиконання Позичальником в строк до 03 червня 2015 року зобов'язання, звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку». Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за Основним договором, у тому числі, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Основним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Основним договором строк суми позики.

Також відповідно до пункту 12 даного іпотечного договору, порядок реалізації предмета іпотеки для погашення заборгованості за основним зобов'язанням визначається Іпотекодержателем та може здійснюватися як із залученням Іпотекодавця, так і без нього, всіма можливими способами, зокрема, через аукціони, біржі, тощо.

За пунктом 15 іпотечного договору від 03.06.2014 р. гарантується Іпотекодержателю застосувати будь-які інші, встановлені чинним законодавством України, способи звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 30.03.2012 р. № 5 роз'яснив (п. 9), що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимогу у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Згідно з положенням статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя, спосіб реалізації предмета іпотеки та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Приймаючи до уваги, що на дату подання зазначеного позову заборгованість за договором не погашена, позивач прийняв рішення задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки і задля задоволення своїх грошових вимог у розмірі неповернутої позики і трьох відсотків річних від простроченої суми за договором позики від 03.06.2014 р. на загальну суму 393 849, 89 грн., позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належать на праві власності відповідачу, шляхом проведення прилюдних торгів в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ч.б ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У зв'язку із тим, що позивач не погоджується з тією ціною предмета іпотеки, яка визначена в іпотечному договорі №5888 від 03.06.2014 року, останній звернувся до суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Мегаполіс і партнери» для визначення ринкової вартості квартири № 2 в буд. № 11 а по вул. Нижньодніпровській у м. Запоріжжя. Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 16 вересня 2016 року оціночна вартість квартири без урахування ПДВ склала 266 234 грн., 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, звернення стягнення на предмет іпотеки повинно здійснюватися за початковою ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у сумі 266 234,00 грн.

З урахуванням зазначеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача на ті обставини, що у вказаній квартирі були зареєстровані малолітні діти, однак згоди орган опіки на передання квартири не надавав, є неспроможними з наступних підстав.

Пунктом 44 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

У відповідності до Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була чинна на момент посвідчення вказаного договору з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сімї житлово - експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

На момент посвідчення договору іпотеки вищевказаної квартири, іпотекодавцем було надано приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 довідку №2798 від 02.06.2014 року ЦОП №13 МКП «Основаніє», згідно до якої у квартирі АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований. Малолітніх чи неповнолітніх дітей, в квартирі, що є предметом договору у довідці зазначено не було.

Іпотекодавець був особисто ознайомлений з договором іпотеки. Також їй було пояснено, що іпотекодавець не може здійснювати будь - яких дій відносно предмету договору іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 177 СК України батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

З метою встановлення випадків обовязкового отримання дозволів органу опіки та піклування на укладення іпотечних договорів щодо нерухомості, правом користування якого мають діти, право користування може ґрунтуватися на документальній підставі, а саме правовстановлюючого документа, в якому дитина записана власником нерухомості, довідки про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких є дитина. В разі надання хоча б одного з документів іпотекодержатель повинен вимагати від іпотекодавця отримання дозволу органів опіки та піклування.

Згідно зі ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

До майнових прав ЦК України віднесені право власності, речові права на чуже майно, а також майнові права інтелектуальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору іпотеки від 03.06.2014 року , предмет іпотеки є власністю іпотекодавця ОСОБА_3 Отже, на думку суду, майнові права на предмет іпотеки у малолітніх дітей відсутні, оскільки власником предмету іпотеки є ОСОБА_3 і саме він має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а майнові права малолітніх дітей на спірну квартиру відсутні.

Право на проживання в предметі іпотеки не є майновим правом, оскільки право на житло віднесено законодавцем до особистих немайнових прав.

Суд вважає, що нотаріус при посвідченні договору іпотеки 03.06.2014 року впевнився у відсутності майнових прав третіх осіб на предмет іпотеки, у зв'язку з чим нотаріус не був зобов'язаний отримувати згоду Органу опіки та піклування на здійснення даного правочину.

У матеріалах справи міститься довідка №04-19/5-8739 від 31.10.2016 року Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, згідно до якої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 17.03.2015 року, тоді як договір позики та договір іпотеки було укладено 03.06.2014 року.

На момент укладення договору, діти відповідача співвласниками квартири, переданої в іпотеку, не були, тобто, не мали будь-яких майнових прав щодо зазначеної квартири. За утаєння ОСОБА_3 в момент підписання договору іпотеки інформації відносно неповнолітніх дітей, які за твердженням відповідача проживали у квартирі обтяженій іпотекою, весь ризик за неправдиву інформацію несе іпотекодавець, тобто ОСОБА_3

При цьому відповідачем не надано жодного доказу, що малолітні діти мали право користування предметом іпотеки, що від відповідача вимагається у силу ст. 60 ЦПК України , отже не доведено, що спірний договір зачіпає права та інтереси дітей.

Щодо інших доводів відповідача, що на момент укладення договору іпотеки, його дружина не надавала своєї згоди на передачу спільного майна подружжя в іпотеку не відповідає дійсності і спростовується особистою заявою ОСОБА_6, яка при посвідченні вищевказаного Договору була витребувана нотаріусом, щодо її згоди на передачу в іпотеку її чоловіком, ОСОБА_3, вищезазначеної квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя, справжність підпису на якій була засвідчена 03.06.2014 року за реєстром №5886.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3938,50 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 57- 61, 88 212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотечного договору від 03.06.2014 р., посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за № 5888, а саме: квартиру № 2 в буд. 11- а по вулиці Нижньодніпровській в місті Запоріжжя, загальна площа 46,05 кв. м, житлова площа 26,13 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (69000, АДРЕСА_3; ІПН НОМЕР_1) шляхом продажу цього предмета іпотеки на електронних (прилюдних) торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною 266 234, 00 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті тридцять чотири гривні, 00 коп.).

За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_2 (69005, АДРЕСА_4; ІПН НОМЕР_2) за договором позики від 03.06.2014 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в сумі 393 849,89 грн. (триста дев'яносто три тисячі вісімсот сорок дев'ять гривень, 89 коп.), що складається станом на 02.08.2016 року з: 370666,00 грн. - суми основного боргу, 23 183,89 грн. - суми трьох процентів річних.

Стягнути з ОСОБА_3 (69000, АДРЕСА_5; ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (69005, АДРЕСА_4; ІПН НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 3 938, 50 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Ю.В. Апаллонова