Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б.,

народних засідателів - Івановської О.В., Гулак Н.І.,

секретаря -Прокопенко М.В.,

за участю прокурора - Іванової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_1, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2, який визнаний судом недієздатним, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу, якого 12.09.2016 р. було госпіталізовано до відділення №22 ТМО "Психіатрія" з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримав заяву. Пояснив, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано лише рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання (не спав, стукав у стіни до сусідів, не приймав лікування, барикадувався у квартирі, рухає газову плиту) 12.09.2016 року за направленням лікаря Київського міського психоневрологічного диспансеру №4 було госпіталізовано ОСОБА_2 до відділення №22 ТМО «Психіатрія». Опікун особи, яка визнана судом недієздатною надав згоду на добровільне лікування для покращення психічного стану ОСОБА_2

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1, який являється опікуном особи, визнаної судом недієздатним, заяву підтримав. Враховуючи загострення психічного стану ОСОБА_2, яке полягає у прояві маячних ідеях по відношенню до сусідів, систематичному накопиченні сміття у житлі, періодично забирає останнього для проживання за власним місцем мешкання та проходження лікування.

Прокурор Іванова О.П. в судовому засіданні заяву підтримала.

ОСОБА_2 в судовому засіданні надав згоду на проведення лікуванням для покращення психічного стану здоров'я.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 06.10.2000 р. визнано ОСОБА_2, недієздатним (а.с. 5-7).

Розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації №461 від 26.03.2002 р. призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатним (а.с. 9).

Як встановлено в судовому засіданні, 12.09.2016 року ОСОБА_2, було госпіталізовано до відділення №22 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану, а саме: висловлював маячні ідеї по відношенню до сусідів та опікуна.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого №5845 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що з 12.09.2016 р. ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений апатико-дисоціативний дефект. Параноїдний синдром (F -20.00) (а.с. 17).

12.09.2016 р. здійснено комісійний огляд ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: заступника головного лікаря з стаціонарної допомоги ОСОБА_4, завідуючого відділенням №22 ОСОБА_3, лікуючого лікаря ОСОБА_5

З комісійного огляду вбачається, що ОСОБА_2 психічно хворіє з 1965 року, під час служби у армії захворювання дебютувало параноїдною симптоматикою. Багаторазово лікувався у стаціонарі ТМО «Психіатрія» у м. Києві з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма». За останні роки захворювання набуло безремісійного перебігу, наріс апатико-дисоціативний дефект, соціально дезадаптований, не слідкує за собою. Вдома відмічається неадекватна агресивна поведінка (не спав, стукав у стіни до сусідів, не приймав лікування, барикадувався у квартирі, рухає газову трубу). Мислення різнопланове з елементами паралогічності, асоціативними розривами. Відмічаються вербальні псевдогалюцинації імперативного та коментуючого характеру. Висловлює маячні ідеї відносин до сусідів та до опікуна. Вважає, що сусіди «хочуть його знищити, слідкують за ним, інопланетяни знають мої думки та змінюють їх» (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ТМО "Психіатрія" у м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_1, про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги в добровільному порядку - задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію в психіатричну лікарню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 06.10.2000 р. недієздатним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення ( отримання копії рішення).

Суддя Г. Б. Супрун
Народні засідателіО.В. Івановська Н.І. Гулак