УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Ситнік О.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач поширив щодо нього неправдиві та такі, що ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію відомості про його причетність до дій, пов`язаних з розукомплектуванням військової техніки, з незаконним продажем військового майна, з привласненням благодійної допомоги, що надходила до військової частини впродовж 2014?2015 років, у тому числі, з «відмиванням коштів» при наданні благодійної допомоги волонтерами, ним, як приватним підприємцем, здійснення погроз щодо ОСОБА_2 . Вказував, що такі відомості відповідач надав у двох зверненнях до Міністра оборони України у 2015 році, які під час їх реєстрації стали відомі працівникам, що ведуть діловодство, обробляють кореспонденцію, така інформація не підлягає спеціальному захисту. У ході проведення перевірок цих звернень, факти в яких не підтвердились, були задіяні не лише посадові особи Міністерства оборони України, а й працівники військової частини, яким стало відомо, про що писав ОСОБА_2 . Крім того, відомості стали відомі приватним підприємцям та волонтерам, які надавали допомогу для проведення АТО. На його думку, подане до його керівництва звернення про вчинення ним кримінальних порушень є показником умисного розповсюдження неправдивої інформації. Просив визнати, що вищенаведені та поширені ОСОБА_2 відомості про нього не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність і ділову репутацію, стягнути з ОСОБА_2 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано, що наведені ОСОБА_2 у зверненнях до Міністра оборони України та поширені відомості про те, що командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 причетний до дій, пов`язаних з розукомплектуванням військової техніки, з незаконним продажем військового майна, з привласненням благодійної допомоги, яка надходила до військової частини НОМЕР_1 протягом 2014?2015 років з «відмиванням коштів», із здійсненням погроз щодо ОСОБА_2 , не відповідають дійсності та принижують честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішеннямапеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст. ст. 297, 299 ЦК України, ст. 40 Конституції України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звернення ОСОБА_2 , адресовані Міністру оборони України, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації, яка порушує особисті немайнові права або завдає шкоди інтересам посадової особи, їх направлення було викликано наміром виконати свій громадянський обов`язок, і були адресовані органу державної влади, що компетентний розглянути такі звернення. Крім того, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира військової частини, є публічною особою, відтак межа допустимої критики щодо нього, є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Спір виник з приводу обліку наданої військовій частині допомоги. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338?341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і не згоди заявника з висновком суду по їх оцінці. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення апеляційного суду Рівненської області від 30 червня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: Ситнік О.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.
й