Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1940/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі ОСОБА_1) подано вказаний позов, який обґрунтовується тим, що між Банком та ОСОБА_2 28.12.2005 року укладено кредитний договір № МКН0АК00361452, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 27063,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом та повернення кредиту у строк до 27.12.2012 року. Позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і його заборгованість станом на 17.06.2016 року становить 165498,27 Євро, яка складається з наступного: 18990,63 Євро - заборгованість за кредитом; 30904,56 Євро - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1027,60 Євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 114575,45 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить розглянути дану справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання по справі не з'явився без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Тому суд, розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми, з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні: між Банком та ОСОБА_2 28.12.2005 року укладено кредитний договір № МКН0АК00361452, в результаті чого відповідач отримав кредит в розмірі 27063,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом та повернення кредиту у строк до 27.12.2012 року (а.с.15-18). Позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, і його заборгованість станом на 17.06.2016 року становить 165498,27 Євро, яка складається з наступного: 18990,63 Євро - заборгованість за кредитом; 30904,56 Євро - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1027,60 Євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 114575,45 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.8-13).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що початком перебігу строку позовної давності є наступний день після закінчення дії кредитного договору, тобто 27.12.2012 року. На вказані правовідносини поширюється загальний строк позовної давності у три роки. Обставин, які зупиняли або переривали строк позовної давності, передбачені ст.ст. 263, 264 ЦК України судом не встановлено.

Суд враховує, що відповідно до п. 5.1. кредитного договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань.

Однак така умова договору не може розглядатись як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, відсутність заяви сторони у справі про застосування строку позовної давності до винесення судом рішення, внаслідок чого сторони скористались правами на власний розсуд, що передбачено ч. 2 ст. 11 ЦПК, судом строки позовної давності до заявлених вимог не застосовуються.

При вирішенні питання розміру пені (неустойки), яка підлягає стягненню, суд керується наступним.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 03.09.2014 року за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики.

У вказаному судовому рішенні Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Згідно встановлених судом обставин станом на 16.06.2016 року відповідачеві нараховано пеню в сумі 114575,48 Євро, що у перерахунку на гривню за курсом 27,82 грн. до 1 Євро відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.06.2016 року складає 3 187489,85 грн.

Як встановлено судом розмір заборгованості за кредитом складає 18 990,63 Євро, що у перерахунку на гривню за курсом 27,82 грн. до 1 Євро відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.06.2016 року складає 528 319,32 грн.

В результаті порівняння розміру боргового зобов"язання відповідача та розміру нарахованої неустойки, суд встановив, що розмір неустойки перевищує розмір заборгованості в шість разів. Таке перевищення, на думку суду, є значним, а тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір неустойки слід зменшити до розміру заборгованості, тобто, стягнути з відповідача неустойку в розмірі 18 990,63 Євро (528 319,32 грн.).

За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача підлягають частковому задоволенню. Зокрема, з врахуванням зменшеного розміру неустойки з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 16.06.2016 року в загальній сумі 69913,42 Євро, що у перерахунку на гривню дорівнює 1 944 991,34 грн., яка складається з: 18990,63 Євро - заборгованість за кредитом; 30904,56 Євро - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1027,60 Євро - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18990,63 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" міститься роз"яснення, що у разі якщо суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 69062,43 грн. гривень судового збору (а.с.1-4), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 158, 209, 213, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО №305299), заборгованість за кредитним договором від 28.12.2005 року № МКН0АК00361452 у розмірі 69913,42 Євро, що за курсом 27,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.06.2016 року складає 1 944 991,34 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 69 062,43 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Виноградівського районного суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийОСОБА_3