У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Луганської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що у період з 20 травня 2002 року по 07 лютого 2014 року він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Сільгосптехніка» (далі - ВАТ «Сільгосптехніка») на посаді начальника відділу маркетингу. Вважав, що на час звільнення з ним не було здійснено розрахунку з виплати заробітної плати, у зв'язку з чим заборгованість станом на 07 лютого 2014 року склала 10 265 грн 78 коп. Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16 липня 2014 року заборгованість стягнута з відповідача. Незважаючи на те, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області з відповідача повторно було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку, останній до часу звернення до суду у повному обсязі з ним не розрахувався.

Просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19 грудня 2014 року по 28 жовтня 2015 року у розмірі 24 185 грн 51 коп.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 20 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ВАТ «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 грудня 2014 року по 28 жовтня 2015 року у розмірі 24 733 грн 51 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 28 квітня 2016 року рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційний судом не дотримано.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 у період з 20 травня 2002 року по 07 лютого 2014 року працював у ВАТ «Сільгосптехніка» на посаді начальника відділу маркетингу.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16 липня 2014 року стягнуто з ВАТ «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_6 заборгованість із заробітної плати у розмірі 10 265 грн 78 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 12 643 грн 20 коп. за період з 07 лютого 2014 року по 16 липня 2014 року (а. с. 8, 9).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2014 року рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 липня 2014 року змінено. Зменшено суму, яка підлягає стягненню з ВАТ «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_6, з 10 265 грн 78 коп. до 4 182 грн 15 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а. с. 62−65).

Згідно з платіжними дорученнями від 26 грудня 2014 року № № 93, 97 98 та розрахунково-платіжними відомостями за грудень 2014 року вбачається, що ВАТ «Сільгосптехніка» було перераховано на рахунок позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 10 746 грн 72 коп., компенсацію за невикористані відпустки у розмірі 3 554 грн 82 коп., та до бюджету податок на дохід фізичних осіб у розмірі 2 877 грн (а. с. 66−68).

Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Біловодського районного управління юстиції від 15 жовтня 2015 року за виконавчим листом, виданим 16 липня 2014 року Біловодським районним судом Луганської області, про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку з ВАТ «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_6 залишок заборгованості з виплати заробітної плати ОСОБА_6 складає 627 грн 33 коп., залишок заборгованості з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку - 1 896 грн 48 коп. (а. с. 12).

Порядок оподаткування податком на доходи фізичних осіб врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до п. 163.1 ст. 163 якого об'єктом оподаткування платника податку є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, зокрема, включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу);

Платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент (нерезидент), яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні та податковий агент (п. 162.1 ст. 162 Кодексу).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлено ст. 168 Кодексу.

Згідно з п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену статтею 167 ПК України.

Суд апеляційної інстанції правильно вказав на те, що з відповідача правомірно було утримано із суми заборгованості податок з доходів фізичних осіб та перераховано його до бюджету у порядку, встановленому ст. 168 ПК України, оскільки відповідач як юридична особа є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб і несе відповідальність за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету зазначеного податку.

Разом з тим суд не врахував, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 09 квітня 2015 року стягнуто з ВАТ «Сільгосптехника» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 11 976 грн 85 коп. за період з 17 липня по 19 грудня 2014 року включно (а. с. 10, 11), а остаточний розрахунок з позивачем проведено 26 грудня 2014 року, про що свідчать фотокопії платіжних доручень (а. с. 66−68).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки остаточний розрахунок з позивачем проведено 26 грудня 2014 року, питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 19 по 26 грудня 2014 року не вирішено, на що апеляційний суд уваги не звернув.

За таких обставин рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 28 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак