Справа № 464/3684/16 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4854/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

за участі секретаря: Жукровської Х.І.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу без згоди батька оформити закордонний паспорт неповнолітній дитині для виїзду за кордон, -

встановила:

Оскарженим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року позов задоволено.

Надано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на оформлення та виготовлення закордонного паспорту дитини для виїзду неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України, без згоди його батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, що мають істотне значення для вирішення справи. Вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи не взяв до уваги те, що в позовній заяві позивач вказував та додав до матеріалів письмовий документ в якому йдеться мова про те, що ним 22.12.2015 року було надано згоду на виготовлення віз та всіх необхідних для поїздок документів на тимчасові поїздки за кордон у Республіку Польща та інші країни Шенгенського договору та країни Євросоюзу і у зворотному напрямку, терміном з 22.12.2015 року по 22.12.2016 року. Тому вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що позивач звернувся до суду з вимогою про надання дозволу передчасно.

Крім того, зазначає, що судом не враховано те, що позивач жодним доказом не підтверджує причини не виготовлення такого документу, і що до матеріалів справи не додано відмови компетентного органу у виготовленні закордонного паспорту на його сина для виїзду за межі України. Вказує, що позивачем жодним доказом не підтверджується те, що вона неодноразово зверталася до нього з такою пропозицією і не підтверджує те, що він відмовляється контактувати з приводу вирішення даного питання мирним шляхом.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що в квітні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила надати їй дозвіл, без згоди батька ОСОБА_3, оформити закордонний паспорт дитини для виїзду неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4., за межі України та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23.08.2012р. було розірвано. За час перебування у даному шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2. народився син - ОСОБА_5, який постійно проживає з нею та перебуває на її вихованні і утриманні. З відповідача, як батька дитини, стягуються лише аліменти. Найближчим часом з дитиною планую здійснювати поїздку до Республіки Польща та країни Шенген зони для відпочинку і оздоровлення дитини. Для організації даної поїздки та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача, який не надає у передбаченому законодавством порядку дозвіл на виготовлення закордонного паспорта дитини. Тому просила задовольнити позов.

Задовольняючи позов, суд вказав, що відповідач, лише заперечує процесуальні питання пов'язанні з оформленням для дитини закордонного паспорту (відсутність офіційної письмової відмови компетентного органу з даного питання, дані про необхідність оздоровлення дитини, відсутність перекладу електронних ваучерів, тощо), однак при цьому не надає жодного аргументованого заперечення по суті предмету спору.

Судова колегія погоджується з висновками суду з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України від 21 січня 1994р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Встановлено, що заявою від 22.12.2015р., яка засвідчена приватним нотаріусом ЛМНО Лунь А.В., зареєстровано в реєстрі за № 2748, відповідач надав згоду на виготовлення візи та поїздки за кордон у період з 22 12.2015р. по 22.12.2016р.

Однак відповідач побоюючись щодо наміру позивачки виїхати на постійне місце проживання за кордоном, заперечив таку згоду, що і стало підставою для її звернення до суду.

Позивач заперечила ці посилання відповідача та ствердила, що залишити за кордоном дитину не має наміру, а тому звернулася до суду лише з метою захисту прав та інтересів дитини, що відповідає її бажанням відпочити, відвідувати та побачити інші країни світу, удосконалити себе.

В засіданні судової колегії сторони представили докази про те, що після ухвалення рішення суду на підставі заяви відповідача від 22.12.2015р. був виготовлений для дитини закордонний паспорт. В той же час ОСОБА_3 анулював заяву від 22.12.2015р., а тому в серпні 2016 року позивач не змогла оформити для дитини візу та поїздку за кордон.

ОСОБА_2 пояснила, через це її поїздка на відпочинок відбулась без їх дитини- ОСОБА_5., яка змушена була залишитись у бабусі.

З врахуванням цих обставин судова колегія не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач жодним доказом не підтверджує причини не виготовлення такого документу, і що до матеріалів справи не додано відмови компетентного органу у виготовленні закордонного паспорту на його сина для виїзду за межі України.

Тому і не заслуговують на увагу посилання апеляційній скарзі на те, щосуд першої інстанції не врахував те, що позивач звернувся до суду з вимогою про надання дозволу передчасно.

Таким чином, беручи за основу інтереси неповнолітнього сина сторін, суд дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Богонюк М.Я.

Ванівський О.М.