Справа № 209/3302/13-ц
Провадження № 2/209/2/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2016 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ опіки та піклування Дніпровського району м. Дніпродзержинська, про усунення перешкод у здійсненні права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про захист права на користування житлом колишнього члена сім'ї власника житлового будинку та вселення,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять: визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом в житловому будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А"; зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди для здійснення права користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А", шляхом: відділу реєстрації, міграції та паспортної служби ОСОБА_4 Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській обл. зняти ОСОБА_3 з реєстрації за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А"; виселити ОСОБА_3 з житлового будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А"; заборонити ОСОБА_3 самовільно проникати на територію домоволодіння за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А".

В обґрунтування своїх вимог позивачі в позовній заяві зазначили, що позивачі є співвласниками домоволодіння: житлового будинку № 45"А" по вул. Залізняка у м. Дніпродзержинську, їм належить по 1/2 частині житлового будинку. 16 березня 2001 року між нею, ОСОБА_1 та відповідачем було укладено шлюб. Після одруження ОСОБА_1 та відповідача, останній був зареєстрований та став проживати у належному позивачам житловому будинку, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А". Після реєстрації шлюбу вони стали проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. Від цього шлюбу у позивача ОСОБА_1 та відповідача народився син ОСОБА_5. У 2009 році відповідач покинув їхню сім'ю та переїхав жити на постійне місце проживання до іншої жінки ОСОБА_6, яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Курганська, 56. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 22 липня 2011 року їхній шлюб було розірвано. Починаючи з 2009 року і по цей час відповідач не проживає з ними однією сім'єю, спільного господарства не веде, участі у витратах на утримання житлового будинку, а також його ремонті не приймає. Він вивіз всі свої особисті речі, електроінструменти, побутову техніку. Відповідач постійно вчиняє дії, які направлені на перешкоджання їй та членам її родини проживати в указаному приміщенні. Відповідач постійно приїздить до їхнього будинку в нетверезому стані та пошкоджує замки на вхідних дверях, вимикає електроенергію, пошкоджує водопостачання, влаштовує сварки і навіть бійки, висловлює погрози фізичної розправи щодо неї та членів її сім'ї, що проживають разом з нею в одному будинку. Своєю протизаконною поведінкою відповідач створює для них реальну загрозу вчинення насильства в сім'ї. Їхня сім'я постійно знаходиться в стані психологічної напруги, страху, тривоги, внаслідок чого вона, ОСОБА_1, неодноразово потрапляла до лікарні. Вона, ОСОБА_1, неодноразово зверталася до ОСОБА_4 з метою попередження насильства в сім'ї з боку відповідача, його незаконних дій щодо неї та членів її сім'ї. Однак правоохоронними органами ніяких ефективних мір у відношенні відповідача прийнято не було, бо він зареєстрований за цією адресою і пояснює робітникам міліції, що він приходить до себе додому. В березні 2013 року вона, ОСОБА_1, була вимушена укласти договір з ТОВ ПКЦ "Крок" на охорону будинку та від протиправних посягань з боку відповідача. З моменту укладення даного договору працівники ТОВ ПКЦ "Крок" неодноразово приїздили на виклик до спірного будинку по вул. Залізняка, 45"А". Незважаючи на всілякі спроби, в тому числі домовитися з відповідачем у мировому порядку, звернення до правоохоронних органів, охоронної фірми, захистити себе та членів родини, що проживають з ними, а також належне їм на праві власності майно, відповідач продовжує погрожувати, порушувати їхні права, свободи та законні інтереси. Всі вимоги та дії він обґрунтовує тим, що за час спільного проживання ними було добудовано житлову добудову до будинку, яка фактично являє собою ще один будинок, пов'язаний з початковим будинком одним входом-виходом та єдиними системами опалення, водо- та електропостачання. Але це будівництво здійснено самовільно, в експлуатацію добудова не введена і право власності на неї не зареєстроване. На сьогоднішній день у житловому будинку проживають пятеро осіб: позивачі та члени їх родин: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - син ОСОБА_1 та відповідача, ОСОБА_7 чоловік ОСОБА_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, - син ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить захистити його права, як колишнього члена сім'ї власника житла, на користування житлом у житловому будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А", шляхом вселення в житловий будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А".

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач в позовній заяві зазначив, що 16 березня 2001 року він та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який був розірваний заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 липня 2011 року. Після реєстрації шлюбу він вселився до житлового будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А", право власності на який зареєстроване за відповідачами за зустрічним позовом. З 06 квітня 2001 року він зареєстрований в житловому будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А", який є його єдиним місцем проживання. 27 березня 2013 року у вечірній час він був позбавлений можливості зайти до свого місця постійного проживання в житловий будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А", бо працівник охоронної фірми ТОВ "Крок", якою відповідач ОСОБА_1 уклала договір на охорону житлового будинку, пояснив йому, що його прізвище відсутнє у наданому ТОВ "Крок" власниками будинку списку осіб, які мають доступ в зазначений житловий будинок і його до будинку не можуть впустити. У зв'язку з тим, що він був позбавлений власниками будинку права на проживання за місцем його постійного проживання та реєстрації, він звертався з заявами про це до ОСОБА_4 Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 27 березня 2013 року, 31 березня 2013 року, 01 квітня 2013 року. Окрім того, 18 червня 2013 року, 07 липня 2013 року та 24 липня 2013 року він звертався до ОСОБА_4 Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявами на неправомірні дії працівників ТОВ "Крок", які позбавили його можливості проживати за місцем реєстрації.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, посилаючись на обґрунтування позову. Зустрічний позов не визнала у повному обсязі. Також зазначила, що відповідач був відсутній у будинку, бо жив у іншої жінки. Батьки відповідача здорові і не потребують сторонньої допомоги. Відповідач не проживав у будинку з листопада 2009 року, коли він забрав речі. Після цього він періодично проживав у будинку в 2013 році: у січні, лютому та березні. Іноді він приїздив на вихідних, вона не перешкоджала його проживанню. У травні 2011 року вона подала на розлучення. Це було повязано зі сварками, які він вчиняв. Вона купувала йому речі та не перешкоджала його проживанню. До міліції з заявою на відповідача вона вперше звернулася у 2007 році, бо він простягав руки. Потім, на протязі всього 2013 року, починаючи з лютого, коли відповідач погрожував їй фізичною розправою, вона зверталася у всі прокуратури, починаючи з районної. Також у 2013 році вона зверталася до виконкому, вони з сином отримували там психологічну допомогу, бо через все це у сина почали проявлятися суіцидальні схильності. До них приїжджало телебачення. У березні 2013 року вона уклала договір з охоронним агентством "Крок". Вона разом з працівниками "Кроку" приїхала та поміняла замки, бо не могла попасти у будинок. Приїхав відповідач і йому про це повідомили. 24 липня 2015 року відповідач біля гаражу напав на її зятя. В будинок він не заходив. Останній раз відповідач проживав у будинку у червні 2013 року, до цього вона міняла замки на дверях шість разів. Відповідач пошкоджував сигналізацію і також міняв замки. У липні 2013 року вона заїхала у будинок, спочатку з фізичною охороною. Після 2013 року відповідач в будинок не входив. 07 квітня 2013 року відповідач забрав всі свої носильні речі та інструменти, які залишались на той момент.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, посилаючись на обґрунтування позову. Зустрічний позов не визнала у повному обсязі. Також зазначила, що проживати з відповідачем у одному будинку неможливо, бо він зробив так, щоб її чоловіка звільнили з роботи, також він бризкав її чоловікові в очі газом. Відповідач постійно вчиняє сварки, грюкає дверима. Десь у лютому 2013 року він приїхав та поміняв замки, вивіз техніку та особисті речі. Через його поведінку вони з чоловіком з'їхали зі спірного будинку. Батьки відповідача здорові люди, батько водить автомобіль, вони їздять за кордон. Вона не мешкає у спірному будинку з 4-5 січня через сварки, які вчиняв відповідач, бо у них з чоловіком мала дитина. У будинок вони заїхали у серпні 2013 року. Відповідач приїжджав восени та викликав міліцію. До цього він забрав у них ключі від будинку, а при міліції віддав. На початку червня 2013 року вона зверталася до прокуратури з заявою про те, що відповідач створює перешкоди для життя.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнав у повному обсязі, свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що він вважає, що проживає і повинен проживати за місцем реєстрації. У березні 2001 року він уклав шлюб з ОСОБА_1, а з квітня 2001 року він почав проживати у спірному будинку. У 2002 році у них народився син ОСОБА_5. також з ними проживала дочка ОСОБА_1 ОСОБА_2 Вони проживали всі разом, однією сім'єю, вели спільне господарство, він ремонтував будинок та паралельно будував новий будинок на цій же ділянці. Потім вони були обєднані в один житловий будинок. У 2009 році його батько переніс общирний інфаркт і він періодично їздив до батьків, щоб допомагати їм. Пізніше його мати перенесла операції по онкології і йому довелося частіше їздити до батьків, бо у батька потім стався другий інфаркт. Періодично, десь один-два рази на місяць він їздив до них, щоб допомагати, він міг залишитися у них на один день, а міг і на чотири. Проте весь цей час він продовжував проживати разом з ОСОБА_1 ОСОБА_2 з 2010 року проживає у свого чоловіка. У січні 2013 року у них з ОСОБА_1 була сварка, вона подзвонила його батькові та сказала, що 16 січня 2013 року вона лягає до лікарні і спитала, чи зможе його батько забирати їхнього сина ОСОБА_5 зі школи та дожидатися з ним разом його з роботи. 16 січня 2013 року він поїхав на роботу, батько забрав сина, а ввечері він приїхав з роботи, а ОСОБА_1 так і не з'явилася. Через деякий час він спробував додзвонитися до ОСОБА_1Г, але не зміг. Йому не було відомо, де вона, він шукав її, але не знайшов. У лютому 2013 року йому стало відомо, що вона лежить у 1-й лікарні. Також у лютому його викликали до ОСОБА_4 та повідомили, що ОСОБА_1 сказала, що він погрожував їй у будинку за місцем їхнього мешкання. Він цього не робив, бо вона знаходилась на лікуванні. У лютому 2013 року він проїжджав повз 1-ї лікарні і зустрів ОСОБА_1 біля входу. Він намагався з'ясувати як її здоров'я і чого вона писала на нього заяви, проте зрозумілої відповіді він від неї не отримав. Весь цей час він мешкав разом з сином за місцем реєстрації у спірному будинку. У березні 2013 року його знову викликали до ОСОБА_4 за фактом погроз фізичною розправою ОСОБА_1, але нічого такого не було. Наприкінці березня 2013 року його батько з сином поїхали відпочивати. 27 березня 2013 року він ввечері приїхав з роботи додому і побачив, що біля будинку стоять два автомобіля охорони "Крок" і шість чоловік охоронців. У двір вони його не впустили, бо його не було у списку членів сім'ї. Він подзвонив на 102 і приїхав наряд міліції, але його все одно не пустили у двір. ОСОБА_1 вийшла на двір і сказала йому, що він там жити не буде. Він пізніше намагався потрапити у будинок з сином, але були поміняні замки на дверях. У зв'язку з цим він подав заяву до ОСОБА_4 У квітні 2013 року його батько подзвонив ОСОБА_1 і сказав їй, що йому потрібно забрати запчастини та речі, які належать йому. Він сказав, на який час вона йому призначила і вони поїхали разом, їм відкрили гараж, при цьому були присутні шість чоловік охорони "Крок", ОСОБА_1 та її дві подруги. Батько забрав те, що побачив з того, що йому належало. ОСОБА_1 винесла у мішках його носильні речі і вони поїхали. У червні 2013 року він приїхав за місцем реєстрації, але ніхто не відчинив. Він переліз через паркан, підібрав ключі до одної з дверей та зайшов у будинок. Майже весь червень 2013 року він проживав за місцем реєстрації, ОСОБА_1 там при цьому не було, тому він жив там один. Він поміняв замки. Від знайомих він дізнався, що ОСОБА_1 проживала у сестри. Наприкінці червня 2013 року він недовго був у батьків, але коли повернувся, то виявив, що ключі знову не підходять до замка калітки. Він переліз через паркан і побачив на ділянці чоловіка у формі охорони "Крок", який йому погрожував застосувати до нього вогнепальну зброю, а потім застосував до нього фізичну силу та вигнав з двору. З цього приводу він написав заяву до ОСОБА_4 Далі він ще декілька разів намагався потрапити у будинок, бо йому були потрібні речі та інструменти, які там знаходились, але працівники "Крок" кожен раз йому перешкоджали в цьому. У серпні 2013 року батько вимагав у ОСОБА_1 повернути його майно. Він подзвонив йому, він під'їхав, зайшов у гараж та виявив, що частина інструментів та запчастин відсутні. У будинок його не пустили ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 До ОСОБА_7 у вересні 2013 року він застосовував газовий балончик з метою самооборони, бо той схопив кусок труби і накинувся на нього. Сімейні відносини з ОСОБА_1 вони припинили з 27 березня 2013 року. Зі слів працівників "Крок" йому стало відомо, що шлюб між ними розірвано. У суді він не був присутнім. До цього він користувався усім будинком та будівлями. У присутності ОСОБА_1 вони з батьком забирали електроінструменти. Нічого іншого з їхнього спільного майна він не забирав. До 2013 року у міліцію його не викликали. У серпні та вересні 2013 року він проживав у батьків.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 це її сестра, ОСОБА_2 племінниця, ОСОБА_3 - колишній чоловік її сестри. Останній час у 2009 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили погано, а з 2009 року по 2012 рік ОСОБА_3 взагалі не жив разом з ними, а потім повернувся. У січні 2012 року сестра потрапила до лікарні з травмою голови, а потім повернулася додому. У них з ОСОБА_3 знову почалися сварки і це закінчилося тим, що ОСОБА_1 потрапила у 1-шу лікарню з нервовим зривом десь на три місяці у період з січня по березень 2013 року. З лікарні вона приїжджала, щоб переодягтися, але виявила, що у будинку замінені замки. Після виписки з лікарні сестра приїхала проживати до неї, бо ОСОБА_3 не пускав її додому. Вона думає, що ОСОБА_3 дзвонив їй на домашній телефон і мовчав. Влітку 2013 року десь о 22.00 годині до неї у двері стукали якісь чоловіки і вимагали відчинити двері, але вони з сестрою боялися зробити це, хоча вони називалися міліціонерами і казали, що хочуть глянути, чи живе у неї ОСОБА_1 та її син. До серпня 2013 року сестра жила у неї, а потім перебралася до себе у будинок по вул. Залізняка, 45"А". Там нікого не було, було все перевернуте, техніка була відсутня: компютер, мікрохвильова піч. Зазначила, що ОСОБА_1 не зможе жити разом з ОСОБА_3, у разі спільного проживання сестра постійно буде у 1-й лікарні. ОСОБА_3 постійно пресингує її, обзиває у грубій формі, лається. У серпні 2013 року речей ОСОБА_3 у спірному будинку вже не було. Комунальні платежі сестра сплачувала сама. ОСОБА_3 не надавав їй матеріальної допомоги. Їй відомо, що будинок охороняло охоронне агентство, бо сестра боялася знаходитися в ньому. ОСОБА_3 міняв замки, заливав клеєм ті замки, що ставила сестра. З 2013 року він у будинку не проживав. Він не скаржився їй, що ОСОБА_1 його не пускає у будинок. Їхнє спільне проживання неможливе, бо у них неприязні відносини. На скільки їй відомо, у батьків ОСОБА_3 є житло і на нього записана частина квартири бабусі. ОСОБА_3 звертався до ОВС і до ради опіки, що його сина десь заподіли і знущаються над ним, але ці відомості не підтвердились. Про сварки між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 їй відомо зі слів сестри, одного разу вона навіть була свідком при сварці. Коли сестра у 2013 році знаходилась у лікарні, син був у батьків ОСОБА_3 Їй не відомо, хто в той час проживав у спірному будинку. Про те, що у січні-березні 2013 року ОСОБА_3 міняв замки їй відомо зі слів сестри. Про те, що він не проживає з 2013 року вона не знає. Влітку 2012 року вона деякий час жила у сестри, десь 2-3 місяця.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 це його дружина, ОСОБА_1 його теща, а ОСОБА_3 це колишній чоловік його тещі. Йому відомо, що тещі та дружині належить будинок. Він проживав у ньому у 2008-2009 роках. Там разом з ними ще жив спільний син ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 почав кричати на тещу, створив жахливі умови для нього та його жінки, дрався з тещею, а у 2009 році він пішов з дому, на скільки йому відомо, до іншої жінки. Він це бачив, бо возив його туди. Свої речі ОСОБА_3 одразу не забрав. У 2012 року він та його дружина повернулися проживати у будинок по вул. Залізняка, 45"А". ОСОБА_3 довідався про це і почав періодично приїжджати і жити у будинку, влаштовував сварки з ним, його дружиною та тещею. Після розлучення з тещею, ОСОБА_3 нічого не платив і не давав. Вони не чинили йому перешкод у проживанні, а він навпаки чинив міняв замки на дверях. Потім теща знову поміняла замки та поставила сигналізацію, а ОСОБА_3 виводив з ладу сигналізацію, заливав клеєм замки. У будинок вони з дружиною заїхали на початку 2012 року та прожили там десь 3-4 місяця. Потім дружина народила, а з дитиною жити там було неможливо. Потім вони ще раз переїжджали у спірний будинок влітку 2013 року. У липні 2015 року батько ОСОБА_3 приїхав до спірного будинку за "столешницей". Він виніс йому "столешницу", при цьому ОСОБА_3 почав без усяких розмов ломитися у гараж і набризкав йому у обличчя газовим балончиком. Він з цього приводу звертався до міліції та писав заяву, але це нічим не закінчилося. У період з 2013 року по 2014 рік ОСОБА_3 міняв замки на дверях десь разів п'ять-шість. Він нічого не пояснював. В цей період його безперешкодно пускали до будинку.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 це дружина ОСОБА_3, з яким він разом працював. Десь у середині серпня 2012 року, на вихідних, вони разом: він, ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_1 їздили разом до м. Вінниці. Тоді він і познайомився з ОСОБА_1. Вони їздили двома автомобілями. Він поїхав з м. Вінниці сам, а ОСОБА_3 з дружиною залишились. Потім восени 2012 року (кінець серпня-початок вересня) він приїздив додому до ОСОБА_3 на вул. Залізняка один-два рази. Під час поїздки відносини між ними були нормальні. Коли приїздив додому до ОСОБА_3, то бачив лише його, він зустрічав його у воріт, у будинок він не заходив.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 це дружина ОСОБА_3, з яким він дружить з 2005 року, а ОСОБА_2 її дочка. З 2005 року десь 1-2 рази на тиждень він приїздив до своїх батьків, а по дорозі, коли їх бачив, то заходив до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, щоб поспілкуватися. Десь у 2012-2013 році він побачив, що біля їхнього будинку стоїть ОСОБА_3 та охорона "Крок". Він підійшов і взнав, що у них конфлікт і ОСОБА_3 не пускають додому. Він сам бачив цей конфлікт. Охорона сказала, що у них виклик, а він їм сказав, що вони діють неправомірно та поїхав далі. З цього приводу йому більше нічого не відомо. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили по вул. Залізняка, 45"А", а його батьки по вул. 323 Дивізії, 16, це на відстані десь 800 м. Його дорога до батьків була через вул. Залізняка. Він спілкувався з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 біля будинку, інколи заходив у будинок. З 2005 року він був у них в будинку і до ремонту і після.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 його син, ОСОБА_1 колишня дружина сина, тобто його невістка, ОСОБА_2 її дочка. У 2001 році його син одружився на ОСОБА_1, у 2003 році у них народився син. До 2013 року у них були нормальні відносини, до школи онук у них часто жив, а як пішов до школи, то став жити рідше на вихідних та канікулах. У січні 2013 року ОСОБА_1 повідомила йому, що лягає до лікарні і до кінця березня 2013 року він вдень був з онуком, а ввечері приходив з роботи син ОСОБА_3, все це було за адресою: вул. Залізняка, 45"А". Наприкінці березня 2013 року вони повезли онука до Єгипту. Коли прилетіли назад, то зустрів син і сказав, що він живе у них, бо у нього вдома охорона, яка не пускає його до будинку. Після цього він додзвонився з ОСОБА_1, щоб забрати свої речі. У квітні 2013 року він приходив на вул. Залізняка, 45"А",і його там зустріли шість чоловік з охорони "Крок", у будинок його не пустили, а у гаражі він забрав деякі речі. ОСОБА_1 винесла його речі та речі сина. Він подзвонив синові, він під'їхав, вони забрали речі та поїхали. Після цього він туди не потрапляв. Він приїжджав, щоб побачити онука, але його не пускали. Вони забрали не всі речі, у гаражі залишились запчастини. Після цього, влітку деякий час син там жив. А з літа 2013 року та до цього часу його більше не пускають у будинок. Будинок поруч з хатиною був побудований ним під час спільного проживання сина з ОСОБА_1 Він віддав їм багато меблів, посуду, побутової техніки. Йому не відомо, чи вивозив син ці речі з будинку. У період з січня по березень 2013 року ОСОБА_1 у будинку не з'являлася, йому це відомо, бо він уходив не раніше 18.00 години, вона лише дзвонила. Їхні відносини вони не обговорювали. ОСОБА_1 зі скаргами на сина не приходила. На даний момент син проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, це квартира його матері (дружини свідка). У червні 2013 року він не був у спірному будинку. До 2013 року син проживав постійно по вул. Залізняка, 45"А", він міг на декілька днів приїхати до них, щоб допомогти по господарству. Вони з дружиною цілком самостійно можуть проживати без сторонньої допомоги. Допомога потрібна для виконання важких фізичних робіт. Йому не відомо, чи є у сина рухоме чи нерухоме майно, він вважає, що немає. Син проживає разом з ними і у них немає конфліктів. Він не заперечує проти того, що син живе у них, виганяти його він не буде і він може і в подальшому безперешкодно мешкати у їхній квартирі, але це створює певний дискомфорт. До 2013 року син з ними не проживав. Він міг залишитися на декілька днів, коли потрібно було допомогти по будівництву або господарству.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає первісний позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено, що позивачам за первісним позовом з 07 квітня 2000 року на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А", в якому зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07 квітня 2000 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 квітня 2000 року, угодою про розділ спадкового майна від 07 квітня 2000 року, технічним паспортом на житловий будинок, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А", довідкою № 1435 від 19 червня 2013 року, листом ДО РОКП "Дніпродзержинське БТІ" № 431 від 15 квітня 2013 року.

ОСОБА_1 та відповідач за первісним позовом з 2001 року по 22 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Під час спільного проживання ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями і учиняв сварки, ображав ОСОБА_1 та ОСОБА_2, застосовував психологічний тиск та фізичні силу. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження, актовий запис № 122, численними витягами з ЄРДР, поясненнями свідків, копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2011 року по справі № 2-1153/11, та визнані сторонами в суді.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом також встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 останні рази мешкав у будинку № 45 "А" по вул. Залізняка в м. Дніпродзержинську у січні-березні 2013 року та у червні 2013 року, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 чинить перешкоди у його доступі до вказаного будинку та проживанні у ньому, уклала договір з охоронним агентством "Крок", у зв'язку з чим ОСОБА_3 звертався до ОВС з заявами, що підтверджується постановами про закриття кримінальних проваджень № 0001060 від 04 квітня 2013 року, № 0001015 від 31 березня 2015 року, № 0001937 від 31 липня 2013 року, численними витягами з ЄРДР, поясненнями свідків, а також було підтверджено сторонами по справі у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 3 ст. 64 ЖК України, якщо особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Відповідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні первісних позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом в житловому будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А", та зняття його з реєстрації за вказаною адресою, оскільки судом встановлено, що він мешкав у спірному будинку у період з січня по березень 2013 року й у червні 2013 року, тож на момент звернення до суду з позовом не був відсутнім за місцем реєстрації понад один рік, а також встановлено, що йому чинять перешкоди у мешканні та користуванні спірним будинком.

Щодо первісних позовних вимог про виселення відповідача за первісним позовом з житлового будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А", суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на теперішній час ОСОБА_3 не мешкає у спірному будинку, що було підтверджено сторонами у судовому засіданні.

Також не підлягають задоволенню первісні позовні вимоги щодо заборони ОСОБА_3 самовільно проникати на територію домоволодіння за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45 "А", оскільки останній зареєстрований за вказаною адресою та не втратив право користування спірним будинком.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Вирішуючи питання про задоволення зустрічного позову, судом було встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 2001 року по 2011 рік, позивач за зустрічним позовом під час перебування у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом був зареєстрований у спірному будинку за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А", вони мешкали у ньому разом та вели спільне господарство, після розірвання шлюбу відповідач за зустрічним позовом чинить перешкоди позивачу за зустрічним позовом у проживанні та користуванні спірним будинком, що істотно порушує його право на проживання. Оскільки припинення сімейних відносин з власником будинку у відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК України, не позбавило позивача за зустрічним позовом права користування спірним приміщенням і він не втратив право на користування ним, суд вважає необхідним відновити порушене право позивача за зустрічним позовом, шляхом вселення у будинок за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Залізняка, 45"А".

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 64, 116, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 158, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ опіки та піклування Дніпровського району м. Дніпродзержинська, про усунення перешкод у здійсненні права власності відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про захист права на користування житлом колишнього члена сім'ї власника житлового будинку та вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 у житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, вулиця Залізняка, будинок 45 "А".

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що його ухвалив. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.Л. Шендрик