Ухвала

іменем україни

01 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, в якій просила визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною, зобов'язати усунути порушення її прав шляхом зупинення електронних торгів та надання їй результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, належної їй квартири АДРЕСА_1.

Уточнивши в подальшому вимоги скарги, ОСОБА_4 просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 22 вересня 2015 року № 405/2299/15-ц про стягнення солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості; визнати дії державного виконавця Ленінського ВДВС м. Кіровограда ГТУЮ в Кіровоградській області щодо примусового звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 незаконними; припинити реалізацію квартири шляхом припинення електронних торгів.

Скарга обґрунтована тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року, задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

22 вересня 2015 року на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року видано виконавчий лист з порушенням норм ЦПК України, оскільки рішення суду вступило в законну силу лише 28 грудня 2015 року

ОСОБА_4 зазначала, що в рішенні суду не встановлена початкова ціна предмета іпотеки, у той час, як між іпотекодавцем та іпотекодержателем відповідно до п. 5 іпотечного договору від 11 квітня 2008 досягнута згода щодо оцінки предмета іпотеки в розмірі 40 160 доларів США.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2016 року скаргу задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 405/2299/15-ц, виданий 22 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, про стягнення солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Визнано незаконними дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Колодєєвої Н.А. щодо примусового звернення стягнення на предмет іпотеки - належну на праві власності ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, в задоволенні скарги відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу частково, зазначав, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 030/04.08/71-456К та стягнуто з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість в сумі 776 414 грн 83 коп. та 1 827 грн судових витрат. На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист.

Рішення набрало законної сили 17 серпня 2015 року.

22 вересня 2015 року стягувачем ПАТ «Альфа-Банк» отримано і в подальшому пред'явлено до виконання виконавчий документ, в якому зазначена дата набрання рішенням законної сили - 17 серпня 2015 року.

Як встановлено в судовому засіданні ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2015 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року залишено без змін, таким чином вказане рішення набрало законної сили 28 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ураховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що виконавчий лист від 22 вересня 2015 року № 405/2299/15-ц про стягнення солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, виданий на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 серпня 2015 року, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки містить неправильну дату набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», згідно з ч. 2 ст. 43 якого початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. Тобто суд першої інстанції вважав, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про іпотеку», тому в рішенні суду має бути встановлена початкова ціна продажу предмета іпотеки, проте остання не встановлена.

Між іпотекодавцем та іпотекодержателем відповідно до п. 5 іпотечного договору від 11 квітня 2008 року досягнуто згоди щодо ціни предмета іпотеки в розмірі 40 160 доларів США, проте при здійснені виконавчого провадження державним виконавцем не взято зазначеного до уваги та безпідставно призначено оцінку нерухомого майна.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на адресу ОСОБА_4 надсилались повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, але повідомлення нею не отримані, вказані конверти підшиті до матеріалів виконавчого провадження з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», тому суд вважав такі повідомлення неналежними.

Крім того, суд першої інстанції застосував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні скарги, зазначав наступне.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі від 04 серпня 2015 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 030/04.08/71-456К та стягнуто з відповідачів солідарно на користь банку заборгованість в сумі 776 414 грн 83 коп. та 1 827 грн судових витрат. Зазначено, що рішення набрало законної сили 17 серпня 2015 року.

22 вересня 2015 року стягувачем - ПАТ «Альфа-Банк» отримано і в подальшому пред'явлено вказаний виконавчий документ до виконання, в якому датою набрання законної сили рішенням суду зазначено 17 серпня 2015 року.

Виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом відкрито 17 листопада 2015 року та надано строк на самостійне виконання рішення суду до 23 листопада 2015 року. Копії постанов направлено сторонам до відома.

24 лютого 2016 року державним виконавцем здійснено опис і арешт квартири АДРЕСА_1. Копію акта опису і арешту від 24 лютого 2016 року направлено боржнику.

10 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта - суб'єкта оціночної діяльності. Копію постанови направлено рекомендованим повідомленням боржнику ОСОБА_4 до відома.

Апеляційний суд дійшов висновку, що державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ відповідно до ст. ст. 12, 13, 18, 25, 54, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження» вжито всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого листа № 405/2299/15-ц, № 2/405/531/15, виданого 22 вересня 2015 року.

Так, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції в частині задоволення скарги ОСОБА_4 щодо зазначення неправильної дати набрання рішенням законної сили, оскільки відповідно до приписів ч. ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України наявність помилки у виконавчому листі є підставою для виправлення помилки, а не для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Матеріали справи свідчать про те, що державний виконавець діяв в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», його дії були направлені на виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування постановленої ним ухвали не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова