Справа №442/7453/16-ц
Провадження №2/442/2608/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді : Крамара О.В.

при секретарі : Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що між нею та відповідачем 25 лютого 2012 року у відділі РАЦС Бориславського міського управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 26. В шлюбі 21 листопада 2012 року у них народився син ОСОБА_3. Із відповідачем вони не проживають однією сім'єю з жовтня 2013 року. Спільного господарства вони не ведуть. Продовжувати подружнє життя із відповідачем вона не має наміру, так як втратила інтерес до відповідача як до чоловіка, примирення між ними неможливе.

Збереження їхнього шлюбу є неможливим, а тому вона вирішила звернутися з позовом про розірвання шлюбу.

Відповідач не надає коштів на утримання сина, чим ставить сім»ю у важке матеріальне становище. Як позивачем вказано вище, відповідач проживає окремо від неї та ухиляється від свого прямого обов'язку утримувати дитину. Оскільки їй одній важко утримувати сина, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, то вона змушена звернутися з позовом про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України

З свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 183031, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, вбачається, що 25.02.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Малиновська», актовий запис № 26.

Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що в даному шлюбі у сторін 21 листопада 2012 року народився син ОСОБА_3, який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання сина, а відповідач зобо»язаний таку допомогу надавати, а тому з врахуванням наведеного, суд прийшов до переконання, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору за розірвання шлюбу, що підтверджуються платіжними дорученнями та стягнути з відповідача судовий збір в користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 157, 160, 161, 180 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 26.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишається на прізвищі «Малиновська».

Стягнути з ОСОБА_2 - 551 (пятсот пятдесять одну) гривню 20 копійок - судових витрат в користь ОСОБА_1.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2, 18.08.1982р.н., в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 - 551 (пятсот пятдесять одну) гривню 20 копійок - судових витрат в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В. Крамар