У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Морська аварійно-рятувальна служба» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року;

та касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Морська аварійно-рятувальна служба» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, витрат на відрядження та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 рокуОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що у 2006 році її було прийнято на посаду начальника юридичного відділу ДП «Морська аварійно-рятувальна служба». З грудня 2014 року підприємство припинило виплату заробітної плати. Лише 05 січня 2016 року заробітна плата частково виплачена, однак витрачена нею сума у період відрядження у розмірі 3 666 грн 80 коп. не включена до суми виплат. Крім того, позивачка зазначала, що у січні 2016 року її повідомили про звільнення з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул 17 грудня 2015 року). ОСОБА_2 вважала звільнення незаконним, оскільки у той день у приміщенні підприємства було відсутнє тепло,- водо та електропостачання, тому адміністрацією був встановлений дистанційний режим роботи працівників. Враховуючи викладене, просила поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 38 364 грн 85 коп., витрати, пов'язані з відрядженням у розмірі 3 666 грн 80 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника юридичного відділу ДП «Морська аварійно-рятувальна служба». Стягнуто з ДП «Морська аварійно-рятувальна служба» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 38 364 грн 85 коп., витрати, пов'язані з відрядженням у розмірі 3 666 грн 80 коп. та моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року змінено в частині мотивів часткового задоволення позову. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзіпредставник ДП «Морська аварійно-рятувальна служба» - Леонтьєв І.Г., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

У касаційній скарзіОСОБА_2., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суди обґрунтовано частково задовольнили позовні вимоги на підставі ст. ст. 121, 235 КЗпП України, оскільки 17 грудня 2015 року позивачка відпрацювала 8 годин. Крім того, наказом № 536 від 29 грудня 2014 року встановлений дистанційний режим роботи працівників управління, у зв'язку з відсутністю опалення на підприємстві. Строк дії наказу - до моменту підключення тепло, енерго та водопостачання. Інших наказів про зміну режиму праці та повідомлення позивачку про вихід на роботу відсутні.

Посилання на ту обставину, що апеляційний суд неправильно змінив рішення суду першої інстанції в частині мотивів часткового задоволення позову, виключивши із мотивувальної частини посилання на статус позивачки як матері-одиначки не є підставою для скасування судового рішення, оскільки у вказаній справі розглядався трудовий спір про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, зазначений висновок апеляційного суду не потягнув за собою неправильне вирішення спору.

Доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Морська аварійно-рятувальна служба» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року та касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Морська аварійно-рятувальна служба» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, витрат на відрядження та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Додані до касаційних скарг матеріали повернути особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік