Справа № 127/8969/15-ц
Провадження № 2/127/565/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.02.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другої вінницької державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Позов мотивовано тим, що 15 жовтня 2008р. брат позивача ОСОБА_3, заповів їй все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, у тому числі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право за законом. 23.08.2014р. ОСОБА_3 помер. Після його похорон позивач надала довіреність на прийняття від її імені заповіту та представництво її інтересів з цього питання колишній дружині брата ОСОБА_4, яка до смерті доглядала і утримувала брата та понесла витрати з його поховання. Сама позивачка не звернулася із заявою про прийняття спадщини по причині того, що постійно проживає в Республіці Казахстан, Павлодарська область, місто Павлодар, вулиця Торайгирова, будинок, 34, квартира 18. Під час звернення до державного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом від імені позивачки, ОСОБА_4 дізналася що перед смертю ОСОБА_3 заповів квартиру сусідці, ОСОБА_2, яка звернулася до Другої вінницької державної нотаріальної контори та станом на теперішній час отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Заповіт на її імя був посвідчений приватним нотаріусом приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу ОСОБА_5 1 8 листопада 2013 р., зареєстрованим в реєстрі за № 1753. Вважає даний заповіт недійсний, оскільки на час складання заповіту ОСОБА_6 виповнилося 85 років. В останні роки в нього розвивався віковий склероз і почастішали випадки не сприйняття дійсних подій. Внаслідок цього, ще за рік до смерті, безпосередньо перед складанням оскаржуваного заповіту він перебував на стаціонарному лікуванні. У нього було діагностовано церебосклероз та дисцеркуляторну енцефалопатію II ступеня зазначені хвороби за висновками фахівців безпосередньо впливають на адекватність світосприйняття. Спроби поліпшити його психічний стан позитивного результату не мали. На день посвідчення заповіту на користь ОСОБА_2, у ОСОБА_6 спостерігався процес психічного розладу, спричинений віковими змінами та хронічними захворюваннями. Просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 складений на користь ОСОБА_2 посвідчений 23.04.2004 року приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу ОСОБА_5 18.11.2013 року, зареєстрованим в реєстрі за №1753 та стягнути з відповідача судові витрати.

На підставі ухвали суду від 14.05.2015 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Другу вінницьку державну нотаріальну контору (а.с.53).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в позові, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, однак будучи в попередніх судових засіданнях позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладається на розсуд суду.

Враховуючи думку представника позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача постановивши по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. З наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть 23.08.2014 року помер ОСОБА_3 (а.с.38).

Згідно заповіту від 15.10.2008 року ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і нащо матиме право за законом заповів ОСОБА_7 (а.с.6).

Відповідно до заповіту від 18.11.2013 року ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і нащо матиме право за законом заповів ОСОБА_2 (а.с.40).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 цього ж Кодексу правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №16 від 29.10.2015року встановлено, що на час складання заповіту 18.11.2013 року ОСОБА_3 страждав на стійке хронічне душевне захворювання у вигляді простої форми шизофренії з безперервним типом перебігу. На час складання заповіту від 18.11.2013 року ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.108-115).

Цей висновок експертизи, проведений у прядку і відповідності до вимог ст. 143 ЦПК України, Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, є науково обгрунтованим, узгоджується з доказами у справі, тому суд вважає його належними доказом.

Хоча висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.02.2012 року № 6-9 цс 12, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Будь - якими доказами висновок експертизи не спростований.

Враховуючи викладене та те, що складання заповіту від 18.11.2013 року не відповідало волі заповідача, оскільки на час складання спірного заповіту він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено висновком посмертної судово-психіатричної експертизи N 16, проведеної КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_8, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 970,76грн., з яких: 243,60грн. судовий збір, 727,16грн. витрати за проведення експертизи.

На підставі викладеного згідно ст. ст. 203, 215, 255, 1216, 1233, 1257 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 складений на користь ОСОБА_2 посвідчений 23.04.2004 року приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу ОСОБА_5 18.11.2013 року, зареєстрованим в реєстрі за №1753.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 970,76гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна ска рга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: