АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № LGY0AK18720036 від 13 березня 2008 року, за умовами якого, банк надав, а ОСОБА_2 отримав у кредит грошові кошти в розмірі 11805,69 дол. США зі сплатою 10,56% річних за користування кредитом та кінцевим строком погашення кредиту 12 березня 2015 року. Зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором було забезпечено порукою на підставі окремих договорів поруки, укладених між позивачем та іншим відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання за кредитним договором станом на 20 листопада 2012 року, виникла заборгованість у розмірі 20119,40 дол. США, яку позивач просив стягнути наступним чином: 18867,84 дол. США з ОСОБА_2 та 10000 грн. солідарно з обох відповідачів (а.с. 2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 124-125).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 128-130).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що розмір заборгованості належним чином не необґрунтований.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № LGY0AK18720036 від 13 березня 2008 року, за умовами якого позивач зобов'язався надати кредит у сумі 11805,69 дол. США з кінцевим строком повернення кредиту 12 березня 2015 року, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки (а.с. 9-17).

20 жовтня 2010 року між відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» та позивачем був укладений договір поруки № 167, за умовами якого ПАТ «Акцент-Банк» зобов'язалось відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № LGY0AK18720036 від 13 березня 2008 року, в розмірі відповідальності 10000 грн., що підтверджується копією зазначеного договору та додатку до нього (а.с. 6-7).

Згідно до наявного в матеріалах справи розрахунку станом на 20 листопада 2012 року заборгованість за кредитним договором № LGY0AK18720036 від 13 березня 2008 року склала - 20119,40 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 8204,56 дол. США; заборгованість за відсотками - 3070,73 дол. США; заборгованість з комісії - 584,03 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом - 7272,23 дол. США, а також штраф (фіксована частина) - 31,27 дол. США та штраф (процентна складова) - 956,58 дол. США (а.с. 4-5).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, тому, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у стягненні заборгованості по кредитному договору.

Разом з тим, згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 76), а також той факт, що банк звернувся до суду лише 23 листопада 2012 року, судова колегія вважає, що строк позовної давності стосовно щомісячних платежів, які підлягали сплаті до 23 листопада 2009 року - сплинув.

Тому, вирішуючи питання про розмір заборгованості, судова колегія виходить із її розрахунку наданого банком, з якого вбачається, що розмір прострочених платежів з тіла кредиту станом на 23 листопада 2009 року становить 761,45 дол. США, процентів - 557,09 дол. США та комісії - 107,60 дол. США. Вказані суми є складовими щомісячних платежів, що підтверджується і графіком погашення кредиту (а.с. 151).

Також, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, виходячи з розрахунку, розмір пені, з урахуванням річного строку позовної давності, буде становити 2784,90 дол. США (7272,23 - 4488,61), або 58719,30 грн. за курсом НБУ на день ухвалення оскаржуваного рішення.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Даний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року по справі № 6-100ц14.

Таким чином, колегія суддів, виходячи з того, що відповідач має інвалідність першої групи з 2012 року (а.с.41), вважає за можливе зменшити розмір пені з 58719,30 грн. до 5000,00 грн.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення сум штрафу відповідно до п.6.6 договору, оскільки, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, сума заборгованості за кредитним договором станом на 20 листопада 2012 року, яка підлягає стягненню буде становити 10433,18 дол. США та 5000 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7443,11 дол. США (8204,56 - 761,45); заборгованість за відсотками - 2513,64 дол. США (3070,73 - 557,09); заборгованість з комісії - 476,43 дол. США (584,03 - 107,60); пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом - 5000,00 грн.

Також, відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом можу бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову, а провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, оскільки розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Вирішуючи питання судових витрат, судова колегія вважає, що судовий збір, який був сплачений позивачем під час розгляду справи судами необхідно стягнути з відповідача (а.с. 24, 133).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №LGY0AK18720036 від 13 березня 2008 року, яка станом на 20 листопада 2012 року становить 10433,18 дол. США та 5000,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7443,11 дол. США; заборгованість за відсотками - 2513,64 дол. США; заборгованість з комісії - 476,43 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом - 5000,00 грн.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок відшкодування судових витрат 3377,09 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: