№ 2-зз/489/19/2016
№ 489/7535/15-ц
УХВАЛА

15 вересня 2016 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника ОСОБА_1- ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивував тим, що Ленінським районним судом м. Миколаєва 07.12.2015 р. було накладено арешт на нерухоме майно, яке на теперішній час належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально. Згідно рішення суду від 11.02.2016 р. в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено. Проте в подальшому рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21.03.2016 р., було скасовано Рішення Ленінського районного суду, позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, проте в задоволенні вимог про повернення квартири - відмовлено. Вищезазначене рішення апеляційного суду набрало законної сили та на теперішній час, на переконання ОСОБА_1, необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову відсутня, він має намір розпорядитись належним йому майном.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд: скасувати арешт, накладений на АДРЕСА_1; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт квартири АДРЕСА_2.

Справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги щодо зняття арешту з квартири, яка належить йому на праві власності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вважали, що заява підлягає задоволенню.

ОСОБА_5 та її представник не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходилась цивільна справа № 2/489/467/2016 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

07.12.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Ухвалу, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3, заборонивши здійснення відносно неї будь-яких угод, повязаних з її відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування і т.п.).

Згідно Інформаційної довідки від 14.09.2016 р. відомості про арешт вказаної квартири зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень.

11.02.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Рішення по справі № 2/489/467/2016 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог відмовлено.

21.03.2016 р. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області Рішення Ленінського районного суду від 11.02.2016 р. скасовано та постановлено нове, яким частково задоволено позовні вимоги. А саме, визнано недійсним договорі купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 22.07.2015 р. та посвідченого ПН ММНО ОСОБА_8; в задоволенні вимог ОСОБА_5 про повернення квартири АДРЕСА_4 у власність ОСОБА_6 відмовлено.

Не зважаючи на те, що 13.06.2016 р. по вказаній справі відкрито касаційне провадження, вищезазначене Рішення Апеляційного суду Миколаївської області набрало законної сили.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на теперішній час він є власником спірної квартири на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, та має намір на власний розсуд розпорядитись належним йому майном; рішення суду по цивільній справі, в межах якої було накладено арешт на квартиру, набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

У відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що рішення у цивільній справі, в межах розгляду якої було застосовано заходи забезпечення позову, набрало законної сили, заявник має право розпорядитись належним йому на праві власності нерухомим майном, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1, який є власником квартири, та право власності якого не оспорюється на цей час, в частині скасування арешту майна обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про виключення відомостей про арешт майна з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки вони є зайвими. Крім того, такі дії не відносяться до компетенції суду. Внесення та виключення відповідних відомостей до Реєстру здійснюються повноважними органами на підставі Ухвалу суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151, 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений згідно Ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2015 р. на квартиру АДРЕСА_4.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення або отримання копії.

Суддя: