Справа № 740/4576/13-ц Провадження № 22-ц/795/336/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Марченко М. М. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача - ОСОБА_5, представника відповідача -ОСОБА_6, представника третьї особи Ніжинської міської ради - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Овдіївський, треті особи Ніжинська міська рада, Деснянське басейнове управління водних ресурсів, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, про захист права на безпечне для життя і здоровя довкілля,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_8 ОСОБА_5 просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 грудня 2015 року, яким відмовлено в задоволенні його позовних вимог про відновлення конституційного права на безпечне для життя і здоровя довкілля, зобовязання ОСОБА_9 та обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Овдіївський» припинити будівництво багатоповерхового житлового будинку на земельній ділянці по вул. Овдіївській, 43 м. Ніжина Чернігівської області; прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Незаконність рішення суду апелянт обґрунтовує ухвалення його судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, що потягло за собою невідповідність висновків суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог фактичним обставинам справи. Представник позивача, зокрема посилається, що судом було порушено норми матеріального права, а саме: ст.ст. 8, 50, 64, 124 Конституції України, т.293 ЦК України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.60 Земельного кодексу України, ст.88 Водного кодексу України щодо права кожного громадянина на безпечне для його життя та здоровя навколишнє природне середовище. Апелянт вказує, що відмова суду в поновленні конституційних прав позивача в звязку з тим, що він не звертався зі скаргою до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, є порушенням права позивача на судовий захист, яке згідно зі ст.64 Конституції України не може бути обмежене. Також представник позивача зазначає, що суд всупереч ст.147 ЦПК України не взяв до уваги зазначені у висновку експерта відомості та взагалі не надав своєї оцінки ані висновку в цілому, ані відомостям, які містяться в цьому висновку, проте взяв до уваги довідку ДП «Водземпроект» від 14.10.2012 року, зміст якої суперечить висновкам проведеної судової експертизи, відповідно взяв до уваги як доказ документ, складений субєктом, який, на відміну від експерта, не може вважатися незалежним та обєктивним. Крім того, апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме: ст. 35, 36, 57, 58, 62-64, 66, 179, 184, 185, 189, 212 ЦПК України, оскільки не прийняв до уваги усні пояснення представника позивача, не допитав як свідка позивача, не взяв до уваги письмові пояснення представника позивача, не надав оцінку висновку судової земельно-технічної експертизи, не взяв до уваги цілу низку наданих позивачем документів, не надав оцінку всім доказам, які містились у справі. Представник позивача вказує, що суд порушив розумний строк розгляду справи, роблячи невмотивовані перерви у судовому засіданні, виніс незаконне і необґрунтоване рішення, повно і всебічно не зясував обставини, на які посилався позивач та його представник, не дослідив в судовому засіданні докази, які підтверджували позовні вимоги, неправильно втановив правові норми, які повинні застосовуватись при ухваленні рішення.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 згідно державних актів на право приватної власності на землю від 25 вересня 2002 року №ІІІ-ЧН №006590 та №ІІІ-ЧН №006591 належали на праві власності дві земельні ділянки площею 0,10 га та 0,0833 га, розташовані на території міста Ніжина, вул. Овдіївська, 43-А, які йому було передано у власність на підставі рішення ІУ сесії ХХІУ скликання Ніжинської міської ради від 28.08.2002 року відповідно для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1786 та для ведення особистого селянського господарства, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1787 (а.с. 70, 71 т.1).

Згідно рішення шістдесятої сесії п'ятого скликання Ніжинської міської ради від 30.06.2010 року затверджено гр. ОСОБА_9 розроблене та погоджене містобудівне обґрунтування розміщення на вказаних земельних ділянках 5-ти поверхового 20-ти квартирного житлового будинку з вбудованими магазинами по продажу промислових товарів за умови зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0833 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням двадцять першої сесії шостого скликання Ніжинської міської ради від 29 грудня 2011 року № 17-21/2011 ОСОБА_9 дозволено виготовлення проекту землеустрою із зміни цільового призначення частини земельної ділянки площею 0,0833 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, на земельну ділянку з цільовим використанням - для житлової забудови (будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованим магазином промислових товарів) 0,0636 га, без зміни цільового призначення іншої частини земельної ділянки розміром 0,0197 га, яка входила до складу земельної ділянки площею 0,0833 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства (а.с. 59 т.1).

На підставі даного рішення був розроблений проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, які є власністю ОСОБА_9, загальною площею 0,1636 га для розміщення 5-ти поверхового 20-ти квартирного житлового будинку з вбудованими магазинами по продажу промислових товарів, які розташовані за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Овдіївська №43-А (а.с.51,53-57,60 т.1). Надано висновок комісії з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою для розміщення на вказаній земельній ділянці 5 - ти поверхового 20 - ти квартирного житлового будинку. Надано висновок головного архітектора міста Ніжина, в якому зазначено, що спеціальні обмеження та обтяження щодо використання земельних ділянок відсутні (а.с. 64 т.1). Головне управління культури, туризму і охорони культурної спадщини надало лист, що даний об'єкт знаходиться поза межами охоронних археологічних зон м. Ніжина, затверджених у 1994 році, і пам'ятки історії за зазначеною адресою відсутні (а.с. 65 т.1). Отриманий був висновок і від Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області про погодження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки по вул. Овдіївській, 43-А для розміщення 5 - ти поверхового 20 - ти квартирного житлового будинку (а.с. 66 т.1).

Рішенням двадцять п'ятої сесії шостого скликання Ніжинської міської ради Чернігівської області від 12 квітня 2012 року № 15-25/2012 затверджено, зокрема, проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,1636 га по вул. Овдіївська, 43-А, в тому числі: частини земельної ділянки площею 0,0636 га (із загальної площі 0,0833 га) та земельної ділянки площею 0,1000 га, що належать ОСОБА_9 на земельну ділянку з цільовим призначенням для житлової забудови (будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованим магазином промислових товарів), а щодо частини земельної ділянки площею 0,0197 га прийнято рішення про подальше її використання за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13 - 16, 52 т.1).

Судом також встановлено, що згідно договору купівліпродажу від 30 жовтня 2013 року право власності на земельну ділянку площею 0,1636 га по вул. Овдіївська, 43-А та на обєкт незавершеного будівництва за вказаною адресою від ОСОБА_9 перейшло до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Овдіївський», керівником якого та одним із співзасновників згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.05.2015 року № 20606556 є ОСОБА_9

Саме кооператив є замовником будівництва п'яти поверхового житлового будинку на 20 квартир з магазинами з продажу промислових товарів по вул. Овдіївська, 43-А в м. Ніжині Чернігівської області (декларація про початок виконання будівельних робіт № ЧГ 9 від 28.05.2012).

В силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, але власність і зобовязує, зокрема власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до положень ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями, а учасник юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Особи, які створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями, що виникли до її державної реєстрації.

З врахуванням викладеного, оскільки власником земельної ділянки та обєкту незавершеного будівництва є юридична особа - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Овдіївський», то в силу закону він і несе відповідальність, повязану з тягарем утримання майна, а не попередній власник, ні засновник юридичної особи, ні її керівник, який представляє юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, а також несе відповідальність перед юридичною особою.

Крім того, судом встановлено, що станом на 2012 рік відповідно до результатів проведених топографо-геодезичних вишукувань в межах земельної ділянки по вул. Овдіївська, 43-а крутизна схилу прибережної захисної смуги (50 м) вздовж лівого берегу річки Остер становить: поперечний перетин 1-1 2°58'36", поперечний перетин 2-2 2° 27'15", поперечний перетин 3-3 2° 25'30" (а.с. 48 50 т.1).

З врахуванням зазначених даних суд і прийшов до висновку, що в 2012 році на час прийняття рішення двадцять п'ятої сесії шостого скликання Ніжинської міської ради Чернігівської області від 12 квітня 2012 року № 15-25/2012, яким затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,1636 га по вул. Овдіївська, 43-А і на час реєстрації Інспекцією держархбудконтролю у Чернігівській області 27.05.2012 року декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, оскільки крутизна схилу не перевищувала 3°, то спірна земельна ділянка знаходилася поза межами 50 метрової прибережної захисної смуги річки Остер, визначеними відповідно до вимог статей 60 ЗК України, ст. 80 ВК України.

Проте, згідно змісту наданої суду позивачем ОСОБА_8 довідки державного підприємства Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою від 28.08.2013 року № 300, за результатами виконаних інститутом робіт щодо визначення кута схилу в природоохоронній зоні між будинком 43-а і будинком 45 по вул. Овдіївська м. Ніжин кут схилу склав 4 градуси 13 хвилин 15 секунд (а.с.710 т.1), що може бути свідченням падіння рівня води в річці в порівняні з квітнем 2012 року.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 17747/14-41 від 10 червня 2015 року середній кут схилу берегу річки Остер напроти земельних ділянок по вул. Овдіївська № 43-А в м. Ніжині Чернігівської області становить 5° 18'.

Апеляційний суд враховує, що оскільки кут схилу визначається від урізу води - межа води на березі водного обєкта (ст. 1 ВК України) в меженний період, яка не є сталою величиною, то відповідно при збільшенні чи зменшенні числового виразу рівня урізу води відповідно матиме місце зворотнопропорційне по відношенню до рівня води зменшення або збільшення крутизни схилу, а тому дані довідки від 28.08.2013 року № 300 та висновку експертизи, згідно яких також вбачається тенденція до збільшення кута схилу, не можуть бути підставою для спростування висновку суду щодо розміру прибережної захисної смуги розміром 50 метрів на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно листа Українського гідрометеорологічного центру від 17 листопада 2014 року з 1984 року спостереження на р. Остер за гідрологічним режимом річки не проводиться, що фактично унеможливлює встановлення урізу води в попередні роки, а відповідно виключає можливість підтвердження чи спростування даних проведених досліджень по встановленню кута схилу берегу річки Остер на час їх проведення.

Крім того, згідно висновку експертизи від 10 червня 2015 року земельна ділянка площею, 0,1636 га по вул. Овдіївській №43-а м. Ніжин навіть при визначенні прибережної зони в 100 м, з врахуванням встановленої експертом крутизни схилу більше 3°, більшою частиною розташована в межах нормативного розміру.

Судом також встановлено, що розмір та межі прибережної захисної смуги за проектом землеустрою не встановлено.

Проте, суд обгрунтовано прийшов до висновку, що, виходячи з положень діючого законодавства, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом, що не оспорюється сторонами.

Згідно із пунктом 2.9. Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням існуючих конкретних умов планування та забудови згідно з затвердженими генеральними планами.

В силу частин 3 статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин), в межах населених пунктів розмір прибережної смуги визначається з урахуванням містобудівної документації.

Листом міського голови міста Ніжина від 20.11.2015 р. № 02-18/6-1352 підтверджено, що відповідно до Генерального плану, розробленого в 1969 - 1970 р.р., термін дії якого продовжено рішенням 54 сесії 5 скликання Ніжинської міської ради від 15 грудня 2009 року, земельна ділянка по вул. Овдіївській, 43 - А передбачена для розміщення багатоповерхової забудови та відповідно до підпункту Б пункту 1 ст.19 та ст. 50 Земельного кодексу України дана територія віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови (а.с. 137 т.3 ).

Крім того, як встановлено судом, згідно листа Ніжинського міжрайонного управління водного господарства Деснянського басейнового управління водних ресурсів від 12 листопада 2015 року спірна земельна ділянка розташована поблизу міжгосподарського магістрального каналу осушувальної системи «Остер-II» довжиною 20.5 км., який знаходиться на даний час на балансі Ніжинського міжрайонного управління водного господарства. З врахуванням положень ст. 76 ВК України на ділянці земельної ділянки по вул. Овдіївській, 43-А м. Ніжина рівень води річки Остер (магістрального каналу) регулюється за допомогою шлюзу регулятора відповідно до Правил технічної експлуатації меліоративних систем, які передбачають здійснення заходів з метою забезпечення своєчасного відведення надлишкових підземних і поверхневих вод з меліоративних земель шляхом забезпечення проектної пропускної спроможності при скиді води із системи у вологі періоди і її зарегулювання у засушливі періоди року, в тому числі проведення робіт по регулюванню водного режиму, пропуск весняних і літньо-осінніх паводків та повеней.

За встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів щодо порушення права позивача на безпечне для життя і здоровя довкілля будівництвом багатоповерхового будинку на земельні ділянці по вул. Авдіївській 43 А м. Ніжина.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам закону.

Так, частиною 1 ст.50 Конституції України закріплено право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди, що більш детально врегульовано, зокрема земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону навколишнього природного середовища, а також передбачено право на судовий захист.

Аналогічну норму закріплено і в ст. 293 ЦК України, згідно якої фізична особа має право, зокрема на безпечне для життя і здоровя довкілля. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною і може бути припиненою за рішенням суду. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.

Таким чином, законодавцем не обмежено коло осіб, які мають право на звернення до суду за захистом права на безпечне для життя і здоровя довкілля, але така діяльність фізичної чи юридичної особи може бути припиненою лише за наявності доведеності факту нищення, псування, забруднення довкілля внаслідок такої діяльності або доведеності загрози такого впливу на довкілля, зокрема в звязку з недотриманням встановлених норм безпеки, що узгоджується і з положеннями ст. 1, 3 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, в силу яких в судовому засіданні підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право, свободи чи інтереси.

В апеляційній скарзі незаконність рішення суду повязується з порушенням судом в тому числі і норм процесуального права, оскільки, за доводами представника позивача, суд в порушення вимог процесуального закону не надав оцінки всім доказам, які містилися у справі, не взяв до уваги усні та письмові пояснення представника позивача, не допитав як свідка позивача, не дав оцінки висновку судової земельно-технічної експертизи, надавши перевагу листам та довідкам, прийняв заперечення проти позову, які не містять жодного доказу, який би спростовував законність вимог позивача.

Так, положеннями ст.ст. 64, 58, 59 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмово доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими доказами. Відповідно ж до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, а суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому апеляційний суд враховує, що хоча дійсно згідно висновку експертизи, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, середній кут схилу берегу річки Остер напроти земельних ділянок по вул. Овдіївська № 43-А в м. Ніжині Чернігівської області становить 5° 18', але при цьому зазначається, що земельна ділянка площею 0, 1636 га по вул. Овдіївській №43-а м. Ніжин навіть при визначенні прибережної зони в 100 м, з врахуванням встановленої експертом крутизни схилу більше 3°, більшою частиною розташована в межах нормативного розміру.

Таким чином, хоча зазначеним висновком і встановлено перевищення крутизни схилу більше 3° на час проведення експертизи, але жодним чином не підтверджується факт наявності порушених прав позивача на довкілля чи можливість порушення таких прав в майбутньому, з врахуванням тієї обставини, що на річці в межах міста Ніжина проведено меліоративні роботи, що дає можливість контролю для уникнення негативного впливу.

За таких обставин, оскільки довідки, листи, які містяться в матеріалах справи і містять інформацію щодо предмета доказування, не суперечать висновку експертизи, то доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки судом доказів у справі, не допит позивача в якості свідка, а також неврахування судом пояснень представника позивача, за відсутності в матеріалах справи інших доказів порушення прав позивача чи його законних інтересів не спростовують законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення лише у разі, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, то доводи апеляційної скарги щодо інших порушень судом норм процесуального права, зокрема щодо обґрунтування судом рішення суду відсутністю звернень позивача зі скаргами до відповідних органів, безпідставне залучення до участі у справі третіх осіб, прийняття судом заперечень проти позову останніх та відповідачів, продовження строків надання доказів, неодноразове оголошення по справі перерв, не можуть бути підставою для скасування рішення суду з винесенням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Не спростованим залишається і висновок суду, що аварійні ситуації, які мали місце на обєкті, повязані з неналежним здійсненням технічного нагляду на обєкті будівництва та порушення правил безпеки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що зазначені порушення призвели до нищення, псування, забруднення довкілля.

За викладених обставин, за відсутності в матеріалах справи доказів порушення прав позивача на безпечне для життя і здоровя довкілля будівництвом багатоквартирного будинку доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: