Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/34/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М.

Дуковського О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряного Олега Анатолійовича про визнання договору купівлі продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 липня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_8, якій є представником ОСОБА_3, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряний О. А. про визнання договору купівлі продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він на підставі договору дарування від 25 грудня 2003 року став власником 9/25 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є.

За сімейних обставин він вимушений був виїхати на заробітки до Росії, де й зараз працює й проживає, дозвіл на проживання на території РФ дійсний до 15 травня 2016 року. В зв'язку з цим він дав дозвіл своєї матері ОСОБА_4 здійснювати догляд за своєю частиною домоволодіння по АДРЕСА_2 та пускати квартирантів, тобто його воля була направлена на збереження свого майна та підтримання його в належному стані. На час його від'їзду в зазначеному домоволодінні були зареєстровані жінка та дитина, які на даний час також перебувають на території РФ.

Скориставшись його довірительними відносинами до неї та маючі на руках правовстановлюючі документи на частину домоволодіння та копію його паспорта, мати за допомогою приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряного О.А. оформила фіктивну довіреність від його імені на себе з повноваженнями на продаж зазначеної частини будинку, яку в подальшому без його згоди та відома продала.

Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. від імені ОСОБА_3 про надання повноважень ОСОБА_4 щодо розпорядження (продати, подарувати, обміняти) належного ОСОБА_3 будинку за адресою АДРЕСА_2

Про існування даної довіреності йому нічого не було відомо, він її не підписував, не давав згоди на здійснення дій, які зазначені в довіреності, крім того на дату посвідчення довіреності він перебував на території Російської Федерації і фізично не міг її посвідчити.

Дана довіреність містить не відповідні дійсності факти: він ніколи не проживав та не був зареєстрований за адресою, яка зазначена в довіреності АДРЕСА_3, гуртожиток, номер кімнати не зазначений; йому відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07 серпня 2012 року належало 9/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, а не все домоволодіння, як зазначено в довіреності; відповідно до довідки з місця роботи в РФ та контракту в зазначений період з території РФ він не виїжджав.

10 серпня 2012 року ОСОБА_4, яка діяла за підробленою довіреністю, продала належну йому частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, уклавши договір купівлі-продажу частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2, з покупцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно якого він нібито продав, а відповідачі купили 9/25 частин будинку, кожний в рівних частках по 9/50 частин спірного житловий будинку. Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А за реєстровим № 374. При цьому невідомо яким чином ОСОБА_4 зняла з реєстраційного обліку його дружину та дитину.

Посилаючись на зазначені обставини просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 10 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 на 9/25частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 374. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6, ОСОБА_5 на 9/25 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_2. Зобов'язати відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повернути незаконно придбане ними майно, а саме 9/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 Судові витрати покласти на відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряного О. А. про визнання договору купівлі-продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями від 10 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_4, що діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. 12 липня 2012 року за реєстровим № 262 від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_5, ОСОБА_6 на 9/25 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 374.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 на 9/25 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, а саме, ОСОБА_5 на 9/50 частки, ОСОБА_6 на 9/50 частки, зареєстрованого 20 серпня 2012 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі продажу, № 374 від 10 серпня 2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 9/25 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 повернути 9/25 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2

Скасовано заходи забезпечення позову про заборону ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчиняти будь - які дії щодо відчуження 9/25 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, яка належить їм на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями від 10 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Задніпряним О.А. та зареєстрованого в реєстрі за №374, накладені ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 січня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по справі у розмірі 1255,80 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовний вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_10, представника ОСОБА_4 та пояснення ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти її доводів ОСОБА_8, ОСОБА_11 представників ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених статтею 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07 серпня 2012 року будинок за адресою АДРЕСА_2 належав: 9/25 частки - ОСОБА_3 згідно договору дарування від 25 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є; 16/25 частки - ОСОБА_12 згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 1979 року.

10 серпня 2012 року між ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. 12 липня 2012 року за реєстровим № 262 від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 (продавець) та ОСОБА_6, ОСОБА_5 (покупці), було укладено договір купівлі-продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 374.

В пункті 1.1. Договору купівлі-продажу зазначено, що продавець в особі представника (передав у власність), а покупці купили (прийняли у власність) 9/25 частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями (які розподіляються між покупцями порівну, а саме: ОСОБА_6 приймає у власність 9/50 частки та ОСОБА_5 9/50 частки) під номером АДРЕСА_2

Пунктом 2 договору купівлі-продажу визначено, що за домовленістю сторін продаж вчинено за 125 580 грн., які отримані Продавцем від Покупців повністю до підписання цього Договору.

Згідно довіреності від 12 липня 2012 року, на підставі якої укладено договір купівлі-продажу частини будинку, видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВУ МВС України в Кіровоградській області 07 квітня 1997 року, проживає за адресою АДРЕСА_4, уповноважує ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_4, розпоряджатись від його імені (продати, обміняти, подарувати, здавати в найм (оренду), заставляти, страхувати) належним йому будинком АДРЕСА_2 Довіреність видана строком на шість місяців та дійсна до 12 грудня 2012 року, дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. та зареєстрована в реєстрі за № 262.

З ксерокопії паспорта ОСОБА_3, наданої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. вбачається, що він виданий 07 квітня 1997 року, місце проживання - реєстрації зазначене з 07 лютого 2010 року АДРЕСА_3 тоді як насправді повинно бути зазначене «зареєстрований 20 червня 2007 року за адресою АДРЕСА_1, крім цього на світлинах зовсім інша людина, а не справжній ОСОБА_3

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч.1, 2 підпунктів 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч. 1,2 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом не дійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Посилаючись на зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Виходячи с того, що 10 серпня 2012 року ОСОБА_4, яка діяла за довіреністю, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А., в якій підпис за ОСОБА_3 по підробному паспорту з фотокартками іншої особи, зроблений не справжнім ОСОБА_3, а іншою особою, неправомірно продала належну позивачу ОСОБА_3 частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, уклавши договір купівлі-продажу частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2, з покупцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно якого ОСОБА_3 нібито продав, а відповідачі купили 9/25 частин будинку, кожний в рівних частках по 9/50 частин спірного житлового будинку, укладення договору купівлі - продажу частини будинку АДРЕСА_2 не відповідало внутрішній волі ОСОБА_3, одна із сторін правочину - ОСОБА_4 навмисно ввела другу сторону ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу частини житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями, укладеного 10 серпня 2012 року недійсним, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, зобов'язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути 9/25 частки житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Задовольняючи позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_2, суд зазначив, що оскільки це майно відчужено не його власником, майно вибуло з його володіння поза його волею, то договір є недійсним. Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності.

Стаття 237 ЦК України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє.

Закон надає можливість здійснити передоручення - передачу своїх повноважень частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором між особою, яку представляють, і представником. Правочин, вчинений замісником, також створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки лише для особи, яку він представляє в порядку передоручення.

Представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність (стаття 248 ЦК України).

В даному випадку позовних вимог про визнання довіреності від 12 липня 2012 року, на підставі якої укладено договір купівлі-продажу частини будинку, видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий Ленінським РВУ МВС України в Кіровоградській області 07 квітня 1997 року, проживає за адресою АДРЕСА_4, уповноважує ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою АДРЕСА_4, розпоряджатись від його імені (продати, обміняти, подарувати, здавати в найм (оренду), заставляти, страхувати) належним йому будинком АДРЕСА_2 Довіреність видана строком на шість місяців та дійсна до 12 грудня 2012 року, дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. та зареєстрована в реєстрі за № 262. Питання про визнання довіреності недійсною чи нікчемною не ставилось і на час розгляду справи вона є дійсною.

За таких обставин твердження, що договір купівлі-продажу від 10 серпня 2012 року частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 374 є недійсним - безпідставне.

Крім того слід зазначити, що висновки суду першої інстанції про те, що в липні 2012 року ОСОБА_3 з території РФ не виїжджав, а тому не мав можливості надати довереність своєй матері є припущенням, так як не підтверджено нелажними та допустимими доказами.

Незрозуміло яким чином у представників ОСОБА_3 з'явився оригінал паспорта громадянини України на ім'я ОСОБА_3, який на даний час зі слів його представників постійно проживає на території РФ. Твердження що довіреність від 12 липня 2012 року, на підставі якої укладено договір купівлі-продажу частини будинку позивача виготовлено на підставі підробного паспорту також є припущенням.

08 жовтня 2015 року за клопотання відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні Апеляційного суду було призначено почеркознавчу експертизу в якій ставилось питання: ким, ОСОБА_3, чи іншою особою виконано підпис в графі «підпис» від імені ОСОБА_3 в довіреності від 12 липня 2012 року, посвідченій приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А.? Та ким, ОСОБА_3, чи іншою особою виконано запис в графі «підпис» від імені ОСОБА_3 в довіреності від 12 липня 2012 року, посвідченій приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним О.А.?

Для дослідження експертові були направлені матеріали цивільної справи, оригінал довіреності від 12 липня 2012 року, оригінал довіреності від 12 листопада 2014 року оригінал паспорту громадянини України на імя ОСОБА_3, наданий суду його представниками та трудовий договір на імя позивача від 25 червня 2009 року, наданий представниками позивача. Умовно - вільні зразки почерку ОСОБА_3 експерту не надавались так як позивач відмовився зявлятись в судуове засідання.

Згідно ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі (ч.7 ст.147 ЦПК).

Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами) основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, цифрових записів і підпису.

Пунктами 2 та 3 вказаних науково-методичних рекомендацій передбачено, що для проведення досліджень суддя повинен надати експертові вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (підпису) особи, яка ідентифікується.

Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи суддя повинен пред'явити їх особі, яка ідентифікується, а потім позначити кожний зразок, тобто вказати, що це вільний зразок підпису певної особи (указати її прізвище, ім'я, по батькові) та посвідчити це своїм підписом.

У разі неможливості пред'явити зазначені зразки (від'їзд виконавця, тощо), як зразки слід надавати документа або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, відносно якої ставиться питання ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заява на отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, та ін..

У висновку судової почеркознавчої експертизи відсутні дані про те, який порівняльний матеріал був наданий для дослідження, на якому документі є достовірний підпис ОСОБА_3, з яким необхідно порівнювати підпис, виконаний в довіреності від 12 липня 2012 року.

Відповідно до п.4.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 січня 1998 року № 53/5 (із змінами), документальні матеріали, які були об'єктом дослідження, а також надані для порівняльного дослідження зразки позначаються відповідними штампами і після проведення експертизи (дослідження) повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Зазначене є підставою для висновку, що вільні зразки підписів і письма позивача експертом не досліджувалися та не порівнювалися з досліджуваним підписом у дорученні. Умовно-вільних зразків підписів та письма позивачем надано не було.

В дослідницькій частині експертного висновку відсутні відомості про те, з якими зразками підпису порівнювався досліджуваний підпис.

Із висновку експертизи вбачається, що підписи та написи від імені позивача в довіреності від 12 липня 2012 року виконані не самим ОСОБА_3, а іншою особою, але суд не може прийняти даний висновок як належний доказ, так як даний висновок суперечить Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 січня 1998 року № 53/5.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що на утриманні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є неповнолітня дитина, в даному випадку позивач намагається позбавити даних осіб права власності на належне вказаним особам житло. В такому випадку судом повинно при розгляді справи бути залучено орган опіки та піклування.

Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки по суті справа вирішується судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності і обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення в межах, встановлених статтею 303 ЦПК України. Тому, у апеляційного суду немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого статтею 37 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Однак, судом першої інстанції в порушення вимог ст. 212 ЦПК України не повно, не всебічно та не об'єктивно з'ясовані обставини справи.

Порушення судом норм матеріального і процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до п.4 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позову за недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряного Олега Анатолійовича про визнання договору купівлі продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді