АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2963/16 Головуючий 1 інстанції: Муратова С.О.
Справа № 2018/2-441/11 Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії Хорошевського., ОСОБА_1

за участю секретаря Брулевича В..В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2011 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської філії АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2011 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

На задоволення вимог за договором кредиту № 840/4-27/16/1/7-051 від 20 вересня 2007 року, звернуто стягнення за іпотечним договором № 840/5-27/16/10/7-444 від 20 вересня 2007 року на предмет іпотеки: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 82,7 кв.м.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Надано право ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задоволено свої вимоги у розмірі 338 332,85 грн.

Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 373 700 грн., вартість якого встановлено за згодою сторін, відповідно до умов іпотечного договору № 840/5-27/16/10/7-444 від 20 вересня 2007 року.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 грн., сплачені позивачем при подачі позову, а всього 1 820 грн. по 910 грн. з кожного відповідача.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують на те, що нерухоме майно, на яке судом звернуто стягнення, за рахунок кредиту не придбалося, а було передано в іпотеку для забезпечення зобовязання, що виникло з кредитного договору. Проте рішенням суду не вирішено питання щодо надання мешканцям квартири іншого постійного жилого приміщення, що суперечить постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року по справі № 6-1892цс15, яка є обовязковою для судів усіх юрисдикцій.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за кредитним договором, в забезпечення виконання зобовязання за яким укладено договір іпотеки, є непогашена заборгованість, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо наявності заборгованості, її розміру і підстав звернення стягнення на предмет іпотеки, але змінює рішення суду в частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2О має заборгованість за кредитним договором № 840/4-27/16/1/7-051 від 20 вересня 2007 року сумі 338332грн.85 коп.

Виконання зобовязання за кредитним договором забезпечено іпотечним договором № 840/5-27/16/10/7-444 від 20 вересня 2007 року укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2 Предметом іпотеки є чотирохкімнатна квартира загальною площею 82,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної спільної власності іпотекодавцям.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

В п.1.2 іпотечного договору сторони зазначили, що вартість предмету іпотеки становить 373700 грн.

Представник відповідача не погоджується з вказаною вартістю предмету іпотеку, вважає, що на даний час ця вартість є іншою та надав до апеляційного суду звіт про незалежну оцінку майна, в якому встановлено, що оціночна вартість (ринкова) обєкту оцінки, яким є іпотечна квартири становить 1609129 грн.

Вирішуючи питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції не з,ясував питання чи погоджуються сторони з вартістю предмету іпотеку вказаною в договорі і не зазначив у резолютивній частині судового рішення вартість предмету іпотеки,а тому судова колегія змінює судове рішення в частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки, зазначаючи вартість предмету іпотеки згідно зі звітом про оцінку майна.

Щодо доводу апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції не зазначені в судовому рішення складові загальної суми, то цей довід не приймається, так як суд першої інстанції, визначаючи загальну суму заборгованості, в мотивувальній частині судового рішення навів з чого ця сума складається.

Стосовно посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції до правовідносин, що виникли між сторонами не застосував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», судова колегія зазначає, що вказаний Закон застосується на стадії виконання судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що право власності на іпотечну квартиру, після смерті ОСОБА_5 за ОСОБА_2 не зареєстровано, не спростовує висновки суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки померла ОСОБА_5, я стороною договору іпотеки і передала в іпотеку належну їх частину іпотечної квартири.

Довід апеляційної скарги стосовно виселення осіб з іпотечного майна судовою колегіє не розглядається, оскільки таких позовних вимог позивачем заявлено не було і судом не розглядалося.

Відносно доводу апеляційної скарги про не направлення іпотекодавцю вимоги про погашення заборгованості, то матеріалами справи підтверджено, що 28 січня 2010 року іпотекодавцям направлено лист-претензію про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, про що судом першої інстанції зазначено в судовому рішенні.

Розмір заборгованості за кредитним договором не оскаржується.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач частково довів свій позов.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 307, п1.ч.1 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2011 року змінити в частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки.

Встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 1609129 (один мільйон шістсот девять тисяч сто двадцять девять) грн., вартість якого визначено згідно звіту про незалежну оцінку майна від 08. серпня 2016 року

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії