Справа № 325/1083/16-ц
Провадження № 2/325/478/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Шеїної Л.Д.

при секретарі: Красновій Ю.С. ,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича, діючого на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив :

15.08.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову посилається на те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Солнечний Сковородинського району Амурської області Російської Федерації року ОСОБА_4 є його батько.

Після смерті батька відкрилася спадщина. До спадкового майна входить земельна ділянка площею 15,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2935. Інші спадкоємці за законом першої черги відсутні, лише він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги.

По причині незнання про смерть батька, необізнаності про права на спадщину, своєчасно, у встановлений законом строк , не звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Тому вважає, що пропущений ним строк на прийняття спадщини обумовлений поважними причинами, а тому і змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи (а.с. 21).

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ковальов Д.В., діючий на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності та відповідного договору про надання правової допомоги ( а.с.3-5), позов свого довірителя підтримав в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд позов задовольнити.

Адвокат Ковальов Д.В. пояснив суду, що , зі слів довірителя йому відомо, що його батько ОСОБА_4 на початку 2000 років виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, з цього часу зв*язок із батьком увірвася. У 2010 році його довіритель став розшукувати батька і, випадково, у липні 2016 року дізнався , що той помер. Померлий є власником земельної ділянки площею 15,40га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2935, яку він має намір успадкувати. Однак ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини по причині необізнаності свого права на спадщину, яку вважає поважною . Тому і просить суд позов задовольнити і надати ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю у три місяці.

Представник відповідача - Розівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 30-32).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини з приводу здійснення права на спадкування.

Так, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.8), а позивач по справі є його сином , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до спадкового майна входить земельна ділянка площею 15,40га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2935 ( а.с. 9,27-28).

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.2 ст.48, ст..66-68 Закону України «Про нотаріат» обов'язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату.

Відповідно до приписів ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_1 ( а.с. 10) вбачається , що він є сином нині померлого ОСОБА_4, а відтак є спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що, дійсно, спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8 ).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, що зазначено у ч.1 ст.1221 ЦК України.

За змістом вказаної статті, з*ясування місця відкриття тягне за собою відповідні правові наслідки, зокрема, за місцем відкриття спадщини нотаріусу подається заява про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття ( ч.1 ст1273 ЦК України), заводиться спадкова справа, приймаються заходи щодо охорони спадкового майна, на підставі поданих заяв визначається круг спадкоємців, видається свідоцтво про право на спадщину, спадщина визнається відумерлою ( ст..1277ЦК України).

Згідно із ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов*язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Позивач, який є спадкоємцем за законом першої черги, у позовній заяві заявлені вимоги обґрунтував тим, що про смерть батька довідався із повідомлення його сусідів за останнім місцем мешкання в Амурський області у липні 2016 року, які і вислали йому копію свідоцтва про смерть батька, не знав про своє право на отримання спадщини, через що і пропустив строк звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори . На аналогічні причини послався і представник позивача у судовому засіданні.

Суд, зазначає, що посилання позивача та його представника щодо поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка обґрунтувана відсутністю відомостей про смерть батька, що моральні норми суспільства не виправдовують поведінку сина, який протягом більш десяти років ( з моменту переїзду батька на нове місце проживання на початку 2000 років, як зазначив представник позивача) не цікавився здоров*ям і умовами життя батька, а тому, на думку суду, відсутність відомостей про смерть батька, незнання про своє право на отримання спадщини, не є поважними.

Під час розгляду справи в суді представник позивача не дав інших переконливих пояснень, які непереборні перешкоди позбавили його довірителя можливості своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини.

Відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину цивільна справа не містить.

Враховуючи, що а ні позивач а ні його представник - адвокат Ковальов Д.В., не надали суду документи , які б свідчили про наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, не надали обґрунтовану постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, що свідчило б про порушення права позивача, так як, відповідно, до ст..3 ЦПК України, захисту підлягає лише порушене або оспорювань право.

Відповідно до ст..11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що, позов є необгунтованим і в його задоволення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6,10, 11, 60, 209- 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст.1220,1221, 1223,1258, ч.1,3 ст. 1268, 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволені позову ОСОБА_1 до Розівської сільської ради Приазовського району Запорізької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Д. Шеїна