Справа № 459/4558/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/3847/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»звернулось в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту № 606/33-043 від 25.05.2007 року та договором поруки № 606/33-025 в сумі 249783,01 Долари США і 227692,65 грн., а також судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору № 606/33-043 від 25.05.2007 року в сумі 249 783,01 доларів США та 227 692,65 грн., що в загальній сумі в гривневому еквіваленті становить 3 462 384,18 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» по 1827,00 грн. судового збору з кожного.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що з метою забезпечення кредитного договору № 606/33-043 від 25.05.2007 року між кредитором і поручителем було укладено договір поруки. 11.08.2009 року у зв»язку із невиконанням боржником зобов»язань за кредитним договором банком було надіслано вимогу № 08.4-05/137 про дострокове погашення заборгованості. Апелянт вважає, що даною вимогою банк змінив строк настання виконання основного зобов»язання, включаючи основну суму заборгованості, відсотків за користування грошовими коштами та штрафних санкцій, оскільки у кредитному договорі чітко визначено, що основне зобов»язання повинно бути виконане строком до 23.07.2011 року. За таких обставин у банку виникло право пред»явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов»язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з 23.07.2011 року, протягом наступних шести місяців. А відтак, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов»язання має бути пред»явлено в межах строку дії поруки і навіть якщо в межах дії поруки була пред»явлена претензія і поручитель не виконав указаних у ній вимог, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилось матеріальне право.

Щодо відповідальності за кредитним договором основного боржника апелянт зазначає, що додатковою угодою № 1 про внесення змін до договору кредиту № 606/33-043 від 25.05.2007 року визначено розмір щомісячного платежу у сумі 1964,53 долари США і визначено періодичність та строк внесення відповідного платежу щомісячно 10 числа кожного місяця. Однак надіславши 11.08.2009 року вимогу № 08.4-05/137 про дострокове погашення заборгованості банк встановив новий строк виконання зобов»язання за кредитним договором, а графік повернення кредиту втратив чинність. Таким чином, банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України і змінив строк виконання зобов»язань за кредитними договорами, визначивши днем остаточного їх погашення 30-й день з дня отримання письмової вимоги, тобто 12 та 18 вересня 2010 року. З вимогами про стягнення заборгованості банк звернувся до суду в березні 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Також апелянт зазначає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про належне його повідомлення про час та дату судового засідання чим позбавлено можливості зреалізувати свої процесуальні права, що в свою чергу є підставою для перегляду заочного рішення. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту обо інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 уклали договір кредиту № 606/33-043, відповідно до умов якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 150 000.00 шв. франків, що виражалося за офіційним курсом НБУ на дату укладення в розмірі 617 086.20, % річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6 цього Договору, та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно визначеного графіку. Кінцевим терміном повернення заборгованості було встановлено до 25.05.2022 року.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 19.03.2008 року про внесення змін до договору кредиту № 606/33-043 від 25.05.2007 року, у звязку із зміною валюти зобовязання п.1.1 даного кредитного договору було викладено в такій редакції: кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру, грошові кошти у сумі 148553.73 доларів США зі сплатою 13,50 % річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду згідно з умовами п.2.6 цього Договору. В п.п. 1.3.1 було внесено зміни: слова, «що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору у розмірі 213 90.,53 шв. франків» замінити словами «що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору у розмірі 174 257.43 дол. США».

В забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором, крім іншого, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 606/33-025 від 25.05.2007 року, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 зобовязався перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 606/33-043 від 25.05.2007 року, а також відшкодування витрат кредитора, повязаних з предявленням вимог і отриманням виконання за договором кредиту та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обовязків за договором кредиту в порядку черговості, встановленої договором кредиту.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У зв»язку з невиконанням позичальником зобов»язань за кредитним договором, несплатою кредитних коштів та коштів за користування кредитом, у нього склалася заборгованість, яка, як вбачається з розрахунку, наданого банком, складається з: основної суми кредиту в розмірі 144 161.57 доларів США; відсотків за користування кредитом, нарахованих станом на 03.10.2014 року у розмірі 105 621,44 дол. США; пені за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, нарахованої з 03.10.2013 року по 02.10.2014 року у розмірі 22 201.40 грн.;

пені за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках, нарахованої з 03.10.2013 року по 02.10.2014 року у розмірі 205 491.25 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості позичальника по кредитному договору станом на 03.10.2014 року становила 249 783.01 дол. США та 227 692.65 грн., що в загальній сумі в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ 1 дол. США = 12.95 грн., станом на 03.10.2014 року, становить 3 462 384,18 грн.

Відповідач, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження внесення ним на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» коштів для погашення кредиту, на спростування наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором за вказаний період.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про підставність позову ПАТ «Уксоцбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, однак не погоджується з розміром нарахованої ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 546, 553,572 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання.

Разом з тим, за змістом ч.2 ст. 192, ч.3 ст. 533 ЦК України, Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов»язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто, поряд із стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Однак вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної суми заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасне погашення відсотків позивачем проведено в межах річного строку позовної давності, і розмір такої за несвоєчасне погашення кредиту становив 1714.39 дол. США, за несвоєчасне погашення відсотків - 15868.04 дол. США.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції залишена поза увагою валюта, в якій нарахована пеня, оскільки з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що розрахунок зазначеної заборгованості в національній валюті проведено позивачем з врахуванням курсу долара на дату формування розрахунку, розмір якого становив 12.95 грн., і розмір заборгованості по пені в національній валюті згідно з розрахунком, наданим банком, становив: заборгованість по пені на несвоєчасне погашення кредиту 22201.40 грн., за несвоєчасне погашення відсотків 205491.25 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, оскільки розрахунок пені в гривнях повинен здійснювати з врахуванням курсу долара не на день формування розрахунку, а на день нарахування пені.

З врахуванням того, що курс долара в період з 02.10.2013 р. до 10.01.2014 р. становив 7.9930; з 11.01.2014 р. до 10.02.2014 р. 8.5282; з 11.02.2014 р. до 11.03.2014 р. 9.2359; з 12.03.2014 р до 10.04.2014 р. 12.617898; з 11.04.2014 р. до 14.04.2014 р. т 12.97709; з 15.04.2014 р. до 12.05.2014 р. 11.605445 ; з 13.05.2014 р до 10.06.2014 р. 11.803521; з 11.06.2014 р. до 10.07.2014 р. 11.6957; з 11.07.2014 р. до 16.07.2014 р. 11.718072; з 17.07.2014 р. до 11.08.2014 р. 12.825978; з 12.08.2014 р. до 10.09.2014 р. - 12.951794; з 11.09.2014 р. до 02.10.2014 р. 12.950006, грн., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту становить 19172.50 грн.; за несвоєчасне погашення відсотків 173832.21 грн., а всього 193004.71 грн.

За таких обставин заочне рішення суду в частині стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по пені слід змінити, зменшивши розмір пені, яка підлягає стягненню на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з 227692.65 грн. до 193004.71 грн., а розмір загальної суми заборгованості в гривневому еквіваленті зменшити з 3 462 384.18 грн. до 3427696.24 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» суд першої інстанції прийшов до висновку про солідарне стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором як з боржника, ОСОБА_5, так і з поручителя, ОСОБА_2.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про солідарне стягнення заборгованості з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 кредитного договору позичальник зобов»язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього договору; достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3, 3.2.3, 4.4., 4.5, 5.4 цього договору.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до п. 6.2 договору поруки цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період часу, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч.1 ст. 252, ч.1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями , голинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

А відтак, умова договору поруки про дію поруки до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань не є установленням строку дії поруки.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» направляв ОСОБА_2 вимогу - повідомлення № 19.1-06/7853/2 від 26.04.2013 року, згідно з якими банк вимагав від позичальника та поручителя виконати умови договору, з врахуванням положень п. 3.1.1. кредитного договору, сплатити заборгованість за кредитним договором протягом одного робочого дня від дати отримання листа. Така ж вимога була направлена і ОСОБА_5

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про задоволення позову до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором, банк, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і вправі був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з дня настання виконання основного зобов»язання.

З позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором лише 17 жовтня 2014 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя, не звернув уваги на те, що з врахуванням положень ч.4 ст. 559 ЦК України, порука ОСОБА_2 припинилася, а відтак він не може нести солідарної з боржником відповідальності за невиконання ним умов кредитного договору.

За таких обставин заборгованість за кредитним договором № 606/33-043, укладеним 25.05.2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк», підлягає стягненню лише з боржника, ОСОБА_5

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п. п. 2, 3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року - в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 606/33-043 від 25.05.2007 року в сумі 249 783,01 доларів США та 227 692,65 грн., що в загальній сумі в гривневому еквіваленті становить 3 462 384,18 грн. та в частині стягнення 1827 00 грн. судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення, яким відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» в задоволенні вимог до ОСОБА_2.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року - в частині стягнення пені та стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті - змінити, зменшивщи розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з 227692.65 грн. до 193004.71 грн., а розмір загальної суми заборгованості в гривневому еквіваленті зменшити з 3 462 384.18 грн. до 3427696.24 грн.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року - в частині стягнення судових витрат змінити, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3654.00 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 2009 .70 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_6