Справа № 183/4577/16
№ 2/183/2475/16
07 вересня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач звернувся до суду з означеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: вул. Дзержинського, 108, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. У вказаному будинку, окрім позивача та членів його сім`ї зареєстровано сина позивача ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3, які з 2001 року у будинку не проживають, проживають окремо, самостійно ведуть господарство, мають власну сім`ю, означеним житловим приміщенням не користуються, не приймають участі в утриманні будинку, чим порушують права позивача. Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним будинком.
Позивач надала суду заяву, згідно якої просить розглядати позов за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу будинку від 27 лютого 1990 року належить будинок, розташований за адресою: вул. Кущівська (Дзержинського), 108, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 грудня 2011 року.
Також у вказаному житловому приміщенні, згідно довідок ГУ ДМС України в Дніпропетровської області з 02 лютого 2001 року зареєстровано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 сина позивача та з 21 квітня 2011 року - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 онука позивача.
Як вбачається з Акту голови квартального комітету № 4 м. Новомосковська від 08 серпня 2016 року, складеного за участі мешканців будинків по вул. Кущівській (Дзержинського), 106/1, 104, 116 в м.Новомосковську Дніпровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають у будинку за адресою місця реєстрації з 2001 року по 08 серпня 2016 року.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у будинку за адресою: вул. Кущівська (Дзержинського), 108, м. Новомосковськ Дніпропетровської області відповідачі не проживають більше року, а лише зареєстровані в ньому. У відповідності до п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Так, згідно матеріалів справи не вбачається наявності договору чи заповіту, на підставі яких встановлено сервітут відповідача щодо користування будинком, належним позивачу, матеріали справи свідчать про відсутність відповідача у житловому приміщенні, що належить позивачу більше, ніж 1 рік.
За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень, тому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,88,209, 212-215,224,226 ЦПК України суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинку, розташованого за адресою: вул. Кущівська (Дзержинського), 108, м. Новомосковськ Дніпропетровської області.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинку, розташованого за адресою: вул. Кущівська (Дзержинського), 108, м. Новомосковськ Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судові витрати в розмірі по 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 60 копійок з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов