Справа № 505/623/16-ц
Провадження № 2/505/579/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

г о л о в у ю ч о г о судді Нікітішина В.П.

при с е к р е т а р і ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільску Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4, звернувся 10.02.2016 року в суд з цим позовом, стверджуючи, що 02 червня 2015 року Котовським міськрайонним судом Одеської області в складі головуючого судді - Фабіжевського С.А., при секретарі Бондаренко Н.І. постановлено рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування удаваним, визнання договору купівлі-продажу дійсним, розподіл майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 О М. про визнання спільної сумісної власності подружжя, поділ майна та визнання права власності на частку в нерухомому майні.

23 грудня 2015 року Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого-судді Комлевої О.С., суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В. розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції та постановлено рішення про часткове задоволення апеляційної скарги.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції відмовляючи позивачу у вимогах про визнання договору дарування квартири удаваним, визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя суд першої інстанції встановив наступні обставини: «що згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 15-2014 від 14 серпня 2014 року (а.с. 108-117 даної справи) станом на дату обстеження квартири АДРЕСА_1 «в» в м. Котовську Одеської області, встановлено, що у законному порядку квартиру було переплановано та проведено ремонтно-відновлювальні роботи, що суттєво збільшило вартість об'єкту дослідження. Вартість таких робіт на цей час складає 69640 грн. У цьому випадку позивач має всі підстави для звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про стягнення на свою користь половини втрачених на це коштів. Однак, на час розгляду судом справи він таких вимог не заявив, сам же суд невзмозі виходити за межі позовних вимог.»

Отже, не підлягає доказуванню той факт, що він знаходячись у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 провів ремонт та перепланування квартири відповідачки, вартість цього ремонту проведеного за спільні кошти подружжя становить 69640 гривень.

З наведених підстав вважає, що у нього є усі підстави вимагати стягнення з відповідачки 1/2 коштів, які належали подружжю на праві спільної власності та витрачені на ремонт та перепланування квартири, що складає 34820 грн.

Позивач просив ухвалити рішення суду, яким: стягнути з ОСОБА_3 на його користь 34820 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять грн..) - витрати на перепланування та проведення ремонтно-відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_2 «в» в місті Котовську Одеської області.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та позовні вимоги підтримав у повному обсязі і наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідачки за довіреністю ОСОБА_6 у судове засідання не зявилась. Справу просила розглянути у її відсутність та відмовити у позові у повному обсязі.

Свою позицію виклала у письмовому запереченні до позову від 08.08.2016 року, в якому зазначала, що рішенням Котовського міськрайонного суду від 02.06.2015 року, частково зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.12.2015 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_3 (зараз Подільськ) є і була з 1998 року приватною власністю ОСОБА_3 043., за час перебування у шлюбі не зазнала поліпшень та не збільшила свою вартість, а отже в сенсі норм ст.61 ЩІК України цей факт не потребує доказування. Крім того, поділу підлягає саме майно, що належить до спільної сумісної власності подружжя та поділ здійснюється в натурі, тому вартість ремонтних робіт не може бути поділена між подружжям. Посилання позивача на ч.3 ст. 386 ЦК України є також хибним, безпідставним та не підтверджене жодними доказами. У звязку з вищенаведеним, просила відмовити у задоволенні позов уу повному обсязі.

Дослідивши письмові докази у справі, оглянувши матеріали цивільної справи №505/650/14-ц у спорі між цими ж сторонами щодо поділу спільного майна подружжя, суд приходить до висновку про таке.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що з 1993 року по 13 лютого 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі.

За час перебування у шлюбі, сім'я ОСОБА_3 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Квартира АДРЕСА_4, належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 20.05.1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Котовського нотаріального округу, зареєстровано у реєстрі за №1249.

Тобто є її особистою приватною власністю.

Висновком №15-2014 від 14.08.2014 року судової будівельно-технічної експертизи, встановлено, зокрема, що за матеріалами технічної інвентаризації станом на дату придбання обєкту нерухомості, а саме 20.05.1998 року, квартира АДРЕСА_5, мала просте оздоблення. Станом на дату обстеження, 14.08.2014 року, у квартирі здійснено перепланування та проведено ремонтно-оздоблювальні роботи, що суттєво збільшило вартість обєкту дослідження. Вартість ремонтно-будівельних робіт у квартирі станом на дату оцінки 14.08.2014 року складає - 69640,00 грн.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 р., з наступними змінами, «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», особи, що брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю) будинку, якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони брали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст. 156 ЖК обов'язок.

За змістом ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових коштів або затрат другого з подружжя, воно, у разі спору, може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо внесок одного з подружжя у поліпшенні майна не дає підстав для визнання цього майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, то він має право на відшкодування затрат, понесених на поліпшення майна.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.06.2015 року у цивільній справі №505/650/14-ц між цими ж сторонами щодо поділу майна подружжя встановлено, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 15-2014 від 14 серпня 2014 року (а.с. 108-117 цієї справи) станом на дату обстеження квартири АДРЕСА_1 «в» в м. Котовську Одеської області, встановлено, що у законному порядку квартиру було переплановано та проведено ремонтно-відновлювальні роботи, що суттєво збільшило вартість об'єкту дослідження. Вартість таких робіт на цей час складає 69640 грн. У цьому випадку позивач має всі підстави для звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про стягнення на свою користь половини втрачених на це коштів.

Тому оскільки вартість спірної квартири значно збільшилася за рахунок її ремонту та перепланування під час спільного проживання сторін однією сімєю, то за змістом ст.62 СК України та розяснень, які містяться у п.п.4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» позивач має право на відшкодування витрат на проведення робіт з поліпшення спірної квартири у половинному розмірі від вартості такого поліпшення.

У звязку із задоволенням позову у повному обсязі документально підтверджені судові витрати у справі суд покладає на сторону відповідача.

Керуючись ст.ст.10,60,61,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.8; 10; 61; 62; 70 СК України, ст.ст.15; 187; ч.ч.3,4 ст.390 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 34820 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять грн.) - витрат на перепланування та проведення ремонтно-відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_2 «в» в місті Котовську Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я