УхвалА

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 4 червня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 15 035 доларів 58 центів США строком до 3 червня 2015 року та з метою забезпечення виконання указаного кредитного зобов'язання передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитно-заставного договору виникла заборгованість у розмірі 4 498 доларів 93 центів США, що еквівалентно 71 083 грн 16 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд у рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором звернути стягнення на предмет застави.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 липня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 4 червня 2008 року в розмірі 4 498 доларів 93 центів США, що еквівалентно 71 083 грн 16 коп., вилучено у ОСОБА_4 та передано ПАТ КБ «Приватбанк» предмет застави - автомобіль «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Звернуто стягнення на предмет застави - указаний автомобіль шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату, зняттям автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно виходив з того, що у зв'язку виникненням заборгованості за кредитно-заставним договором банк реалізував своє диспозитивне право та звернув стягнення на предмет застави шляхом продажу заставного майна банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою, що відповідає положенням ст. 590 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» та умовам договору.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6 - 10 цс 13 від 6 березня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги про неспівмірність заборгованості за кредитно-заставним договором з вартістю майна, переданого в заставу в рахунок забезпечення належного його виконання, а також те, що ОСОБА_4 виплатив більшу частину кредитної заборгованості, не є підставою для відмови у позові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6 - 340 цс 15 від 4 листопада 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Колегія суддів також зазначає, що посилання касаційної скарги на спірність деяких умов договору, зокрема, щодо сплати комісії, безпідставні, оскільки відповідач договір не оспорив, а в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В. Закропивний

С.П. Штелик