Справа 760/2176/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Меуш К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», Державної виконавчої служби України, третя особа Перша Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності та звільнення майна із-під арешту.

Рішення набрало законної сили.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі, посилаючись на те, що при вирішенні справи суд не вирішив питання щодо позовної вимоги про скасування арешту земельної ділянки, що належить позивачу, вжитого на підставі постанови від 18 жовтня 2010 року слідчого Київської транспортної прокуратури Смітюха О.Ф. у кримінальній справі щодо колишнього директора ДП «Завод 410 цивільної авіації» ОСОБА_4 за фактом перевищення ним службових повноважень.

У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Пояснив суду, що ОСОБА_1 є власником арештованої земельної ділянки, на яку був накладений арешт за ухвалою суду як забезпечення позову, на підставі акту опису та арешту державного виконавця та за постановою від 18 жовтня 2010 року слідчого Київської транспортної прокуратури в кримінальній справі. Всі арешти, крім накладеного в кримінальній справі, вже скасовані.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року частково задоволено його позов, виключено спірну земельну ділянку з акту опису та арешту та звільнено майно з-під арешту. Разом з тим, зареєструвати своє право власності він не в змозі, оскільки йому неодноразово було відмовлено у вчиненні такої дії. Реєстратор посилається на те, що в рішенні суду не зазначено який арешт скасовано та чи є цей арешт, накладений саме за постановою слідчого прокуратури.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, їх неявка розгляду заяви не перешкоджає.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», Державної виконавчої служби України, третя особа: Перша Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності та звільнення майна із-під арешту.

Виключено з акту опису й арешту майна від 27 січня 2012 року серія АА № 041068 (ВП № 26751225), складеного державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3722/10, виданого 20 травня 2011 року Солом'янським районним судом м. Києва майно - земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), що належить ОСОБА_1 та звільнено майно з-під арешту.

Судом також розподілено судові витрати в справі, а в решті позову відмовлено (т. 2, а.с. 242-245).

Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 травня 2015 року (т. 3, а.с. 245-246) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року (т. 4, а.с. 157-159).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Заявник посилається на те, що реєстратор відмовляється зареєструвати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки в рішенні суду не зазначено який арешт скасовано та чи є цей арешт, накладеним саме за постановою слідчого прокуратури.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просив суд звільнити з-під арешту земельну ділянку та в тексті позовної заяви посилався на наявність арешту, накладеного на підставі постанови слідчого прокуратури (т. 1, а.с. 1-5).

У резолютивній частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року зазначено про задоволення вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту.

Вбачається, що вимога позивача судом розглянута, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Суд вважає, що при наявності таких обставин, закон передбачає інший порядок уточнення змісту рішення суду - шляхом звернення з заявою про роз'яснення рішення суду (ст. 221 ЦПК України).

З огляду на наведене, заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», Державної виконавчої служби України, третя особа Перша Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності та звільнення майна із-під арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)