АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3651/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/1121/16 Доповідач - Сташків Б.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Жолудько Л. Д., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

та сторін - представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей.

В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з ОСОБА_3 У зареєстрованому шлюбі з 25.01.2007 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду 01 липня 2014 року. Вказала, що за час подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом з нею та повністю на її утриманні. Зазначила, що ОСОБА_3, маючи можливість, не надає матеріальної допомоги на дітей, чим порушує свій батьківський обов'язок. А тому просила стягнути в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 1000 гривень , на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 05 квітня 2016 року та до досягнення ними повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітніх дітей у в межах суми платежу за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримали, вказавши, що для відповідача, як для особи, яка має не стабільний, мінливий дохід, визначений судом розмір аліментів у розмірі 1000 грн. є завеликим.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечив проти поданої апеляційної скарги, вважаючи, що сума яку пропонує сплачувати апелянт у розмірі 500 грн. на кожну дитину є недостатньою для належного утримання дітей.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, який згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2014 року розірваний.

Під час перебування в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_5, згідно НОМЕР_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_6, згідно НОМЕР_4.

Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю та перебувають повністю на її утриманні.

Згідно довідок Гає-Розтоцької сільської ради Зборівського району Тернопільської області від 18 квітня 2016 року № 264, 265 ОСОБА_3 Земельними ділянками не користується, земельного паю немає та не працює, згідно трудової книжки АХ № 268001 з 04.04.2011 року і на даний час.

Згідно довідки Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06 червня 2016 року № 19405/7/19-18-11-02-30, за реєстраційним номером облікової картки платника податків ОСОБА_3 За період з 01 травня 2015 року по 31 березня 2016 року у Державному реєстрі фізичних осіб- платників податків інформація про доходи відсутня.

Як вбачається із довідок Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації від 16 травня 2016 року № 782, 783 ОСОБА_1 отримує державну допомогу малозабезпеченим сімям, яку отримано в сумі 13 513, 97 грн. за період з грудня 2015 року по травень 2016 року та державну допомогу при народженні першої дитини, яку отрмано в сумі 6 075 грн. за цей самий період.

Відповідач після розлучення в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то у відповідності до приписів ст.184 СК України, присудженню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, стягнутого оскаржуваним рішенням до розміру 500 грн., є неприйнятими з урахуванням того, що відповідач є працездатною особою і має обов'язок з утримання своїх дітей. До того ж зменшення розміру аліментів до мінімального розміру не узгоджується із положеннями Конвенції ООН про права дитини.

Проте, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції в достатній мірі не дотримався приписів ч.2 ст.182 СК України та не перевірив заперечень відповідача щодо наявності у ОСОБА_3 обставин, які повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, а саме, відсутність постійного місця роботи, наявності у ОСОБА_3 непрацездатного батька, (з яким він проживає) - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, який потребує лікування, оскільки має хронічну хворобу- правобічний коксартроз ІІ ступеню, про що свідчить довідка № 169, яка видана Більче-Золотецькою обласною фізіотерапевтичною лікарнею реабілітації та перебування матері на лікуванні за межами України.

Так, згідно ст.202 СК України обов'язком відповідача є, також утримання батьків.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, тому рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1000 грн до 750 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 серпня 2016 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей, зокрема на кожну дитину: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1000 (одна тисяча) грн. до 750 (сімсот п'ятдесят) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05 квітня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків