Справа № 126/2471/15-ц Провадження № 22-ц/772/787/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чуприни В.О., Чорного В.І.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 11.01.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року позивач звернулась в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.12.2013 року помер ОСОБА_5 з яким вона уклала шлюб, що був зареєстрований 12.05.2013 року виконкомом Баланівської сільської ради Бершадського району за актовим записом №2, однак проживали вони разом та вели спільне господарство з 2011 року. В позові вказано, що за час спільного проживання ОСОБА_5 неодноразово запевняв її в тому, що все його майно та житловий будинок в разі його смерті залишиться їй, так як вона його доглядає. Під час реєстрації шлюбу, у сільській раді їй повідомили про те, що ОСОБА_5 у 2010 році склав заповіт, яким все належне йому майно заповів своїй сестрі, при цьому останній виявив намір вирішити дане питання, однак секретар сільської ради порадила звернутися пізніше. Заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 28.08.2013 року шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано, проте ухвалою суду від 24.07.2014 року рішення суду скасовано, а справу закрито. Позивач вважає, що вона є особою, яка має право звернутись до суду та оскаржити заповіт, який було складено її покійним чоловіком, оскільки він складений без його вільного волевиявлення, так як за життя він неодноразово вказував на те, що бажає все своє майно залишити їй, дані твердження він висловлював також у листах. В грудні 2013 року вона перебувала у своєї матері в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області та про смерть чоловіка їй не повідомили, а згодом вона дізналась, що сестра чоловіка поховала його самостійно та оформила на себе належний померлому житловий будинок, а тому позивач просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6, посвідчений секретарем Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13.10.2015 року проведено заміну неналежної сторони, а саме відповідача ОСОБА_7 на ОСОБА_3.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 11.01.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Приватний нотаріус Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено факт свого права на частку в спадковому майні, і що на момент смерті спадкодавця вона не була його дружиною та не входить до кола спадкоємців.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.12.2013 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина.

Із відповіді №725/01-16 від 29.09.2015 року, наданої Бершадською державною нотаріальною конторою видно, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу ОСОБА_4.

08.06.2010 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_4, відповідно до якого усе своє майно він заповів ОСОБА_3.

Згідно довідки №729 від 25.12.2013 року, виданої виконкомом Баланівської сільської ради Бершадського району, у померлого ОСОБА_5 є спадкоємець за заповітом і за законом його сестра ОСОБА_3. Інших спадкоємців, що проживали разом з померлим немає.

З інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №37863393 від 12.07.2014 року видно, що заповіт ОСОБА_5 є чинним та на день формування ніким не оскаржений.

12.07.2014 року ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 3,2493 га та 3,4150 га, які розташовані на території Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Згідно із ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У розясненнях, які містяться в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2 заявлено вимогу про визнання недійсним складеного ОСОБА_5 заповіту, обґрунтовуючи вимогу відсутністю вільного волевиявлення заповідача, оскільки останній висловлював намір залишити майно їй, як дружині.

Судова колегія вважає, що дане твердження позивача є безпідставним і не свідчить про відсутність вільного волевиявлення заповідача на час складення заповіту, оскільки заповіт складено 08.06.2010 року, а шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було зареєстровано 12.05.2013 року, що підтверджується актовим записом №2, зробленим виконкомом Баланівської сільської ради Бершадського району і як встановлено в судовому засіданні, що на момент складення заповіту, позивач та спадкодавець навіть не були знайомі.

Інших доводів, які б свідчили про те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, позивачем не надано.

Крім того, заочним рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 28.08.2013 року, яке набуло законної сили, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано, тобто на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, позивач не була його дружиною і відповідно в даному випадку її цивільні права або інтереси не порушені

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо безпідставності заявленого позову.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, позивач була його дружиною, є безпідставними, оскільки шлюб між ними було розірвано рішенням суду від 28.08.2013 року, яке набуло законної сили, а ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24.07.2014 року закрито лише провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 28.08.2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Щодо викладених посилань на порушення судом першої інстанції прав позивача на надання доказів, то останні на увагу не заслуговують, оскільки суперечать матеріалам справи, а також не спростовують висновок суду доводи про невірну оцінку показів сторін та свідків.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 11.01.2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_8

Судді: /підпис/ ОСОБА_9

/підпис/ ОСОБА_10

Згідно з оригіналом: