Справа № 713/285/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Бондаренка Ю.О., Павліченко С.В.,

секретарі Сочка І.І.,

з участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 23 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення суми за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернувся в суд із даним позовом мотивуючи тим, що 20 червня 2009 року ОСОБА_3 позичив у нього 70 000 доларів США, що на момент позики було еквівалентно 560 000 грн. для купівлі будинку, що підтверджується розпискою та зобовязався повернути їх до 20 червня 2010 року. Будинок був придбаний відповідачами на позичені кошти в інтересах сімї, позичальник у встановлений у розписці термін грошові кошти не повернув і просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та дружини відповідача ОСОБА_1 на його користь борг за договором позики у сумі 560 000 грн..

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 предявила зустрічний позов мотивуючи тим, що договір позики укладено без її відома та згоди, його вартість є значною та виходить за межі дрібного побутового, а тому, посилаючись на ч.2 ст.65 СК України просила визнати зазначений договір позики недійсним.

Рішенням Хустського районного суду від 23 квітня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у сумі 560 000 грн. та судові витрати у розмірі 1 717 грн..

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики відмовлено.

В апеляційні скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 і відмови у зустрічному позові ОСОБА_1 передбачені чинним законодавством відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

При зверненні до суду із позовом позивач на підставі заявлених вимог надав розписку, якою 20 червня 2009 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір позики про отримання останнім в борг 70 000 доларів США, що еквівалентно 560 000 грн. з кінцевим терміном повернення на протязі одного року з моменту отримання позики. У розписці зазначено, що кошти позикодавець надав позичальнику виключно для придбання житлового будинку по вул.Петенька воєводи у м.Хуст.

22 червня 2009 року між ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_5 і ОСОБА_1 з іншого боку укладено договір купівлі-продажу будинку №8 по вул.Петенька воєводи у м.Хуст за цим договором покупці набули у власність зазначений будинок у рівних частинах, визначивши його вартість у 608 000 грн..

У відповідності до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Розмір позики на суму 70 000 доларів США не може вважатися дрібним побутовим і виходить за межі такого і ОСОБА_1 має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такий, що укладений без її згоди.

У відповідності до ст.65 ч.3 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Договір позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено у письмовій формі то і обовязково повинна бути письмова згода ОСОБА_1 на її укладення і таку письмову згоду нею не надавалося.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Оскільки, укладений договір позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виходить за межі дрібного побутового і письмова згода ОСОБА_1 на її укладення не надавалась, що суперечить ст.65 ч.2 СК України і такий договір підлягає визнанню недійсним у відповідності до ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Разом з тим, у звязку з визнанням недійсності правочину, судова колегія вважає згідно до ст.216 ЦК України застосувати правові наслідки недійсності правочину, яким зобовязати ОСОБА_8 повернути ОСОБА_7 560 000 грн. за договором.

При вирішенні даного спору, судова колегія не погоджується із висновком викладеним в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року, що сторонами не заперечується, що отримані ОСОБА_5 за договором позики від 20 червня 2009 року грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, що еквівалентно 560 000 грн. були витрачені останнім для придбання житлового будинку, який зареєстрований за подружжям в рівних частках по 1/2 частині за кожним, оскільки ця обставина заперечується ОСОБА_1, яка і предявила зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним і нею заперечується сам факт отримання коштів ОСОБА_8 від ОСОБА_7 для придбання житлового будинку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності до п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, ст.65 ч.2 СК України, ст.203 ч.1, ст.215 ч.1, 216 ЦК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 23 квітня 2013 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір позики укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 20 червня 2009 року на суму 70 000 доларів США.

Зобовязати ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 560 000 грн. за договором позики.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді:

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_9