Справа №575/250/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1312/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, територіальної громади в особі Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті її свекрухи ОСОБА_6, яка померла 10 червня 2011 року в с.Попівка Великописаірвського району Сумської області, мотивуючи свої вимоги тим, що нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини за пропуском строку. Вона помилково вважала, що заповіт автоматично надає їй право на спадкування майна, їй не було відомо про необхідність подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 30 червня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволений.

Визначено ОСОБА_5 додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 10 червня 2011 року в с.Попівка Великописаірвського району Сумської області.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

При цьому вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тій обставині, що позивач не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, хоча мала реальну можливість звернутися до нотаріуса особисто з відповідною заявою, оскільки в шестимісячний термін, визначений законом, мінімум тричі особисто приїздила до районного центру, де знаходиться нотаріальна контора. Надані позивачем медичні довідки не підтверджують факту її тривалого лікування в медичних установах, а лише підтверджують факти звернення для огляду до лікарні. Вважає, що суду слід критично оцінювати той факт, що позивач лише майже через пять років після спливу шестимісячного строку звернулася до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини та оформлення спадкових прав. В дійсності ж, дана обставина лише підтверджує, що дійсною причиною пропуску строку є необізнаність позивача у вимогах законодавства України щодо процедури спадкування, яка помилково вважала, що після смерті ОСОБА_6 заповіт останньої автоматично надає їй право на спадкування спірного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів у ній викладених, пояснення ОСОБА_5, її представника ОСОБА_7, які проти скарги заперечують, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи наявний спір та задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що хвороба останньої, її сина та чоловіка, які співпадають з шестимісячним терміном, визначеним законодавством для прийняття спадщини, а також відсутність коштів для оформлення спадщини є тими істотними труднощами для спадкоємця, які перешкодили своєчасному зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому, визнав причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_6 померла 10 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області (а.с.6).

ОСОБА_6 згідно Державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 № 650157 та серії Р2 № 660968 належали земельні ділянки площею 0,18 га та 1,621 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області (а.с.9,10).

Згідно заповіту, складеного та посвідченого секретарем Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області 03 лютого 2009 року, ОСОБА_6 належну їй земельну ділянку площею 1,801га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Попівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, яка належала їй на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 № 650157 та серії Р2 № 660968, заповідала ОСОБА_5 (а.с.7).

Даний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру заповітів (а.с.25-31).

На звернення ОСОБА_5 приватним нотаріусом Великописарівського районного нотаріального округу Сумської області відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини у звязку з пропуском шестимісячного строку, визначеного законодавством, та розяснено порядок звернення до суду (а.с.14).

Згідно довідки приватного нотаріуса ОСОБА_8 (а.с.37) 03 жовтня 2011 року на підставі заяви ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа № 160/2011 після смерті ОСОБА_6 Будь-які інші спадкоємці заяви не подавали. Свідоцтва про право власності не спадщину не видавалися.

ОСОБА_3 є донькою померлої ОСОБА_6

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43464158 від 01 квітня 2016 року вбачається, що приватним нотаріусом Великописарівського району ОСОБА_9 03 жовтня 2011 року відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_6, яка померла 10 червня 2011 року (а.с.25).

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не завив про відмову від неї

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини

Як розяснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від №7 від 30.05.2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до розяснень наданих ВСС України у п.2 Листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду, ОСОБА_5 обґрунтовувала причину пропуску строку вступу до спадщини юридичною необізнаністю, тобто обставиною, яка з огляду на вищевикладене не може бути визнана поважною. Під час слухання справи у суді першої інстанції позивачка зазначала про свою хворобу та хворобу членів сімї, яка перешкоджала їй протягом шести місяців подати до нотаріальної контори заяву про вступ до спадщини. Але на підтвердження зазначених обставин нею не надано жодного належного письмового доказу. Медична документація, яка міститься в матеріалах справи (а.с.93), свідчить лише про те, що позивачка та її син зверталися для медичного огляду, при цьому звернення до лікарів мали місце протягом серпня 2010 року грудня 2011 року, тобто в тому числі задовго до смерті ОСОБА_10, померлої 10 червня 2011 року .

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30 червня 2016 року.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 606 грн. 32 коп. у відшкодування сплаченого нею судового збору за апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: