Єдиний унікальний номер 225/3652/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1501/2016
Єдиний унікальний номер 225/3652/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/1501/2016
Головуючий у 1 інстанції - Нємиш Н.В. Доповідач - Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Никифоряка Л.П., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу державного підприємства «Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах і інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до державного підприємства «Торецьквугілля» (до перейменування державне підприємство «Дзержинськвугілля») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 01 липня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнути з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, 50000 гр.

Стягнути з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на відшкодування моральної шкоди, завданої малолітній ОСОБА_2 загибеллю батька, в інтересах якої дії ОСОБА_1, 50000 грн.

В решті позову відмовити.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Державне підприємство «Дзержинськвугілля» (після перейменування державне підприємство «Торецьквугілля»), не погоджуючись з рішенням в частині задоволення позовних вимог, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про завдання позивачам моральної шкоди підприємством, оскільки такий факт не підтверджується доказами. Суд не навів мотивів, з яких він виходив при визначенні розміру відшкодування, який є занадто великим і не відповідає судовій практиці.

У судовому засіданні представник державного підприємства «Торецьквугілля» Миркін О.М. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року при виконанні трудових обов'язків загинув ОСОБА_4 - чоловік та батько позивачів. Його смертю позивачам завдана моральна шкода, відповідальність за яку несе відповідач.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вимоги позивачів про стягнення на їх користь моральної шкоди підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судом установлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2, народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є дружиною та донькою ОСОБА_4, який працював заступником начальника дільниці № 95-1160м відокремленого підрозділу шахта «Північна» державного підприємства «Дзержинськвугілля» і ІНФОРМАЦІЯ_1 року загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві.

За наслідками розслідування нещасного випадку проведено спеціальне розслідування та складено акти форми Н-1 № 7 і форми Н-5 (ас.15-21, 22-31).

Зазначеними актами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 00 годин 35 хвилин сталося обвалення в лаві дільниці № 95-1160м, приблизно в уступах № 9 та № 8 був застигнутий обваленням ОСОБА_4, що призвело до його загибелі.

Комісія з розслідування встановила причини нещасного випадку і коло осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці та які є працівниками підприємства.

Ці обставини відповідачем не спростовані.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що загибеллю ОСОБА_4 його дружині та малолітній доньці завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці ОСОБА_4, унаслідок чого останній був смертельно травмований.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу, тому суд першої інстанції обґрунтовано застосував до них положення статей 23, 1167, 1168 ЦК.

Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачам моральної шкоди, завданої смертю чоловіка та батька.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги щодо ненадання позивачами доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки факт смерті близької людини є доказом заподіяння моральної шкоди.

Розмір компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивачів, визначений судом у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням їх тривалості, істотності вимушених змін у життєвих стосунках сім'ї потерпілого. При визначенні розміру відшкодування судом враховані вимоги розумності і справедливості; роз'яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Підстав для зменшення визначеного місцевим судом розміру компенсації апеляційний суд не встановив. Заперечуючи проти розміру стягнутої на користь позивачів компенсації, відповідач на порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надав належних і допустимих доказів.

Мотиви, з яких суд виходив при визначенні розміру компенсації, зазначені судом у мотивувальній частині відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України. Отже, колегія суддів відхиляє доводи скарги в цій частині як безпідставні.

З урахуванням наведеного апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Торецьквугілля» відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді