Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов'язання звільнити земельну ділянку, відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, в якому з урахуванням уточнень просила скасувати розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 09 жовтня 2012 року № 1911/А-2012 та визнати недійсним виданий ОСОБА_5 на його підставі державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельні ділянки № НОМЕР_3 та Ѕ № НОМЕР_4 площею 0, 0797 га.

Зазначала, що вказані земельні ділянки їй, позивачці, надано у користування як члену садівничого товариства «Надія», до якого її прийнято

27 травня 2006 року. Відповідач із членів товариства виключена у квітні 2001 року, спірні земельні ділянки при видачі відповідачці оспорюваних правовстановлюючих документів не були вільними.

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання звільнити земельну ділянку, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що у 1989 році на підставі державного акта на право користування землею серії Б № 055756 художній школі № 2 було надано 0, 4 га землі для передачі її в користування робітникам школи. 13 квітня 1989 року загальні збори профспілок цієї школи здійснили розподіл земельних ділянок. Земельні ділянки № НОМЕР_3 та Ѕ № НОМЕР_4 були надані їй у користування як вчителю школи. Рішенням Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 3 від 26 січня 1994 року їй передано у власність вказані земельні ділянки № НОМЕР_3 та Ѕ № НОМЕР_4, де вона збудувала невелику споруду для відпочинку, посадила плодові дерева та кущі, купила бак для води. У грудні 2012 року на підставі нового Земельного кодексу України (перехідні положення), розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від

09 жовтня 2012 року № 1911/А-2012 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельні ділянки № НОМЕР_3 та Ѕ № НОМЕР_4 площею 0, 0797 га на її ім'я.

Зазначала, що загальні збори садівничого товариства «Надія» не уповноважені надавати земельні ділянки, оскільки такі повноваження належать до компетенції органів державної влади та органів місцевого самоврядування, тому відповідач зайняла земельну ділянку протиправно, перешкоджає їй користуватися землею, що завдає моральних страждань. Просила зобов'язати ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку від складного дачного будинку та стягнути з неї 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Скасовано розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 09 жовтня 2012 року №1911/А-2012 «Про затвердження технічної документації із землеустрою на видачу державного акту на право власності на земельну ділянку гр. України ОСОБА_4 для ведення садівництва на території Любопільської сільської ради». Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №208654, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 13 грудня 2012 року, виданий ОСОБА_4 на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 09 жовтня 2012 року № 1911/А-2012 на земельну ділянку площею 0, 0797 га, розташовану на території Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області СМ «Любопіль», СТНП «Надежда», вул. Ласковая, діл. № НОМЕР_3, Ѕ діл. № НОМЕР_4 для ведення садівництва. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області про скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов'язання звільнити земельну ділянку, відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши викладені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ч. ч.1, 2 ст. 116 ЗК України (у редакції на момент звернення ОСОБА_3 із позовом), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 35 ЗК України (у редакції на момент звернення ОСОБА_3 із позовом), громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Приватизація земельної ділянки громадянином-членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Наведена право громадянина-члена садівницького товариства реалізуються у порядку ст. 118 ЗК України.

У справі встановлено, що згідно архівної довідки № 932 від 06 червня 2008 року рішенням виконкому Комінтернівської районної Ради народних депутатів № 221/3 від 15 вересня 1988 року із земель колгоспу ім. Суворова на території Любопільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області вилучено 270,0 га для ведення колективного садівництва підприємствами, установами і організаціями м. Одеси, з яких 0,4 га землі передано Одеській художній школі № 2. У 1989 році Одеська художня школа № 2 отримала державний акт на право користування землею безстроково, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 244.

Рішенням трудового колективу і профкому художньої школи № 2 м. Одеси члену трудового колективу школи ОСОБА_4 виділено для ведення садівництва земельну ділянку № НОМЕР_3, й Ѕ земельної ділянки № НОМЕР_4. В подальшому шість земельних ділянок художньої школи № 2 м. Одеси було об'єднано із земельними ділянками Київського районного відділу освіти м. Одеси.

Зборами садоводів Київського райвідділу освіти прийнято Статут садівничого товариства на паях «Надія», зареєстрований рішенням Комінтернівської районної Ради народних депутатів №367 від 21 грудня 1994 року.

На підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області 1911/А-2012 від 09 жовтня 2012 року ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельні ділянки № НОМЕР_3 та Ѕ № НОМЕР_4 площею 0,0797, які розташовані в Одеській області Комінтернівського району Любопільська сільська рада СТНП «Надія».

Згідно ст. 57 ЗК України (у редакції станом на 26 січня 1994 року - дату первинної передачі землі ОСОБА_4 для ведення індивідуального садівництва, це рішення не скасовано) для ведення колективного садівництва кооперативам громадян за рішенням сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 0,12 гектара на одного члена кооперативу.

Земельні ділянки для колективного садівництва складаються із земель загального користування, що перебувають у колективній власності кооперативу, та із земель, що перебувають у приватній власності членів кооперативу.

До земель загального користування належать земельні ділянки, зайняті охоронними зонами, шляхами, проїздами, спорудами та іншими об'єктами загального користування.

На землі загального користування сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів садівницькому кооперативу видається державний акт на право власності на землю.

На ділянки, що передаються у власність кожному членові садівницького кооперативу, сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів за поданням відповідних кооперативів видається державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Громадянам можуть передаватися у власність земельні ділянки

для індивідуального садівництва. Розмір цих ділянок не повинен

перевищувати 0,12 гектара.

Згідно виписки з протоколу № 10 від 27 травня 2006 року загальних зборів членів СТНП «Надія» ОСОБА_3 прийнята в члени садівничого товариства та збори прийняли рішення про клопотання перед Комінтернівською районною державною адміністрацією про передачу в користування ОСОБА_3 земельних ділянок № НОМЕР_3 та Ѕ № НОМЕР_4, які раніше були виділені ОСОБА_4

У ОСОБА_4 у передбаченому законом порядку земельні ділянки вилучені не були.

Права власності або право користування на спірні земельні ділянки у встановленому законом порядку ОСОБА_3 не набула.

На підставі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, право на звернення до суду за захистом є абсолютним, тобто не може бути обмеженим. У зв'язку з цим, висновки апеляційного суду про те, що у ОСОБА_3 відсутні правові підстави для звернення до суду із позовом про оспорення правовстановлюючих документів ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки, суперечать змісту ст. 3 ЦПК України та підлягають виключенню із мотивувальної частини рішення апеляційного суду.

Разом з тим, вказані висновки на правильність вирішення справи не впливають, оскільки за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

Встановивши із доказів у справі, які оцінено за правилами ст. 212 ЦПК України, обставини про те, що позивач ОСОБА_3 не набула права на спірні земельні ділянки у встановленому законом порядку, апеляційний суд дійшов правильного висновку про безпідставність позову та неможливість захисту прав ОСОБА_3 у порядку ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Підстав скасування рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову у касаційній скарзі не наведено, необхідності виходу за межі доводів скарги не вбачається, а тому оскаржуване судове рішення залишається без змін у повному обсязі за ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Виключити із мотивувальної частини рішення апеляційного суду Одеської області від 15 липня 2015 року посилання на відсутність у ОСОБА_3 правових підстав звертатися із позовом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В. Попович

В.О.Савченко