АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені,

в с т а н о в и л а :

у березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з останнього неустойку (пеню) в розмірі 1 (одного) відсотка за кожен день прострочення зобов'язань по сплаті аліментів в розмірі 219 990 грн..

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 1 500 грн. в місяць, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2012 року і до повноліття дитини. В період з 01.08.2013 року по 18.03.2016 року відповідач аліменти не сплачував, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 10 000 гривень. В задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що відповідачем не надано доказів відсутності вини за несплату аліментів та доказів свого тяжкого матеріального стану. Участь відповідача у додаткових витратах на дитину не звільняє його від сплати аліментів та не зменшує його відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів у вигляді пені.

Справа № 754/4117/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/14008/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу та заяву, у якій просив розглянути справу без участі відповідача та його представника.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 1 500 грн. щомісячно починаючи з 04.07.2012 року, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до розрахунку, зробленого ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києва від 11.02.2016 року розмір заборгованості по аліментам за період з серпня 2012 року по лютий 2015 року складає 46 875, 41 грн..

У березні в рахунок погашення заборгованості відповідач сплатив 38 388 грн. та розмір заборгованості станом на 22.03.2016 року склав 10 531, 35 грн.

Згідно розрахунку, складеного позивачкою, розмір пені за несплату аліментів за період з серпня 2013 року по лютий 2016 року складає 237 405 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги та зменшуючи розмір пені суд першої інстанції виходив з того, що відповідач приймає участь у лікуванні дитини, її реабілітації, здійснює інші витрати на дитину.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 180 СК Українивстановлено обов'язок батьківутримувати дитинудо досягненнянею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 196 СК Українипри виникненнізаборгованості звини особи, яка зобов'язана сплачуватиаліменти зарішенням суду, одержувач аліментівмає правона стягненнянеустойки (пені) урозмірі одноговідсотка відсуми несплаченихаліментів закожен деньпрострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 03.02.2016 оку № 6-1477 цс15, від 16.03.2016 року № 6-2589цс15, від 02.11.2016 року № 6-1554 цс 16.

Таким чином розмір неустойки (пені) за період з серпня 2013 року по лютий 2016 року (в межах позовних вимог) складає 14 145 грн. (з серпня по грудень 2013 року - 2 295 грн., з січня по грудень 2014 року - 5 475 грн., з січня по грудень 2015 року - 5 475 грн., з січня по лютий 2016 року - 900 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач на додаткові витрати на лікування та реабілітацію дитини сплатив 82 000 грн. колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості зменшення пені до 10 000 грн. з урахування матеріального стану платника аліментів.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді