У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., ХоптиС.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона постійно проживає у м. Києві, проте у грудні 2007 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1 для проживання під час проходження лікування у цій місцевості та підтримання стану здоров'я. На момент придбання квартири показання приладу обліку витраченої електроенергії цієї квартири становили 6 381 кВт/год., що підтверджено посадовими особами Мукачівського міського району електричних мереж публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Закарпаттяобленерго»). За весь час користування вказаною квартирою нею було використано 423 кВт/год., за які нею внесено плату згідно встановлених тарифів. Зазначала, що відповідач періодично відмовляє їй у наданні послуг з електропостачання та припиняє постачання електроенергії до її квартири, вимагаючи при цьому сплати неіснуючого боргу у розмірі 1 468 грн 62 коп. Вважала, що такими діями відповідач порушив її права споживача та завдав їй моральної шкоди, яку вона оцінила у 10 тис. грн.

Позивач просила, з урахуванням уточнених вимог, визнати дії відповідача щодо відмови у наданні послуг з електропостачання та неодноразового відключення від електричної мережі вказаної квартири у період з квітня 2009 року по січень 2014 року неправомірними та стягнути на її користь з відповідача суму завданої моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Закарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року заочне рішення районного суду в частині визнання дій протиправними щодо безпідставної відмови у наданні послуг з електропостачання та неодноразового відключення від електричної мережі квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності, у період з квітня 2009 року по січень 2014 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

У частині відшкодування моральної шкоди - змінено та ухвалено нове, яким зменшено стягнуту з ПАТ «Закарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду з 5 тис. грн до 500 грн.

У касаційній скарзі ПАТ «Закарпаттяобленерго», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено відсутність заборгованості за спожиту електроенергію, а, відтак, і відсутність у відповідача права на припинення електропостачання.

Скасовуючи рішення районного суду й задовольняючи вимоги про визнання дій протиправними та зменшуючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд виходив із того, що дій відповідача щодо припинення постачання електроенергії позивачу не відповідають вимогам чинного законодавства і внаслідок цих дій позивачу завдано моральної шкоди. При цьому суд зменшив розмір шкоди.

Проте повністю погодитись із такимивисновками судів не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2007 року.

Також судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що ПАТ «Закарпаттяобленерго» як постачальник електричної енергії, неодноразово здійснював відключення електропостачання до квартири позивача.

Відповідно до листа ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 21 лютого 2014 року № 6-/50/178 таке відключення відбувалось у зв'язку з несплатою ОСОБА_3 за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Згідно з п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку.

У п. 35 Правил зазначено, що енергопостачальник має право відключити споживача у разі порушення термінів оплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному цими Правилами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не доведено наявність у ОСОБА_3 такої заборгованості.

Суди врахували наведене та вірно вважали, що дії відповідача щодо припинення постачання позивачу електроенергії є протиправними.

Разом з тим, не можна погодитись з висновком судів щодо наявності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику» та Правилами.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно з пп. 43, 44, 46 Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії, у разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Суди у порушення ст. ст. 214, 316 ЦПК України наведене не врахували, не звернули увагу на те, що вказані норми закону не передбачають такого виду відповідальності енергопостачальника за ненадання чи неналежне надання послуг, як відшкодування споживачеві моральної шкоди.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлено, їх рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта