РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коханівської сільської ради, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить:

-встановити факт прийняття нею спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

-визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13,15 га, розташовану на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Позов обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с. Вишневе Токмацького району помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, яке видане Коханівською сільською радою Токмацького району Запорізької області 05.03.2001 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Токмацькою районною державною адміністрацією, що встановлено рішенням суду від 29.03.2002 року.

Враховуючи відкриття спадщини у 2001 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, (п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України).

У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкодавець ОСОБА_3 залишив на випадок своєї смерті заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Коханівської сільської ради Токмацького району від 22.02.2001 року за реєстраційним номером 26.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Токмацькою районною державною адміністрацією на користь позивача та на користь своєї доньки ОСОБА_2 в рівних долях кожній.

26.03.2001 року на ім 'я ОСОБА_3 було видано Державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, яким було виділено в натурі земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_1 виданого Коханівською сільською радою 26.03.2001 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13,15 га, розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

Після смерті ОСОБА_3 позивач спадщину прийняла, рішенням Токмацького районного суду від 29.03.2002 року за нею було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки.

07.06.2002 року позивач отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, згідно якого стала власницею 1/2 частини земельної ділянки, що належала ОСОБА_3

Донька померлого ОСОБА_2 спадщину досі не прийняла та приймати її не бажає. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, чи осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 не залишилося.

Померлий ОСОБА_3 був її цивільним чоловіком та постійно по день смерті проживав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Коханівської сільської ради від 05.05.2016 року № 223.

Земельну ділянку належну ОСОБА_3 вона фактично прийняла у своє володіння та користування. З часу відкриття спадщини позивач самостійно господарювала на землі, обробляла земельну ділянку, отримувала врожай від діяльності на землі, утримує в себе оригінал правовстановлюючого документу на землю.

Зазначені обставини свідчать про вчинення нею дій, які були спрямовані на фактичне прийняття спадщини.

На час відкриття спадщини позивач не заявляла про відмову від прийняття спадщини, а вчинила дії, які свідчать про фактичне прийняття спадщини, таким чином фактично вступила у володіння та управління спадковим майном.

Ст. 534 ЦК УРСР передбачає, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

Ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття та прийняття спадщини, передбачає наступне: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року "Про практику розгляду судами справ про спадкування", якщо у вказаний шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку.

Таким чином позивач змушена звертатися до суду з позовом про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на успадковане майно, а саме на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13,15 га, розташовану на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

Крім того, на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 вона не працювала, являлася пенсіонеркою, фактично перебувала на утриманні померлого, який отримував більш значну пенсію, що підтверджується довідками УПФУ в Токмацькому районі, копії яких додані до позову, тримав разом з позивачем підсобне господарство, що свідчить про те, що вона незалежно від заповіту являється спадкоємицею відповідно до ст. 531 ЦК УРСР.

У відповідності до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування, яка в свою чергу за рішенням суду переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Оскільки крім неї осіб які б бажали отримати спадщину після померлого ОСОБА_3 не має, а у випадку не прийняття нею спадщини після його смерті, вказане майно за заявою виконкому Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області за рішенням суду мало б перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, тобто до Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, тому позивачем визначено відповідачем па справі Коханівську сільську раду Токмацького району Запорізької області.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка 1/2 земельної ділянки, що належала ОСОБА_3 становить 35661, 12 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, позов визнав.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила наступне. Після смерті батька вона до нотаріальної контори не зверталась, бо проживала окремо від нього і не мала документів на земельну ділянку. Зараз вона отримала документи на земельну ділянку і бажає її успадкувати, для чого буде звертатись до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд, приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с. Вишневе Токмацького району помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, яке видане Коханівською сільською радою Токмацького району Запорізької області 05.03.2001 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Токмацькою районною державною адміністрацією, що встановлено рішенням суду від 29.03.2002 року.

Враховуючи відкриття спадщини у 2001 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкодавець ОСОБА_3 залишив на випадок своєї смерті заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Коханівської сільської ради Токмацького району від 22.02.2001 року за реєстраційним номером 26.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Токмацькою районною державною адміністрацією на користь позивача та на користь своєї доньки ОСОБА_2 в рівних долях кожній.

26.03.2001 року на ім 'я ОСОБА_3 було видано Державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, яким було виділено в натурі земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3.

Зазначений правовстановлюючий документ викликає у суда сумнів, оскільки підтверджує набуття права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку вже після його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Ця обставина суперечить цивільному законодавству України. Так, ст. 9 ЦК УРСР встновлює, що Здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Ч.4 ст.25 ЦК України встановлює, що цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов'язки) фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_3 не набув права власності на земельну ділянку, то це право не може входити до складу спадщини та переходити до інших осіб в порядку спадкування. Спадкуваню підлягають лише права, якими померлий володів на час смерті, зокрема право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Токмацькою районною державною адміністрацією.

За таких обставин не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку.

Прийняття позивачем спадщини, тобто всіх прав, що належали померлому на день смерті іншими особами не оспорюється, тому відсутні підстави для судового захисту в частині встановлення факту прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Коханівської сільської ради, за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: