Справа № 192/774/15-ц
Провадження № 2/192/19/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Сербіної Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, з урахуванням уточнень до позову від 04 липня 2016 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики в сумі 86 227 гривень 20 копійок.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач 20 березня 2013 року взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 48 000 гривень, які були передані йому в той же день в присутності його дружини ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 зобовязався повернути вказані кошти до 20 вересня 2013 року, про що написав розписку, але не виконав свого обовязку і до дня звернення з позовом до суду.

З посиланням на ст. 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 48 000 гривень, а також 3% річних від простроченої суми та інфляційні витрати, а всього 86 227 гривень 20 копійок, оскільки відповідач не повертає кошти в добровільному порядку.

Позивач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.150,151) в судове засідання 09 вересня 2016 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 01 липня 2016 року (а.с.143). в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.156-158).

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.152), в судове засідання 09 вересня 2016 року не зявився, надавши письму заяву згідно якої просив відкласти розгляд справи на 20 жовтня 2016 року у звязку з тим, що він переніс гіпертонічний криз.

Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки вважає його заяву такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що до неї не надано належних доказів щодо стану здоровя відповідача, який перешкоджає його явці до суду. Крім того, розгляд справи не однократно відкладався за клопотаннями відповідача у звязку зі станом його здоровя, а тому суд вважає, що це є зловживанням відповідачем процесуального права.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобовязання, у цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до п. 5 Розділу XX Перехідних полoжeнь Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 гpивень, а отже договір позики на суму, що перевищує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 170 гривень, повинен укладатися в письмовій формі.

Судом встановлено, що згідно розписки відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 48 000 гривень, які зобовязався повернути в строк до 20 вересня 2013 року (а.с.8, 86).

Згідно висновку №5510-15 судової почеркознавчої експертизи (а.с.125-132) підпис від імені ОСОБА_2 в розписці про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 в сумі 48 000 гривень виконаний самим ОСОБА_2 (а.с.129).

На час подання позову до суду та на час розгляду справи відповідач не виконав свої зобовязання з повернення боргу.

У звязку з невиконанням відповідачем обовязків щодо повернення суми боргу в строк до 20 серпня 2013 року, позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 48 000 гривень підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду відповідачем прострочено повернення суми боргу та строк прострочення становить 1027 днів (з 20 вересня 2013 року по 14 липня 2016 року).

Тому, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних з простроченої суми в розмірі 4051 гривня 20 копійок, а також інфляційні втрати за вказаний період, а суд відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 48 000 гривень, а також 3 % річних з простроченої суми в розмірі 4051 гривня 20 копійок та інфляційних витрат в розмірі 34 176 гривень 00 копійок.

У звязку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.202-208,218,1047,1051 ЦК України, ст. ст.ст.10,11,57,60, 64, 88,ч.2 ст.197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок, три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 4 051 (чотири тисячі пятдесят одна) гривня 20 копійок та інфляційні витрати в розмірі 34 176 (тридцять чотири тисячі сто сімдесят шість) гривень 00 копійок, а всього 86 227 (вісімдесят шість тисяч двісті двадцять сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 862 (вісімсот шістдесят дві) гривні 27 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина