Справа № 602/669/16-ц
Провадження № 2/602/247/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2016 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Костів Л.І.,

при секретарі - Домчук В.І.,

з участю представника відповідача

та третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Фортуна» про стягнення пені,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за порушення умов договору відновлювальної кредитної лінії №8 від 29 липня 2008 року в розмірі 43510.21 грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 29 липня 2008 року між банком та відповідачем було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №8, згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 400 000. 00 грн. зі сплатою 21 % річних зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 21 серпня 2018 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з договору, між банком та відповідачем 29 липня 2008 року було укладено іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 передає в іпотеку філії Ланівецького відділення №6387 ВАТ «Ощадбанк» нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: м.Ланівці, вул.Вишнівецька, 1, в Тернопільської області. В звязку з невиконанням відповідачем обовязків по щомісячній сплаті банку процентів за користування кредитом банк звернувся з позовом до суду про дострокове стягнення кредиту в повному обсязі, прострочених процентів та пені. Даний позов був задоволений рішенням Лановецького районного суду 16 березня 2010 року, яке набрало законної сили 26 березня 2010 року. В добровільному порядку відповідач рішення суду від 16 березня 2010 року не виконував, в звязку з чим банк звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду до відділу ДВС Лановецького районного управління юстиції. Однак, відповідач здійснював повернення кредиту невеличкими платежами, тривалий період часу, починаючи з 24 липня 2012 року та остаточне повернення проведено 29 квітня 2014 року. За неналежне виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії №8 від 29 липня 2008 року банком нараховано пеню в загальній сумі 193434. 26 грн., з них: 8220.77 грн. відповідачем сплачено відповідно до рішення суду від 16 березня 2010 року, 141812.49 грн. банком списано, 43510.21 грн. пеня, нарахована за період з 08 липня 2013 року по 29 квітня 2014 року за неповернення кредиту після набрання законної сили рішенням суду від 16 березня 2010 року, яким визнано за банком право достроково стягнути кредит в повному обсязі, а за відповідачем обовязок повернути всю суму одержаного кредиту. Тому позивач просить стягнути штрафні санкції, передбачені умовами кредитного договору, за несвоєчасне повернення кредиту.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Надав суду заперечення на позов, згідно якого просив в задоволенні позову відмовити в зв»язку із пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Фортуна» ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, зясував наступні обставини.

Відкрите Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» після проведених 07 червня 2011 року змін до Статуту банку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502, перейменовано на Публічне Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України».

29 липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №8, згідно якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 400 000.00 грн. зі сплатою 21 % річних зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 21 серпня 2018 року.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається в момент, коли у кредитора (Позивача) виникло право пред'явити вимогу про виконання основного зобов'язання.

Згідно п.7.8 вказаного договору сторони домовилися про збільшення позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобов»язань позичальника.

29 липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку філії Ланівецького відділення №6387 ВАТ «Ощадбанк» нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: м.Ланівці вул.Вишнівецького, 1 в Тернопільській області.

Рішенням Лановецького районного суду від 16 березня 2010 року задоволено позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 та ПП «Фортуна» про дострокове стягнення боргу і звернення стягнення на майно.

Вказане рішення набрало законної сили 26 березня 2010 року.

Відтак, строк виконання основного зобов»язання (повернення кредиту) за договором відновлювальної кредитної лінії настав достроково 26 березня 2010 року, про що зазначено позивачем в позовній заяві, тобто, визнається сторонами.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Лановецького районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 08 квітня 2010 року було відкрито провадження з виконання по виконавчому листу №2-113, виданому Лановецьким районним судом 07 квітня 2010 року.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки (штрафу, пені), накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

В даному випадку, строк пред'явлення позивачем позову про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором виник 26 березня 2010 року, перебіг позовної давності по усіх вимогах, що випливають з цього договору, почався 27 березня 2010 року, і закінчився 27 березня 2013 року.

Враховуючи, що позовна давність по усіх грошових зобов»язаннях позичальника була за домовленістю сторін збільшена до трьох років, позовна давність як до основної вимоги, так і до усіх додаткових вимог, в тому числі і до вимог про стягнення пені, закінчився 27 березня 2013 року, а позов пред»явлено лише в серпні 2016 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що предметом спору по даній справі є пеня в розмірі 185322.70 грн., яка нарахована відповідачу за період після ухвалення Лановецьким районним судом рішення від 16 березня 2010 року про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії, тобто, за період із 16 березня 2013 року по 29 квітня 2014 року, з яких 135609.11 грн. банком було списано, а 43510.21 грн., на думку позивача, підлягає стягненню.

При цьому позивач зазначає, що після ухвалення рішення відповідачем погашення заборгованості здійснювалась із порушенням термінів, встановлених договором, що і стало причиною нарахування пені.

Однак, суд вказані посилання позивача до уваги не приймає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що згідно ухвали Лановецького районного суду від 22 березня 2013 року розстрочено виконання рішення Лановецького районного суду від 16 березня 2016 року та встановлено графік погашення суми стягнення щомісячними платежами в період із квітня 2013 року по квітень 2014 року. При цьому представник банку був присутній в судовому засіданні при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду та не заперечував проти цього.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем повністю виконано рішення Лановецького районного суду від 16 березня 2016 року з дотриманням графіку, встановленого ухвалою від 22 березня 2013 року.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущено 3-х річний строк позовної давності, встановлений ст.ст.257, 258 ЦК України для пред'явлення позову про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором від 29 липня 2008 року №8 відновлювальної кредитної лінії, в зв»язку із чим на підставі ч.4 ст.267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.257, 258, 266,267, 1054 ЦК України, ст.ст.110, 212-218, 224 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені за порушення умов договору від 29.07.2008 року №8 відновлювальної кредитної лінії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3