Справа № 462/7358/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/4331/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4, з участю заінтересованих осіб Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13», Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»,звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_6 довідки ЖБК № 112 від 24 березня 1993 року № 15/112 на ім'я ОСОБА_6, реєстраційного посвідчення на квартиру АДРЕСА_1 яке було видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на ім'я ОСОБА_6, технічного паспорту квартири АДРЕСА_1, яке було видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на ім'я ОСОБА_6

Оскаржуваним рішенням заяву задоволено, встановлено факт належності ОСОБА_6 довідки ЖБК №112 від 24 березня 1993 року №15/112 на ім'я ОСОБА_6.

Встановлено факт належності ОСОБА_6 реєстраційного посвідчення на квартиру АДРЕСА_1, яке було видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на ім'я ОСОБА_6.

Встановлено факт належності ОСОБА_6 технічного паспорту квартири АДРЕСА_1, яке було видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на ім'я ОСОБА_6.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, який не брав у часті у справі, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції допущено ряд недоліків, а саме: не було вирішено питання про залучення його до участі у справі в якості зацікавленої особи, не витребувано матеріалів спадкової справи з його заявою про прийняття спадщини, не взято до уваги факт проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі і залишено поза увагою, що в ОСББ «Патона - 13» містяться дані, які вказують на правильність написання прізвища власниці квартири, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно наявного свідоцтва про смерть. Зазначає про те, що оскільки він претендує на спадщину, існує спір про право, справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Цим правом, яке гарантоване ст. 129 Конституції України та ст. 13 ЦПК України, скористався ОСОБА_2, який участі у справі не брав, та звернувся з апеляційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11.01.2016 р., посилаючись на те, що він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки більше п»яти років проживав зі спадкодавцем однією сім»єю, як чоловік та дружина без укладення шлюбу, а відтак вправі претендувати на спадкове майно. Незважаючи на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та обов»язки, він до участі у розгляді справи залучений не був, матеріали справи свідчать про наявність спору про право на спадкове майно, а тому справа має розшглядатися в позовному провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз»яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч.6 ст. 235 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 звернулася із заявою до заінтересованих осіб, Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», про встановлення фактів належності ОСОБА_6 правовстановлюючих документів, а саме: довідки ЖБК № 112 від 24 березня 1993 року № 15/112 на ім'я ОСОБА_6, реєстраційного посвідчення на квартиру АДРЕСА_1 яке було видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на ім'я ОСОБА_6, технічного паспорту квартири АДРЕСА_1, яке було видано Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1993 року на ім'я ОСОБА_6

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_4 зазначила, що встановлення зазначених фактів їй необхідне з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6.

Із заповіту, складеного ОСОБА_6 27.04.2012 року вбачається, що вона все своє майно,де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своїй сестрі, ОСОБА_4.

З постанови приватного нотаріуса Костишин Б.Т. про відмову увічнені нотаріальної дії від 09.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке належало спадкодавцеві.

З матеріалів справи також вбачається, що апелянт ОСОБА_2, вважаючи себе спадкоємцем за законом, оскільки на день смерті проживав зі спадкодавцем однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Костишин Б.Т. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12.2013 року, яке в подальшому було скасоване ухвалою Апеляційного суду Львівської області із залишенням без розгляду заяви ОСОБА_2, було встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_6 однією сім»єю без реєстрації шлюбу в період з 09.10.2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.10.2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання квартири об»єктом спільної сумісної власності та визнання за ним права власності на ? частини спірної квартири.

З матеріалів справи, а саме, з ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2016 року, вбачається, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання за ним права на спадкування, як спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 та визнання недійсним заповіту, вчиненого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, посвідченого 27.04.2012 року Другою Львівською нотаріальною конторою.

Вищезгаданою ухвалою закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_6 однією сім»єю, як подружжя в період з 09.10.2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Наведене вище свідчить про існування між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спору про право на спадщину, а відтак такий спір повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду із залишенням заяви ОСОБА_9 без розгляду із роз»ясненням їй права звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись ст. 303, ст. 235, ст.ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 січня 2016 року- скасувати і постановити ухвалу, якою заяву ОСОБА_4 про встановлення факту належності ОСОБА_6 документів залишити без розгляду.

Роз»яснити заявнику право на звернення до суду в позовному провадженні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.