номер провадження 2/631/700/16
номер справи 631/1374/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т.М.

при секретарі судового засідання Атанасовій З.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2016 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності, посвідченої секретарем Староводолазької сільської ради Нововодолазького району Харківської області 22.07.2016 року та зареєстрованої у реєстрі за № 109 (а.с. 17, 34), звернувся до суду з позовом до Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, в якому просив визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 08.06.2000 року, на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. 1-го Травня, 12.

У судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 08.06.2000 року померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої залишилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. 1-го Травня, 12.

У шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_3 позивач звернулася до Державної нотаріальної контори Нововодолазького району Харківської області з заявою про прийняття спадщини за законом.

Звернувшись у липні 2016 року до Державної нотаріальної контори Нововодолазького району Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_2 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не надано оригіналу документу на нерухоме майно, який пройшов державну реєстрацію.

Голова Ватутінської сільської рада Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справ за відсутності представника сільської ради зазначивши, що не має заперечень проти задоволення позовних вимог (а.с. 37).

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, факти та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 08 червня 2000 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії № 1-ВЛ № 233327 виданого Ватутінською сільською радою Нововодолазького району Харківської області (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_2.

Факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 077168, виданого повторно Рокитненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 08.12.1998 року, де ОСОБА_3 вказана матірю позивача, а батьком зазначено ОСОБА_3 Раінді Андрійович (а.с. 7) та копією свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 073437 виданого Харківським райвідділом реєстрації актів громадського стану 09.12.1998 року, з якого вбачається, що позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище «Лежава» на «Лісненко» (а.с. 8).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Статтею 525 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Враховуючи те, що днем смерті ОСОБА_3 є 08 червня 2000 року, як зазначено в актовому запису про смерть, то саме ця дата є днем відкриття спадщини.

На момент смерті ОСОБА_6, на підставі договору дарування домоволодіння, посвідченого секретарем виконавчого комітету Рокитненської сільської Ради депутатів трудящихся Нововодолазького району Харківської області 26.01.1982 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. 1-го Травня, 12 (а.с. 10).

Зі змісту запису акта про народження № 31 від 05.11.1967 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 це одна й таж особа (а.с. 55).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року є спадкоємцем першої черги та такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що підтверджується листом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області від 27.08.2016 року № 616/0116 (а.с. 41) та Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Нововодолазькою державною нотаріальною конторою в Харківській області 26.08.2016 року № 44887412 (а.с. 43).

Інших спадкоємців першої черги, зі слів представника позивача, не має та судом не встановлено. Чоловік спадкодавця ОСОБА_3 Раінді, проживав у Грузії та помер 04.07.2015 року у м. Аргвета, Зестафоні, Грузія, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № 7, виданим Зестафонською службою цивільного реєстру Агенства з розвитку державних сервисів 08.12.2015 року, перекладеним на українську мову ОСОБА_7, підпис якого посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 19.08.2016 року та зареєстровано в реєстрі за № 8898, 8899 (а.с. 44 - 46).

Згідно інформації Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області від 27.08.2016 року № 616/0116 (а.с. 41) та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44887387 (а.с. 42) заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувалися.

Постановою державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області від 26.07.2016 року № 557 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Ватутіно Нововодолазького району Харківської області, у звязку з тим, що спадкоємець не надала оригіналу правовстановлюючого документу, який пройшов державну реєстрацію (а.с. 16).

З цього приводу суд вважає за необхідно зазначити, що Пункт 6 Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» від 31.01.1966 року, передбачав, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Відповідно до норм законодавства, які діяли станом на 1980 рік, виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було пов'язано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією. Також на період будівництва житлового будинку, яке тривало у 1960 році, не потрібно було введення об'єкту до експлуатації, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, в якому роз'яснюється, як потрібно реєструвати об'єкти нерухомості збудовані до 05.08.1992 року.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданий КП «Нововодолазьке архітектурно інвентаризаційне бюро» від 21.07.2016 року, інвентаризаційна справа № 1960, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. 1-го Травня, 12 збудований у 1960 році.

Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи із змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18.02.2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Факт належності житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. 1-го Травня, 12 померлій 08.06.2000 року ОСОБА_3 підтверджується договором дарування домоволодіння, посвідченого секретарем виконавчого комітету Рокитненської сільської Ради депутатів трудящихся Нововодолазького району Харківської області 26.01.1982 року, зареєстрованого у погосподарській книзі № 15 за № 1151 стр. 72, 01 жовтня 1986 року (а.с. 10) та довідкою, виданою виконкомом Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 21.07.2016 року № 691 про те, що вищевказане домоволодіння відповідно до інформації з погосподарської книги № 3 Ватутінської сільської ради 2016 2020 р.р. № ОПО 01-0142-3 належало ОСОБА_3 (а.с. 15, 35).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року, яка передбачає, що для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивач по справі фактично прийняла спадщину у встановлений законом строк, оскільки звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, у звязку з чим, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_9 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

З урахування викладеного, на підставі ст. ст. 525, 529, 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, керуючись ст.ст. 3, 5-11, 57-66, 159, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 08 червня 2000 року, право власності на житловий будинок загальною площею 30,4 кв.м., з якої житлова площа 14.8 кв.м., допоміжна 15.6 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Ватутіно, вул. 1-го Травні, 12, а саме: житловий будинок літ. «А-1», веранду літ. «а», ганок літ. «а1», літню кухня літ. «Б», веранду літ. «б», сарай літ. «б1», сарай літ. «В», сарай літ. «в», погріб літ. «М», колодязь літ. «К», огорожа літ. «N», хвірка літ. «N1», ворота літ «N2», що належав ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до договору дарування домоволодіння, посвідченого секретарем виконавчого комітету Рокитненської сільської Ради депутатів трудящихся Нововодолазького району Харківської області 26.01.1982 року, зареєстрованого у погосподарській книзі № 15 за № 1151 стр. 72, 01 жовтня 1986 року

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Трояновська Т.М.