Справа № 367/8775/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/6368/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 14.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що 24 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №49445842 по виконанню виконавчого листа №2-315/2010, виданого Ірпінським міським судом Київської області 27.05.2010 року. 07 грудня 2015 року державний виконавець ВДВС Ірпінського МУЮ ОСОБА_3 у присутності двох понятих склав ОСОБА_4 опису й арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вважає, що вище зазначений ОСОБА_4 було складено з грубим порушенням діючого законодавства, зокрема, за відсутності боржника, який взагалі на час проведення опису й арешту квартири не отримував Постанову про відкриття виконавчого провадження.

Просив визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області Голяченко І.П. щодо складання 07 грудня 2015 року ОСОБА_4 опису й арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1; скасувати ОСОБА_4 опису й арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1, складений державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області Голяченко І.П.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року В задоволені скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що державним виконавцем з порушенням складено акт опису й арешту нерухомого майна та несвоєчасно направлено боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року апеляційну скаргу відхилено, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При апеляційному розгляді судом встановлено, що 24 листопада 2015 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49445842 з виконання виконавчого листа №2-315/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 811 679,45 грн. (а.с.5).

07 грудня 2015 року державний виконавець ВДВС Ірпінського МУЮ ОСОБА_3 у присутності двох понятих та дружини боржника склав ОСОБА_4 опису й арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 3-4). При цьому дружина боржника не допускала до приміщенні квартири і від підпису відмовилася.

Відмовляючи в задоволені скарги суд першої інстанції виходив із того, що акт опису й арешту квартири складено відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця, при цьому права заявника не були порушені.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов, не з"ясувавши в повній мірі обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п. 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 865/4158, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

У порушення вищевказаних вимог закону та інструкції, постанова про відкриття виконавчого провадження від 24 листопада 2015 року була надіслана боржнику 16 грудня 2015 року, тоді як акт опису й арешту майна було складено державним виконавцем 07 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. З постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом України заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Проте державним виконавцем взагалі не було прийнято жодних заходів до залучення боржника під час складання акта опису та арешту його майна, при цьому вказані виконавчі дії проводились на підставі технічної документації на вказану квартиру, без входження до приміщення.

Відповідно до п.п. «г» п. 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 12 року № 512/5, після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику вже після того, як державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна.

При цьому вказаний акт було складено державним виконавцем на підставі технічної документації, та в ньому відсутні паспорті дані та місце проживання зберігача арештованого майна.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нової про задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,312,314,317 ЦПК України,колегія судді,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нову.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області Голяченко І.П. щодо складання 07 грудня 2015 року ОСОБА_4 опису й арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 опису й арешту квартири за адресою: АДРЕСА_1., складений державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області Голяченко І.П.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: