У х в а л а

іменем україни

8 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Маляренка А.В., CтупакО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», Партнерство з обмеженою відповідальністю «Інланд Транзіт» про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЄОН» (далі - ТОВ «ЛЕОН») та просив звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору від 18 листопада 2011 року, а саме : квартиру АДРЕСА_1 в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Лєон» в розмірі 5 619 201 грн 87 коп. шляхом визнання права власності за ОСОБА_4 права власності на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору не виконує взяті на себе зобов'язання, чим порушує права позивач та завдає збитків.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року, позовні вимоги задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору від 18 листопада 2011 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Лєон» в розмірі 5 619 201 грн 87 коп. шляхом визнання права власності за ОСОБА_4 права власності на предмет іпотеки.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалите нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши обставини справи, правильно виходив із того, що виходив із того, що боржником не виконано зобов'язання, забезпечене заставою, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний іпотеко держателем. Суди також виходили із встановлених обставин про те, що діти іпотекодавця відповідно до наданих нею доказів під час нотаріального посвідчення договору іпотеки не були зареєстровані у спірній квартирі.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо оцінки наявних у справі доказів, що призвело до порушення норм матеріального права, на правильність висновків судів не впливають, були предметом оцінки судом апеляційної інстанції й зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
А.В. Маляренко О.В. Ступак