Справа № 626/1065/16-ц
Провадження № 2/626/453/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.09.2016 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим будинком за адресою: пров.Східний, буд.4, м.Красноград, Харківської області, який належить на праві власності ОСОБА_2

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, а також пояснила суду, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.07.2015 року. Жилий будинок в провулку Східному, 4 у м.Краснограді Харківської області на праві власності належить їх неповнолітній дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору дарування від 31.01.2004 року. Починаючи з травня 2015 року через те, що в них з відповідачем під час розірвання шлюбу виникли неприязні стосунки, він залишив своє місце проживання у вказаному вище будинку та на даний час проживає за іншою адресою. З моменту добровільної зміни ОСОБА_3 свого місця проживання та до цього часу відповідач не проживає за місцем реєстрації, майже не оплачує житлово-комунальні послуги, не підтримує будинок в належному стані. Добровільно знятися з реєстрації у вказаному будинку відповідач відмовляється, чим порушує права неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користування та розпорядження житловим будинком. Також реєстрація відповідача у будинку № 4 в провулку Східному в м. Краснограді Харківської області перешкоджає отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно довідки Красноградської міської ради Харківської області від 10.06.2016 року за адресою: провул. Східний, 4, м. Красноград, Харківської області зареєстровані вона разом із дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який відповідно до депутатської довідки № 1199 від 10.06.2016 року фактично не проживає за вказаною адресою.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 пояснила, що починаючи з літніх канікул 2015 року батько не проживає у будинку за адресою: провул. Східний, 4, м. Красноград, Харківської області, причини чому він перестав проживати разом із сімєю у вказаному будинку їй невідомі. При цьому батько майже щодня, приїздить до неї із сестрою у гості, порається по господарству, в гаражі залишилися деякі його речі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: провул.Східний, буд.4, м.Красноград, Харківської області та пояснив суду, що він проживав у вказаному будинку до листопада 2015 року починаючи з цього часу він вимушено проживає за іншою адресою, так як під час розлучення між ним та позивачкою склалися неприязні стосунки, через що виникали постійні сварки. При цьому ОСОБА_1 зібрала всі його речі та виставила за двір викинула на подвіря, у звязку із чим він вимушений був їх перевезти на іншу адресу, щоб вони не зіпсувалися. Частина його речей залишилась у гаражі за вказаною адресою. Тобто саме ці обставини стали причиною залишення ним свого постійного місця проживання. Але не зважаючи на вказані обставини він майже щодня, на вихідних від роботи днях, приїздить у цей будинок провідати дітей, допомогає підтримувати будинок в належному стані, тобто допомогає по господарству.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, заявлених сторонами, дослідивши письмові докази у справі та надавши всім доказам в сукупності належну оцінку, суд вважає позов ОСОБА_1 таким що не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.07.2015 року, від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

На підставі договору дарування від 31.01.2004 року ОСОБА_2 належить на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями, розташований в м. Краснограді Харківської області, провул. Східний, 4, будинок який прийняла у дар ОСОБА_2 належав дарувальникам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2001 року за №2850 (а.с. 12).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в будинку за адресою: провул.Східний, 4, м.Красноград, Харківської області з 20.10.2001 року, що підтверджується будинковою книгою та відміткою у паспорті. Відповідач набув право на користування вказаним будинком, як його власник, а згодом як член сімї власника житла. Вказані обставини визнаються сторонами по справі, а тому відповідно до ч.1 ст.61 доказуванню не підлягають.

У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно довідки Красноградської міської ради Харківської області від 10.06.2016 року №1200 за адресою провул. Східний, 4, м.Красноград, Харківської області зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який відповідно до депутатської довідки № 1199 від 10.06.2016 року фактично не проживає за вказаною адресою (а.с. 14).

У відповідності до довідки депутата Красноградської міської ради від 10.06.2016 року №1119 в домоволодінні за адресою: м. Красноград, провулок Східний, буд. 4, зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає з травня 2015 року, мешкає у найманому житлі. Цей факт підтверджують сусіди: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Однак при безпосередньому допиті вказаних свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні 08.09.2016 року, вони не підтвердили вказані факти, а лише пояснили, що вони майже щодня бачать автомобіль ОСОБА_3 біля будинку за адресою: провул. Східний, буд. 4, м. Красноград, Харківської області, при цьому їм не відомо чи поживає він постійно за вказаною адресою чи в іншому місці.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим помешканням.

Разом з тим, Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом.

За вимогами ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою

За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

В п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено: під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як зазначено вище, ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України має право користуватися будинком за адресою: провул.Східний, 4, м.Красноград, Харківської області.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що між позивачем та відповідачем після припинення шлюбних відносин виникли неприязні стосунки, що призвело до виставлення(викидання) особистих речей відповідача з будинку, а також це підтверджується поясненнями сторін, дослідженими в судовому засіданні та матеріалами справи(40-54). Вказані стосунки стали причиною залишення ОСОБА_3 свого місця проживання в будинку №4 в провул. Східному в м. Краснограді Харківської області та перевезення особистих речей на іншу адресу. При цьому не зважаючи на вказані обставини відповідач приїздить в будинок провідати дітей та допомагає по господарству.

Зазначену причину відсутності ОСОБА_3 у спірному будинку суд визнає як поважну

Крім того позивачем не надано суду належних доказів які б підтвердили, що саме з травня 2015 року ОСОБА_3 не проживає за адресою: провул.Східний, буд.4, м.Красноград, Харківської області оскільки свідки які вказані у довідці депутата Красноградської міської ради від 10.06.2016 року зазначену у ній інформацію в судовому засіданні не підтвердили, інших доказів в підтвердження цьому в судовому засіданні не надано та в позові не зазначено.

При цьому ст.10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положенням ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 за недоведеністю позовних вимог оскільки обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, в судовому засіданні, не встановлено.

При цьому, слід розяснити позивачу, що відмова у задоволенні позову з вказаних підстав не перешкоджає їй звернутись до суду повторно, обравши у відповідності до ст.16 ЦК України належний спосіб захисту своїх прав та інтересів, які вона вважає порушеними та доводити свої вимоги у відповідності до положення ст.ст.10, 60 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 29, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3,4, 57-60 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: