Номер провадження: 22-ц/785/4155/16
Головуючий у першій інстанції Демченко
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Процик М.В.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року,

встановила:

У грудні 2004 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_4, зареєстрований 29.12.1986 р. Велико-Дальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 89.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що у грудні 1986 р. з відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у січні 1988 р. народився син ОСОБА_5.

З грудня 2002 р. почалися виникати сварки з відповідачем у зв'язку із зловживанням останнім спиртними напоями. У грудні 2004 р. він її побив. Її намагання зберегти сім'ю не привели до позитивного результату. Почуття любові та взаємної поваги остаточно зникли. Сім'я розпалася остаточно. Збереження сім'ї є неможливим. Майнового спору немає. Син після розірвання шлюбу залишається проживати разом з нею. На примиренні заперечує.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі, просила задовольнити його за вказаних у ньому підстав.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надав.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2005 р. розірвано зареєстрований 29.12.1986 р. Велико-Дальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 89, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав. Від представника апелянта надійшла заява про підтримку апеляційної скарги та розгляд справи за його відсутності.

Представник позивачки у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити. Рішення суду залишити без змін. Посилалася на те, що відповідач був належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи за місцем його реєстрації у Вінницькій області. Як на час ухвалення рішення судом першої інстанції, так і на час його апеляційного перегляду сторони разом не мешкають. Сім'я розпалася остаточно, її збереження є неможливим. У 2009 р. вона уклала інший шлюб. Їх дитина є повнолітньою та самостійно визначає місце свого проживання. Додатково додала Свідоцтво про розірвання шлюбу від 29.06.2005 р., Свідоцтво про укладення шлюбу від 25.04.2009р..

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала викладені в запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі (а. с. 18).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимога матеріального (ст. ст. 105, 110, 112 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.12.1986 р. (а. с. 5).

Від шлюбу народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Між сторонами склалися неприязні стосунки. На час подання позову (21.12.2004 р.) сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

Між сторонами виникли правовідносини щодо розірвання шлюбу.

За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірванню шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин що є неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про розірвання шлюбу.

Колегія не приймає до уваги доводи апелянта щодо порушення мови судочинства, оскільки ці порушення не призвели до неправильного вирішення справи (ч. 3 ст. 308 ЦПК України).

Доводи апелянта щодо його неналежного сповіщення про час і місце розгляду справи спростовуються наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого про судове засідання, призначене на 21.03.2005 р., апелянт був повідомлений 01.03.2005 р. (а. с. 13). Таким чином, апелянт був освідомлений про розгляд справи судом.

Доводи апелянта щодо не дослідження судом доказів про побиття позивачки спростовуються наявним у справі, наданим позивачкою, Актом № 5303 судово-медичного обстеження від 20.12.2004 р., в якому вказано, що 20.12.2004 р., приблизно біля 20 год. 30 хв., за адресою АДРЕСА_1, чоловік побив жінку. До заперечень на апеляційну скаргу позивачка надала Постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 21.12.2004 р. за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 щодо здійснення насильницькій дій з боку її чоловіка ОСОБА_4 (а. с. 72). Доказів протилежного апелянт не надав.

Не приймаються до уваги доводи апелянта і щодо не встановлення окремого проживання сторін, можливості примирення сторін. Вказане спростовується посиланнями самого апелянта на його проживання у Вінницькій області, тривалістю часу, який пройшов з дня ухвалення рішення судом першої інстанції про розірвання шлюбу. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу (а. с. 78) 29.06.2005 р. було складено актовий запис про реєстрацію розірвання шлюбу між сторонами по справі. Вказане підтверджується також Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 29.06.2005 р. (а. с. 70). Таким чином, як при розгляді справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду апелянт не примирився з позивачкою. Навпаки за цей час позивачка, відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу від 25.04.2009 р. (а. с. 71) уклала інший шлюб. Таким чином, примирення сторін є неможливим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

М. В. Процик