15 грудня 2016 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Петренко Л.В.,
секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,-
Позов обґрунтовує наступним.
27 березня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Договір відновлюваної кредитної лінії №1977.
ОСОБА_3 відповідача за кредитним договором забезпечені Договором поруки №1977 від 27 березня 2007 року, згідно з яким поручителем є ОСОБА_2. П.1.1. зазначеного договору визначає, що «Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником ОСОБА_3 за Кредитним договором».
Банком всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином. Але з боку Позичальника наявні численні порушення кредитного договору, зокрема п.п.1.1., 1.5.1.3., 1.6., 3.3.1., 3.3.2., якими передбачено наступне: за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти); Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та нарахованих процентів щомісячно. Крім того своїми діями Позичальник порушує вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства».
Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен переіод часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.
Таким чином, з дня виникнення заборгованості розмір збитків позивача від інфляції заборгованості за основним боргом складає 1175,05 грн., а за простроченими процентами - 192,73 грн.
Відповідно до розрахунку за вказаний час 3% річних за основним боргом складає - 321,51 грн., за простроченими процентами - 79,22 грн.
Згідно з п.2.3.1. кредитного договору у разі порушення Позичальником умов договору банк має право достроково стягнути суму кредиту, а також суму нарахованих відсотків і інших платежів, що підлягають сплаті.
Беручи до уваги викладене, позивач вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх зобовязань за кредитним договором, чим порушують його законні права. Таким чином, з метою захисту свого порушеного права позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечує проти ухвалення заочного рішення
Відповідачі в судові засідання 05.12.2016 року, 15.12.2016 року не з'явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не надали.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Пунктом 1.6 кредитного договору визначений обовязок відповідача щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 559,98 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 01.12.2011 року, що підтверджується додатковою угодою №1 від 11.11.2011 року до кредитного договору №1977
Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач виконував зобов'язання за кредитним договором до 01.02.2015 року, після чого припинив виконання своїх зобов'язань, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.
ОСОБА_3 відповідача за кредитним договором забезпечені Договором поруки №1977 від 27 березня 2007 року, згідно з яким поручителем є ОСОБА_2. П.1.1. зазначеного договору визначає, що «Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником ОСОБА_3 за Кредитним договором».
За таких обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, договір є підставою для виникнення зобовязань.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Частина 1 статті 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регламентують договір позики якщо інше не встановлено ЦК України і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Згідно зі ст.ст.1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд дійшов висновку про відмову у стягненні пені з наступних підстав.
Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції.
Про те, що с. Стила Старобешівського району Донецької області, де проживає ОСОБА_1, належить до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція свідчить пп.15 п.2 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1075-р, розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №2710/38-14.
Таким чином, позивач не мав права нараховувати неустойку у вигляді пені на заборгованість ОСОБА_1 з 14.04.2014 року і до теперішнього часу.
Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів в сумі 420,00 грн., а всього в сумі 1798,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: