ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6039/15-ц
провадження № 2/753/3873/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Голоденко К.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - Відповідач), треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу народився син ОСОБА_5, який на даний час постійно проживає з матір'ю. Батько дитини має особисте, та дуже неадекватне уявлення про виховання дитини. Прикладом тому, є факт звернення матері хлопчика до судових органів з питання виїзду сина за кордон на лікування без дозволу батька, так як, батько відповідав різкою відмовою на її прохання надати нотаріальний дозвіл на виїзд. Аліменти на утримання сина Відповідач не сплачує вже більше двох років, мотивуючи це низькими доходами. Успіхами сина у школі, його здоров'ям батько не цікавиться. Зустрічі з батьком, які до останнього часу відбувались два рази на місяць були для хлопчика тяжким випробуванням, оскільки, батько виховуючи справжнього чоловіка міг залишити дитину одну посеред парку ввечері, міг скинути з гойдалки, щоб той завжди був готовий до небезпеки, а останнього разу у грудні 2014 року побив сина, наніс кілька ударів у скроню та живіт, після чого хлопчик місяць не ходив на тренування та два тижні до школи, оскільки лікарі боялися наслідків струсу мозку. За викладених обставин, матір була змушена звернутись з заявою до служби у справах дітей та до міліції, справу було внесено до єдиного реєстру досудових кримінальних проваджень Шевченківським СВ МВС України у м. Києві.

В своїх позовних вимогах просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали з викладених в позові підстав та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити, Відповідач надав до суду письмові заперечення в яких зазначає що останні роки їх перебування в шлюбі, а особливо після його розірвання, ставлення колишньої дружини стало відверто негативним. Причини такого ставлення криються в її незадоволенні його здібністю заробляти кошти та утримувати сім'ю. З тієї ж причини розпався шлюб. Позивач своє незадоволення перенесла через виховання сина та на його відносини з ним. Дитині постійно повторюється що його батько нікчема тому, що не здатен утримувати сім'ю, має неправильні погляди на життя та дійсність. Його намагання приймати участь у догляді, піклуванні про здоров'я сина завжди сприймаються категорично. Відношення позивача на його спілкування з сином суворо негативне з самого початку. Після розірвання шлюбу, лише за рішенням суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною Позивач зобов'язана надавати можливість надавати можливість спілкуватись з сином. Але останнім часом, на вимогу Позивача, він добровільно скоротив спілкування з сином. Проте щоб забрати сина до себе додому взагалі мова не йде. Під час особистих зустрічей з сином виникали непорозуміння, які є і в кожній сім'ї, але він ніколи не дозволяв собі так зухвало нехтувати своїм правом приймати участь у вихованні сина, як це висвітлює Позивач, а тим більше знущатися над ним чи спричиняти фізичний біль та травми. Після випадку, коли у грудні минулого року, під впливом матері син почав знущатися з нього, ображати, він намагався припинити образи сина за допомогою нотацій, але він намагався вчинити больовий прийом, якого його навчили в спортивній секції, яку він останнім часом відвідує. Намагаючись припинити зухвалу поведінку сина він дав йому стусана під потилицю. Позивач, намагаючись виставити його якимось звіром по відношенню до рідного сина, зверталася до лікарів, органів піклування та навіть правоохоронних органів. Взагалі його намагання виховувати сина та спроби спілкуватися з ним Позивачем розцінюються як особиста образа і навіть спроби дійти якогось компромісу залагодити конфлікти призводять до ще більшої агресії. На даний момент Відповідач працює, має особисте житло. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває, з боку органів внутрішніх справ до відповідальності не притягувався (а.с. 50-52).

В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації - Кошовий Григорій Іванович надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації - Козлюк Леся Іванівна просила врахувати інтереси дитини та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників процесу, які приймали участь у справі, покази свідків, думку дитини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям.

13 квітня 2007 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 17).

За час перебування в шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Позивач вдруге вийшла заміж, після укладення шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 107-108).

Відповідно до довідки форми № 3 виданої Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» дитина проживає разом з матір'ю за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2007 року шлюб між розірвано. З Відповідача стягнуто аліменти на користь Позивача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 всіх видів доходу Відповідача щомісячно (а.с. 72).

Відповідачем дане рішення виконується, заборгованості по сплаті аліментів немає, кошти на утримання дитини (аліменти) Відповідач перераховує поштовими переказами на адресу Позивача різними сумами (а.с. 61-63 зворот, 64).

Даний факт Позивачем в судовому засіданні не заперечувався та не спростовувався.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України (далі- СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивач неодноразово зверталася з заявами до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з того приводу того, що 14.12.2014 р. після прогулянки з батьком син повернувся додому в істериці, тому що батько його вдарив кулаком в обличчя та в живіт. Трохи нижче скроні були подряпини та синець. Це стається не вперше сусіди неодноразово були свідками неадекватної поведінки та дій ОСОБА_4 по відношенню до дитини (а.с. 7, зворот).

Однак, на спростування доводів Позивача, Відповідач надав до суду довідку з Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві про те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про побиття ОСОБА_4 свого малолітнього сина ОСОБА_5 СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України було порушено кримінальне провадження за ст. 125 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003468. 11 травня 2015 року вище вказане кримінальне провадження було закрито ст. слідчим Чекманом М.П. за відсутністю складу злочину. (а.с. 100).

Позивач надала до суду висновок психологічного обстеження спеціаліста міського центру дитини за вих. № 033 від 09.04.2015 р., з метою визначення психоемоційного стану дитини та емоційної прихильності хлопчика до членів родини, у зв'язку з визначенням участі батька у вихованні дитини. Так, відповідно до вказаного висновку рекомендовано припинити зустрічі з біологічним батьком, поки хлопчик сам не виявить бажання спілкуватися з ним; збільшити емоційно - тілесний контакт з матір'ю та забезпечити спокійну атмосферу у родинному оточенні; батькам ОСОБА_10 скористатися сімейною медитацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішення питань, пов'язаних з вихованням сина (а.с. 34-36).

Позивач працювала в Національному Києво-Печерському історико-культурному заповіднику з 2002 року, займала посаду провідного наукового співробітника (а.с. 38,39).

Відповідно до характеристики спеціалізованої школи І - ІІІ ступенів № 49 з поглибленим вивченням французької мови Шевченківського району м. Києва, ОСОБА_5 навчається в 6-Б класі, має позитивну характеристику. Батько жодного разу не був у школі з 01.09. 2012 р., не цікавиться успіхами сина (а.с.11).

З довідки № 55 від 27.02.2015 р. виданої президентом СК «Спарта» І.В. Чеховим вбачається, що дитина відвідує Київський клуб теквон - до «Спарта» з вересня 2013 року. За весь час перебування ОСОБА_5 у клубі батько хлопчика до клубу не навідувався взагалі, успіхами сина ніколи не цікавився. Дитиною опікуються мама та бабуся хлопчика (а.с. 13).

Згідно довідки від 25.02.2015 р. Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Шевченківського району м. Києва Філія № 2 виданої за підписом завідуючої філії № 2 О.Ю. Лідека, дитина перебуває під наглядом дільничного лікаря-педіатра амбулаторії № 1 філії № 2 ОСОБА_13 Дитина хворіє помірно. За 2014 рік два рази лікувався у ЛОР - лікаря у зв'язку з загостренням хронічного компенсованого тонзиліту. В 2015 році був у ЛОР - лікаря з тим же діагнозом один раз. Батько ОСОБА_4 на прийом до дільничного лікаря педіатра з дитиною не приходив та станом його здоров'я не цікавився (а.с. 12).

Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_5 без згоди та супроводу його батька ОСОБА_4, в супроводі матері ОСОБА_3, з метою оздоровлення, лікування, відпочинку та розвитку дитини, для короткострокового перебування за кордоном України, й до його шістнадцятиріччя - 01 вересня 2019 року.

Відповідно до характеристики виданої директором - головним конструктором КП СПБ «Арсенал», ОСОБА_4 працює на КП СПБ «Арсенал» з 20 серпня 2013 року енергетиком дільниці в виробничо - технологічному комплексі № 4, з листопада 2013 року його призначено на посаду енергетика ВТК - 4. За період роботи на підприємстві проявив себе як сумлінний, дисциплінований та відповідальний робітник. Порушень дисципліни немає. Доброзичливий в ставленні до колег (а.с. 55).

Старшим дільничним інспектором міліції ВДІМ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції А.Ю. Болховітіним складена характеристика на Відповідача про те, що при перевірці на обліку Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, компрометуючі матеріали, щодо громадянина ОСОБА_4, відсутні. Станом на 23.06.2015 р. викликів працівників міліції за адресою: АДРЕСА_1, до чергової частини Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві не надходило. Скарг від мешканців будинку АДРЕСА_1 на громадянина ОСОБА_4 не надходили (а.с. 53).

Відповідно до характеристики № 40 ЖБК «Корцентний - 1» ОСОБА_4 більше 25 років проживав за адресою: АДРЕСА_3, характеризується як ввічливий, доброзичливий, дбайливий батько, виважена людина. (а.с. 54).

Статтею 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

В судовому засіданні пояснив, що за потреби він завжди надавав згоду на виїзд сина з матір'ю за кордон, на приклад, до Туреччини, Чеської Республіки з метою відпочинку у супроводі матері, про що свідчать нотаріально посвідчені заяви (а.с. 56-57).

Так, постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснюється, що ухилення від батьківських обов'язків це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу з Позивачем чинилися перешкоди Відповідачу у спілкуванні з дитиною, за для чого останній був змушений звернутися з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2007 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з сином та прийняття участі в його вихованні та визначено години спікування два рази на тиждень без участі матері будь-яких третіх осіб: щочетверга з 18:30 год. до 20:00 год. та щонеділі з 10:00 год. до 12:00 год. з можливістю забирати дитину по місцю свого проживання: АДРЕСА_4, окрім періоду хвороби дитини (а.с. 58-60). ОСОБА_10 рішенням також встановлено, що мати заперечувала проти побачень Позивача з сином без її присутності.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109/02/40-4901 від 12.06.2015 р. вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 65-66).

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, суд не може погодитись з висновком Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки вважає його передчасним, не містить в собі ґрунтовного аналізу причин таких взаємин сторін котрі склалися між колишнім подружжям. Окрім того, висновок ґрунтується лише на поясненні Позивача, без врахування пояснень Відповідача, без повного з'ясування його відношення та ставлення до дитини, а тому суд не може покласти його в основу рішення.

У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Згідно до приписів статті 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.91 р. Дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка повідомила суду, що їх діти дружать, почали спілкувались коли ОСОБА_5 було вісім років, в подальшому стали подругами. Одного разу, вона їхала з донькою в тролейбусі та через вікно побачила ОСОБА_5, котрий йшов в невідомому стані. Вона зателефонувала ОСОБА_3, розповіла що бачила ОСОБА_5 одного на вулиці, але та пояснила що ОСОБА_5 з батьком. Остання ситуація вразила їх з донькою, коли ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 недалеко від скроні, після чого ОСОБА_5 прибіг додому заплаканий. Ще один випадок був, коли в черговий раз батько повинен був прийти до ОСОБА_5, дитина прочекала його цілий день, але він так і не прийшов. Ще випадок був коли ОСОБА_3 збиралась їхати з дитиною на море, збирали гроші на відпочинок. Але на виїзд дитини був потрібен дозвіл батька, надав дозвіл в останній момент. З подарунків батько дарував сину російські журнали, казав що той не правильно живе. Також зазначила, що від ОСОБА_3 знає, що ОСОБА_4 за весь час був лише два раз на батьківських зборах в школі. У фінансових питаннях батько участі в житті дитини не приймає.

Свідок ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6, хрещена мати ОСОБА_4 Охарактеризувала його з гарно боку. Бачила його з дитиною коли йому було три роки. Не вживав алкогольні напої, відповідальний, має вищу освіту. Завжди відгукнеться на допомогу. Любить ОСОБА_5, завжди розповідає про нього. Під час перебування в шлюбі відносини в сім'ї були дуже гарні. Дуже переживає за ситуацію котра склалася у відносинах з колишньою дружиною. Наразі вона не знає про відносини батька з сином, оскільки вона проживає в іншому районі м. Києва.

З показів свідків вбачається, що між сторонами по справі склалися напружені відносини, що впливає на стосунки дитини з Відповідачем. Проте, Відповідач намагається приймати участь у житті дитини.

Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні також було вислухано думку дитини ОСОБА_5, який пояснив суду, що батько останній раз був півроку тому 01 вересня 2015 року на святі першого дзвоника. Іноді батько б'є його, він так перевіряє його реакцію. Ходить до секції текван-до недалеко, поряд з будинком де проживає. Батько приходить у неділю, але він не хоче бачитися з батьком, боїться його. На день народження батько не приходить, останні роки мама займається організацією свят. Йому погано з батьком, він не хоче щоб в нього був такий батько.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд додатково звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, але аналіз наданих суду доказів у їх сукупності свідчить про наявність у Відповідача ОСОБА_4 бажання виконувати свої батьківські обов'язки.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляючись від виховання дитини, та наявність у цьому лише з його вини. Суд враховує, що з часу офіційного розлучення між колишнім подружжям склалися дуже напружені стосунки, що перешкоджають цивілізованому вирішенню їх сімейних справ щодо спільного виховання дитини.

Аналізуючи встановлені судом взаємини сторін і вимоги закону, що регулюють дані правовідносини, суд, приходить до висновку, що між сторонами дійсно склалися стосунки, за яких батьки уникають спілкування між собою після фактичного припинення шлюбних відносин, що опосередковано вплинуло на стосунки Відповідача з дитиною, спілкування з якою, з урахуванням віку, можливе лише за згоди матері.

Враховуючи конкретні обставини справи, інтереси дитини, ставлення Відповідача до сина, його бажання виконувати батьківські обов'язки по відношенню до дитини, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд не вбачає безумовних підстав для позбавлення батьківських прав Відповідача ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ст.ст. 19, 150, 157, 164, 165, 171 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 61, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: