Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2365/16-ц

Номер провадження: 2/511/1022/16

12 грудня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря судового засідання Кирилової І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача КЗ «Роздільнянська районна центральна лікарня» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації про поновлення на роботі; визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради; поновлення дії контракту; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, згідно якого просить:

- поновити його на роботі в Комунальному закладі "Роздільнянська центральна районна лікарня " на посаді головного лікаря, визначити протиправними та скасувати рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області від 23.09.2016 року за №186-VII "Про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня";

- поновити дію контракту від 14 червня 2016 року з головним лікарем Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією та головним лікарем КЗ "Роздільнянська ЦРЛ" та ним;

- стягнути з Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня "на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.09.2016 року до дня поновлення на роботі;

- покласти на службових осіб, винних в незаконному звільненні, обов'язок покрити шкоду, заподіяну КЗ"Роздільнянська ЦРЛ" у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу;

- стягнути з Роздільнянської районної ради Одеської області на його користь моральну шкоду у сумі 91 850,00грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначає, що працював на посаді головного лікаря КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня» з 24.08.1988 року. В червні 2016 року між ним та Роздільнянською районною державною адміністрацією був укладений контракт, згідно якого він був переведений на роботу по контракту, який діє з 14.06.2016 року по 14.06.2021 року. Після внесення змін до Статуту лікарні та зміни підпорядкування, 23.09.2016 року рішенням сесії Роздільнянської районної ради його було звільнено із займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обовязків та розірвано контракт. Підставою для звільнення було грубе порушення трудових обовязків, яке виражалося в нецільовому використанні бюджетних коштів, виділених в 2015 році на проведення капітального ремонту флюорографу 12Ф7, що знаходиться на балансі КЗ «Роздільнянська районна лікарня». Вважає, що його звільнення з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» є незаконним, надуманим та безпідставним, яке не відповідає дійсним обставинам справи. Вказував, що при його звільненні було порушено порядок, строки накладення стягнення та процедури прийняття рішення районною радою. Просив позов його задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.12.2016 року заявлені позовні вимоги про покладення на винних службових осіб обовязок покрити шкоду та стягнення моральної шкоди за заявою позивача залишені без розгляду(т.3. а.с.13).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що Роздільнянською районною радою були виділені грошові кошти на капітальний ремонт флюорографа, який знаходиться в КЗ "Роздільнянська ЦРЛ". Замість капремонту ним була проведена модернізація (заміна зношених деталей) зазначеного флюорографа. Перевірка, щодо використання бюджетних коштів на проведення капітального ремонту флюорографу 12Ф7 і відповідності його державним стандартам та технічним характеристикам вже проводилась раніше і підтвердила правомірність дій КЗ «Роздільнянська ЦРЛ». Дефектний акт на обстеження стаціонарного флюорографа 12Ф7 від 05.08.2015 року затверджений ФОП ОСОБА_3, яким для відновлення працездатності та запобіганню відмов при подальшій експлуатації, рекомендовано провести капітальний ремонт флюорографа. В період його перебування у відпустці між районною лікарнею в особі його заступника ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 05.08.2015 року був укладений договір на виконання капітального ремонту флюорографа 12Ф7 з доведенням технічних характеристик до комплексу рентгенівського діагностичного КРД «INDIascan -01». Сума договору становила 944800,00грн. Всі ці питання були узгоджені райрадою неодноразово та виносилися відповідні рішення. У висновках ревізії фінансово господарської діяльності КЗ « Роздільна ЦРЛ» було зазначено, що ревізією дотримання законодавства під час використання коштів, виділених на капітальний ремонт флюорографа 12Ф7, порушень виявлено не було. Зазначив, що його звільнення відбулося без законних підстав виключно із політичних мотивів, оскільки він входить до складу Аграрної партії, яка перестала підтримувати всі рішення ОСОБА_4 Наполягав на задоволенні вимог, щодо поновлення його на роботі, визнання протиправним та скасування рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області від 23.09.2016 року за №186-VII про його звільнення з посади головного лікаря, а також поновлення дію контракту від 14.06.2016 року, стягнення з КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача комунального закладу «Роздільнянська районна центральна лікарня» (надалі КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» або лікарня) ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та суду пояснила, що про те, що флюорограф знаходився у неробочому стані лікарня неодноразово писала листи до Роздільнянської районної державної адміністрації. Спочатку планували зробити закупку нового апарату, але він дуже дорого коштував, тому було прийняте рішення про проведення його капітального ремонту. Всі питання про ремонт флюорографа, виділення коштів, укладення договору вирішувалися спочатку на засіданнях комісій райради, а потів виносилися відповідні рішення радою. Всього по питанню ремонту флюорографа було проведено чотири комісії. Після підписання договору з ФОП ОСОБА_3, рішенням сесії райради було вирішегно виділити на капітальний ремонт вказаного приладу 944 тисяч гривен. ФОП ОСОБА_3, отримавши кошти почав ремонт флюорографа. Наданих коштів на ремонт не вистачило, тому прийшлося гроші брати зі спеціального фонду лікарні. Була проведена модернізація апарату, після чого його перевіряли чотири комісії, вказаний прилад на даний час працює, але його досі ще перевіряють та складають для цього постійно якісь нові комісії. Після всіх перевірок ніхто ніяких висновків на адресу КЗ «Центральна ЦРЛ» не надавав. Було проведено 3 експертизи за вимогами Роздільнянської районної ради та дві за ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду. Відповідно до останнього акту лікарню повідомили, що ніяких порушень виявлено не було, про що надали відповідний висновок. Вважала, що будь-якого порушення фінансової дисципліни відносно вказаного флюорографа, ні лікарня ні особисто ОСОБА_1 не робив, оскільки гроші були виділені саме на капітальний ремонт та використані у повному обсязі саме на капітальний ремонт. Після того як звільнили ОСОБА_1, його трудова книжка знаходилась у відділі кадрів Роздільнянської ЦРЛ. Офіційного розпорядження про звільнення ОСОБА_1 до лікарні не надходило, було лише розпорядження про призначення виконуючого обовязки головного лікаря у звязку із звільненням ОСОБА_1 Позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти їх задоволення.

Представник відповідача Роздільнянської районної ради ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила в його задоволенні відмовити у повному обсязі, оскільки районна рада дотрималася процедури та порядку звільнення позивача у повному обсязі. Окрім того, суду пояснила, що питання з приводу нецільового використання бюджетних коштів, досить є предметом по кримінальному провадженню, яке знаходиться в поліції. Позивачем ОСОБА_1 було допущено грубе порушення яке виразилося в нецільовому використанні бюджетних коштів, які були виділені в 2015 році на проведення капітального ремонту флюорографу 12Ф7, а не на модернізацію. Зазначала, що було багато дій проведено з приводу вказаного ремонту, так як порядок проходження даного питання є довго триваючим, але остаточно грошові кошти були виділені на капітальний ремонт в 2015 році. Вважала, що строки накладення стягнення райрада при звільненні позивача не порушила, оскільки тільки після висновку експертизи торгово-промислової палати 31.08.2016р. почався місячний термін для накладення стягнення. Просила суд застосувати строки позовної давності, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду та в задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи - Роздільнянської районної державної адміністрації ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд поновити позивача на посаді. Також суду пояснила, що Роздільнянська районна рада прийняла рішення про виділення бюджетних коштів на капітальний ремонт, які ОСОБА_1 безпосередньо використав на модернізацію флюорографа, що вважається найкраще ніж капітальний ремонт. Флюорограф працює, зараз знаходиться в відмінному стані, про що є відповідний висновок, тому підстав для його звільнення не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості та законності заявлених вимог, розглянувши справу в межах заявлених вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення (ст. 43 ч.6 Конституції).

Відповідно до ст. 9 Конвенції N 158 Міжнародної організації праці "Про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця» (яка ратифікована Верховною Радою 04.02.94 року ) тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавці.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді головного лікаря комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» 24.08.1988р. (т. 2 а.с. 7, т.1 а.с. 6).

14.06.2016р. між Роздільнянською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено контракт, згідно якого головний лікар КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 був переведений на роботу по контракту (т.1 а.с.8-10).

ОСОБА_7 до п.1.1 Статуту Комунального закладу «Роздільнянська ЦРЛ», затвердженим рішенням Роздільнянької районної ради від 02.09.2016р. № 178-VІІ районна лікарня є обєктом права спільної власності територіальних громад Роздільнянського району, управління яким здійснюється Роздільнянською районною радою (надалі Власник) (т. 2 а.с. 24).

Пунктом 5.1.1 Статуту передбачено, що винятковою компетенцією Власника є прийняття рішення про призначення та звільнення головного лікаря закладу (т. 2 а.с. 26).

ОСОБА_7 п. 1.8 посадової інструкції головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» до посадових обовязків останнього входить в тому числі і розпорядження бюджетними коштами, відповідно до затвердженого кошторису, та покладення персональної відповідальності за дотримання порядку ведення достовірності обліку, фінансової та статистичної звітності (т. 1 а.с. 197-200).

Рішенням 12-ої позачергової сесії Роздільнянської районної ради Одеської області сьомого скликання від 23.09.2016р. № 186-VП ОСОБА_1 було звільнено з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків, яке виразилося в нецільовому використанні бюджетних коштів, виділених в 2015 році на проведення капітального ремонту флюорографу 12Ф7, що знаходиться на балансі комунального закладу «Роздільнянська ЦРЛ», а фактично витрачені на модернізацію зазначеного майна, що призвело до невідповідності даного обладнання (флюорографу 12Ф7) державним стандартам та технічним характеристикам, необхідним для його подальшого безпечного використання (т. 1 а.с. 7).

ОСОБА_7 вказаного рішення сесії підставами для винесення вказаного рішення ради та звільнення позивача зазначено: висновки експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати від 28.07.2016 року; лист Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 28.07.2016 року; лист Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 04.08.2016 року; висновки та рекомендації постійних комісій районної ради.

Вказаним рішенням райради також 23.09.2016р. був розірваний контракт від 14.06.2016р. з головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 7зв).

Перед звільненням позивача згода на звільнення позивача не надавалася та вказане питання взагалі не вирішувалося профспілковою організацією (т. 2 а.с. 125, 150- 161).

Позивача звільнено із займаної посади 23.09.2016р., що підтверджується копією трудової книжки та оглянутою в судовому засіданні оригіналом вказаної книжки (т. 2 а.с. 130-131)

Трудову книжку позивач отримав 26.09.2016р., що підтверджується книгою обліку та видачі трудових книжок (т.2 а.с.162-163 ).

Звертаючись до суду за захистом своїх прав, позивач наголошував, що його звільнення відбулося як без законних на те підстав, з порушенням строків, так і з порушенням процедури.

Щодо вимог позивача в частині відсутності підстав для звільнення за одноразове грубе порушення трудової дисципліни, суд вважає наступне.

ОСОБА_7 позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального закладу «Роздільнянська ЦРЛ» Державної фінансової інспекції в Одеській області № 04-11/79 від 05.11.2015р. будь-яких порушень законодавства під час використання коштів, виділених на капітальний ремонт флюорографа 12Ф7, ревізією не встановлено (т. 1 а.с. 11-14).

У відповідності до вказаного ОСОБА_7 ревізії встановлено, що рішенням Роздільнянської районної ради від 31.07.2015р. № 944-VI «Про внесення змін та доповнень до рішення районної ради» від 27.01.2015р. № 860-VI «Про районний бюджет Роздільнянського району на 2015 рік» районній лікарні було передбачено проведення капітального ремонту флюорографа за рахунок коштів обласного бюджету розвитку та районного бюджету розвитку на загальну суму 950000,00грн.

20.07.2015р. комісією Роздільнянської районної ради з питань освіти, культури, молодіжної політики, фізичної культури і спорту, охорони здоровя та соціального захисту населення районній лікарні, як розпоряднику коштів, рекомендовано заключити договір з ФОП ОСОБА_3 із внесенням доповнень щодо технічної документації.

Висновком та пропозицією постійної комісії районної ради з бюджету від 29.07.2015р. було рекомендовано керівництву КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» укласти договір з ФОП ОСОБА_3 для проведення ремонту флюорографічного приладу (т. 1 а.с. 210).

Дефектним актом на обстеження стаціонарного флюорографа 12Ф7 від 05.08.2015р. № 2707013, затвердженого ФОП ОСОБА_3, зазначено, що для відновлення працездатності та запобіганню відмов при подальшій експлуатації, рекомендовано провести капітальний ремонт флюорографа, а саме: провести заміну застарілого рентгенівського пристрою живлення на новий сучасний високочастотний в комплекті із сучасним рентгенівським випромінювачем та високовольтними кабелями або моноблочного типу; заміна застарілою аналогової оптичної камери на сучасний комплект цифрового приймача малодозового; відновлення існуючої кабіни.

05.08.2015р. між ФОП ОСОБА_3 та районною лікарнею в особі заступника головного лікаря ОСОБА_2 укладено договір № 19-01/05 від 05.08.2015р. на виконання капітального ремонту флюорографа 12Ф7 з доведенням технічних характеристик до комплексу рентгенівського діагностичного КРД «INDIascan-01» із загальною сумою договору 944800,00грн.(а.с. 15-18 т.1).

Розпорядженням Роздільнянської РДА від 05.08.2015р. № 342/А-2015 «Про виділення коштів з районного бюджету розвитку» районній лікарні на виконання пункту 2.2 договору № 19-01/05 від 05.08.2015р. надано дозвіл на проведення попередньої оплати в розмірі 30 відсотків від загальної суми договору та виділено кошти з районного бюджету в сумі 283440,00грн (т. 2 а.с. 118).

14.08.2015р. платіжними дорученнями від 11.08.2015р. № 486 районною лікарнею на виконання умов 2.2. Договору було перераховано на користь ФОП ОСОБА_3 283440,00грн аванс 30% для закупівлі комплектуючих та витратних матеріалів на капітальний ремонт (т. 2 а.с. 119).

30.10.2015р. платіжними дорученнями № 754, 755, 756 від 28.10.2015р. районною лікарнею згідно рахунку було перераховано на користь ФОП ОСОБА_3 661360,00грн, як залишок за виконані роботи (т. 2 а.с. 120-123).

ОСОБА_7 листа Фінансового управління Роздільнянської РДА № 794 від 10.11.2016р. вбачається, що виділення коштів на проведення капітального ремонту флюорографу було передбачено рішенням сесії від 31.07.2015р. № 944-VI по за рахунок районного бюджету розвитку в сумі 844800,0 грн та за рахунок коштів спеціального фонду лікарні в сумі 100000,0грн; фінансування відбувалося в два етапи згідно розпоряджень РДА від 05.08.2015р. та від 21.10.2015р.; фінансовим управлінням звіт про надходження та використання коштів, прийнято без зауважень (т. 2 а.с. 117).

ОСОБА_7 Звіту про надходження та використання коштів за 2015р. вбачається, що 844800,00грн.були витрачені на капітальний ремонт в межах виділених асигнувань (т. а.с. 124).

Як пояснила в судовому засіданні представник лікарні ОСОБА_2 вказаними документами підтверджується, що будь-яких порушень під час використання коштів виявлено не було, оскільки звіт прийнятий без зауважень.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності.

ОСОБА_7 п. 22 та п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи питання про законність звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, та, з'ясовуючи, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано (могло бути завдано) шкоду. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обовязків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обовязку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обовязку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного звязку між невиконанням працівником трудових обовязків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення, вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України у справі №6-33цс14 від 21.05.2014р., яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

У звязку із цим суд вважає, що однією з умов застосування п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є встановлення не тільки самого факту одноразового грубого порушення трудових обовязків, а й вини працівника в такому порушенні.

Звільняючи позивача з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, районна рада зазначила як підставу для звільнення - одноразове грубе порушення трудових обовязків, яке виразилося в нецільовому використанні бюджетних коштів.

Законодавством про працю не визначено поняття одноразового грубого порушення трудових обовязків, але поняття нецільового використання бюджетних коштів визначено Бюджетним Кодексом України (надалі БКУ).

Так, статтею 119 БКУ передбачено, що нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Тобто це фінансування за рахунок бюджетних коштів видатків, взагалі не передбачених видатковими статтями затвердженого бюджету, або ж фінансування одних видаткових статей за рахунок інших.

Нецільове використання бюджетних коштів утворює або склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-12 КУпАП; або склад кримінального злочину, передбаченого ст. 210 Кримінального кодексу України - нецільове використання бюджетних коштів службовою особою, а так само здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч Бюджетному кодексу України чи закону про Державний бюджет України на відповідний рік, якщо предметом таких дій були бюджетні кошти у великих розмірах.

Заходи адміністративного впливу за порушення бюджетного законодавства передбачено положеннями ст. 117 БКУ. Зокрема, за порушення в частині нецільового використання бюджетних коштів до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися заходи впливу у вигляді: 1) попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства, виявлені порушення бюджетного законодавства мають бути усунені в строк до 30 календарних днів; 2) зупинення операцій з бюджетними коштами; 3) призупинення бюджетних асигнувань; 4) зменшення бюджетних асигнувань; 5) повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету (щодо субвенцій та коштів, наданих одержувачам бюджетних коштів).

Наказом Міністерства фінансів України № 1045 від 09.12.2013 року, зареєстрованим в МЮ України 27 грудня 2013 р. за N 2226/24758 «Про затвердження Порядку оформлення Державною фінансовою інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення» визначено повний перелік статей КУпАП, за якими органи державного фінансового контролю уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення, до яких зокрема відноситься і ст. 164-12 КУпАП порушення бюджетного законодавства.

Результатами визнання особи винною у вчиненні вказаних вимог закону по адміністративній справі є постанова уповноваженого органу (особи), а за результатами розгляду кримінального провадження вирок суду.

Враховуючи вищевикладене та систематизуючи вказані норми діючого законодавства, слід дійти висновку про те, що існує чітко визначене поняття нецільового використання бюджетних коштів, окрім того визначений порядок притягнення винного до відповідальності за відповідне порушення та законодавчо визначені органи, які уповноважені вказані питання вирішувати.

Але, як вбачається з матеріалів справи, будь-яких заходи адміністративного впливу до позивача не застосовувалися, постанов уповноважених органів (осіб) або вироку суду з цих підстав, стороною відповідача суду надано не було.

Натомість, рішення сесії районної ради від 23.09.2016 року підставами для звільнення позивача районна рада зазначає: висновки експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати від 28.07.2016 року; лист Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 28.07.2016 року; лист Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 04.08.2016 року; висновки та рекомендації постійних комісій районної ради, тобто не уповноважених органів.

В судовому засіданні всі без винятку учасники провадження, свідки ОСОБА_8, Мунтян, ОСОБА_9 також повністю підтвердили порядок узгодження питання районною радою з приводу капітального ремонту флюорографа, виділення коштів, їх використання тощо.

Таким чином, суд вважає, що, оскільки питання щодо ремонту флюорографу було предметом неодноразового розгляду в тому числі і районною радою (яка надала згоду на капітальний ремонт флюорографу, вирішувала питання про укладення договору; про виконавця робіт тощо) з липня 2015 року по жовтень 2015р., платежі були здійснені в два етапи, тому вказане не може бути взагалі одноразовим грубим порушенням трудової дисципліни; окрім того вини позивача встановлено не було, оскільки рішенням районної ради кошти виділялися на капітальний ремонт флюорографу та лікарнею зазначені кошти були використані за їх цільовим призначенням на капітальний ремонт флюорографа, згідно КЕКВ та в межах асигнувань.

Суд вважає, що оскільки суд прийшов до висновку про відсутність одноразового грубого порушення трудової дисципліни в діях позивача, тому вирішувати питання з приводу чи дійсно відбулася модернізація вказаного флюорографа або його капітальний ремонт, а також відповідність або невідповідність даного обладнання державним стандартам та технічним характеристикам знаходиться поза межами предмету доказування по даній цивільній справі, оскільки сторонами будь-які клопотання з приводу призначення судової експертизи для зясування вказаного питання, не заявлялися.

Окрім того, суд вважає, що надані обома сторонами висновки, листи, витяги з інтернет-сайтів тощо з питань технічних характеристик вказаного обладнання, їх відповідності стандартам та їх вартість, не можуть прийняти судом до уваги, оскільки сторони заперечували проти вказаних документів, вказані документи по своєї суті не є експертними дослідженнями, оскільки проводилися не експертними установами без зясування всього кола питань (в тому числі різниці між модернізацією або капітальним ремонтом), без дослідження всієї документації та без попередження про кримінальну відповідальність, що тягне за собою неможливість використання вказаних доказів як допустимих, тому суд їх до уваги не приймає.

Судом не приймаються до уваги також покази свідків ОСОБА_8, Мунтян , ОСОБА_9, ОСОБА_10 в частині відповідності технічних характеристик флюорографу та їх відповідності модернізації або капітального ремонту, оскільки вказані пояснення з приводу різниці модернізації або капітального ремонту мають оціночний характер, потребують спеціальних знань та будь-якими письмовими доказами не підтверджені.

Також суд не приймає в якості належного доказу на підтвердження винуватості позивача в нецільовому використанні бюджетних коштів витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0001123 від 17.09.2015р, оскільки згідно вказаного витягу підозра будь-кому по вказаному кримінальному провадженні не предявлялася, вирок суду відсутній, тобто вина та винна особа не встановлені (т.2 а.с. 144).

Окрім того, суд вважає, що є слушними доводи позивача також в частині порушення порядку та строків звільнення з огляду на наступне.

Звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у ст. ст. 148, 149 КЗпП України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

ОСОБА_7 зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять та не було надано відповідачем ні пояснень позивача про даний проступок, ні відповідно акту про відмову в надані пояснень, ні розписки, що працівник повідомлений про стягнення.

Суд вважає, що ОСОБА_7 комісії Роздільнянської районної ради б/н від 23.09.2016р. про відсутність перебування ОСОБА_1 на робочому місці не може бути визнаний в якості належного доказу щодо відмови позивача в наданні пояснень з приводу порушень трудового законодавства, оскільки він фіксує факт відсутності на роботі позивача та не підтверджує факту запропонування останньому надати пояснення з підстав його можливого звільнення та не відображає належного фіксування відмови позивача від зазначеного, окрім того він не містить будь-якого підпису уповноваженої особи про його отримання та відповідного штампу лікарні (т.2 а.с.214).

Спростовуючи вказаний лист ради лікарня надала на адресу суду журнал вхідної документації та довідку № 439 від 12.12.2016р., згідно яких вказаний лист ради на адресу лікарні за період з 08.09.2016р. по 27.09.2016р. не надходив (т. 3 а.с.6-11).

Окрім того, зазначені факти про не надходження вказаного листа на адресу лікарні підтвердила в судовому засіданні і представник лікарні і позивач.

Таким чином, суд робить висновок, що будь-яких пояснень від позивача зажадане не було, що є порушенням порядку.

Але, з матеріалів справи вбачається, що районна рада листом № 592/01-25 від 08.06.2016р. зверталася до Голови Роздільнянської РДА з вимогою терміново надати до райради подання про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади у звязку з відмовою укласти контракт (т. 1 а.с. 117).

Окрім того, рішенням сесії районної ради № 134-VII від 15.07.2016р. було доручено голові ради звернутися до правоохоронних органів щодо перевірки законності витрат, здійснених на капітальний ремонт флюорографу (т. 1 а.с. 124).

ОСОБА_7 дорученнь Голови районної ради ОСОБА_4 № 948/01-25 від 12.09.2016р. та № 982/16 від 20.09.2016р. вбачається, що головам постійних комісій районної ради було вирішено за доцільне розглянути питання про відповідність ОСОБА_1 займаній посаді та про його звільнення (т. 1 а.с. 128-129, 130-132).

При цьому будь-якого документу з приводу звернення саме до ОСОБА_1 як до головного лікаря з приводу надання пояснень, або запрошення на засідання комісій або наради по вказаним питанням, відповідачем суду не надано.

В той же час, звертає на себе увагу численні надані відповідачем матеріали, які мають відношення до порушеної проти позивача у 2012 році кримінальної справи, відсторонення його із займаної посади у звязку з розглядом вказаної кримінальної справи тощо, які не мають жодного відношення до розгляду вказаної цивільної справи (т. 1 а.с.44-92).

Суд вважає, що вищезазначені документи районної ради окрім іншого спростовують висновки ради про наявність в діях позивача одноразового грубого порушення трудової дисципліни, оскільки вказане одноразовим грубим порушенням не являється.

Ця обставина була відома відповідачу, оскільки контроль за виконанням вказаного рішення був покладений на постійну комісію районної ради, вказану вище, під головуванням ОСОБА_11 Засновнику - відповідачу було відомо, що радіомовлення у районі існує на базі районної газети, для чого виділялися кошти з бюджету району на суму 17,8 тисяч гривен у 2007 році, як зазначено у дослідженому судом ОСОБА_7 КРУ, а також було відомо, що до Статуту підприємства зміни не внесено, оскільки внесення змін до Статуту відноситься до виключної компетенції Засновника - відповідача.

Суд вважає, що в даному випадку не було порушено діюче законодавство в частині звільнення позивача з посади без попередньої згоди профспілкового органу, оскільки згідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

Також суд зазначає, що крім іншого при звільнені позивача було порушено і строки притягнення позивача до відповідальності, оскільки питання щодо виділення та використання бюджетних коштів лікарнею на капітальний ремонт флюорографа вирішувалося на протязі 2015року, договір на ремонт укладено 05.08.2015р., оплата по договору здійснювалася в два етапи; останні перерахування грошей за договором відбулися 30.10.2015р. (т. 2 а.с.123); вказані обставини були відомі Власнику - відповідачу, оскільки контроль за виконанням рішенням райради та використанням вказаних коштів був покладений в тому числі і на районну раду; дані про скоєння злочину з приводу привласнення коштів внесені в ЄРДР 17.09.2015р.; а позивача було звільнено з посади лише 23.09.2016р., що вказує на накладення строків стягнення поза межами строків, що є неприпустимим.

Суд не погоджується з думкою представника ради з приводу того, що строк накладення дисциплінарного стягнення не сплинув та повинен відраховуватися від 31.08.2016р. з дня надання висновку експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати, оскільки вказані твердження спростовуються вищенаведеними доказами по справі.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів суд встановив, що усупереч вимогам ст. ст. 148, 149 КЗпП України матеріали справи не містять та не було надано відповідачем ні пояснень позивача про вказаний проступок, ні відповідного акту про відмову в наданні пояснень, ні розписки, що працівник повідомлений про стягнення; окрім іншого було порушено строки накладення стягнення.

Щодо вимог позивача з приводу порушення процедури його звільнення при прийнятті рішення районної ради, то суд вважає наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон №280/97 ВР), а безпосереднє регулювання діяльності Роздільнянської районної ради як органу місцевого самоврядування визначає Регламент Роздільнянської районної ради Одеської області сьомого скликання, затверджений рішенням ради №13-УІІ від 18.11.2015 року (далі - Регламент).

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону №280/97 ВР виключно на пленарних засіданнях районної ради вирішуються питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

ОСОБА_7 Статуту КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» та Регламенту ради саме до повноважень районної ради входило питання щодо звільнення керівника комунального закладу головного лікаря лікарні

Повноваження райради, кількісний склад сесії та наявність кворуму не оспорюється позивачем, тому суд вважає, що питання про звільнення позивача вирішувалося уповноваженим органом.

Щодо процедури прийняття рішення судом встановлено, що Розпорядженням голови Роздільнянської районної ради №57/16-РР від 19.09.2016р. було скликано пленарне засідання дванадцятої позачергової сесії районної ради з питань районного бюджету та інших. Питання про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» не ставилося (т. 1 а.с.214).

Повідомлення про скликання сесії оприлюднено у газеті «Вперед» 21.09.2016р. (т. 1 а.с.215-216).

22.09.2016р. на засіданнях постійних комісій районної ради вирішувалося питання про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» за одноразове грубе порушення трудової дисципліни та надавалися рекомендації про винесення вказаного питання на розгляд пленарного засідання сесії (т.1 а.с. 135, ).

Засідання позачергової сесії призначено на 23 вересня 2016р., ОСОБА_1 на засідання сесії не запрошувався.

Районною радою був підготовлений проект рішення ради, погоджений всіма постійними комісіями, згідно якого ОСОБА_1 пропонувалося звільнити із займаної посади за одноразове грубе порушення трудової дисципліни (т. 1 а.с. 163-164).

Пленарне засідання дванадцятої позачергової Роздільнянської районної ради відбулося 23.09.2016 р., де пунктом 4 пропонувалося питання щодо звільнення ОСОБА_1 (а.с. 241 т. 1)

Відповідно до протоколу пленарного засідання дванадцятої позачергової Роздільнянської районної ради від 23.09.2016 р. (т. 1 а.с. 240-250) ОСОБА_12 ознайомив присутніх з проектом рішення «Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ»», виступали: ОСОБА_1, який надав пояснення щодо стану роботи флюорографу, ставилися запитання до позивача, окрім того ОСОБА_4 зазначив, що даний прилад не проходив сертифікацію більш ніж 2 роки, що є грубим порушенням чинного законодавства, окрім того головний лікар ЦРЛ цілеспрямовано відмовляється виконувати Статут закладу, що розцінюється як не виконання службових обовязків (т. 1 а.с. 244-245).

ОСОБА_7 підсумків проведеного поіменного голосування за прийняття за основу вказаного рішення проголосувало 15 депутатів, з 19 присутніх.

Надалі депутат ОСОБА_13 звернувся до секретаріату ради щодо порушення процедури голосування та запропонував винести дане питання на повторний розгляд, після чого була оголошена 5-ти хвилинна перерва.

За повторний розгляд вказаного питання проголосувало 18 депутатів.

За результатами поіменного голосування було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря ЦРЛ, за яке проголосувало 19 депутатів із 20 присутніх на пленарному засіданні.

Правильність проведення процедури повторного голосування та правильність підрахунку голосів при другому голосуванні позивачем не оспорюється.

Суд не погоджується з думкою позивача з приводу відсутності законних підстав для можливості повторного голосування на одній сесії з приводу одного і того самого питання, оскільки Регламентом ради п.3.12.24 передбачений вказаний порядок повернення до голосування а саме: проект рішення, за ініціативою будь-кого з депутатів, який при проведенні голосування не прийнятий, може бути повернутий для повторного розгляду, якщо за це проголосувала більшість депутатів районної ради, присутніх на пленарному засіданні(т. 2 а.с. 198).

Також позивач наголошував на тому, що підстав для повернення до голосування не було, оскільки голос ОСОБА_13 був зарахований, а протокол не відповідає дійсності; окрім того позивач зазначав, що під час перерви відбувався тиск на депутатів, але на підтвердження своїх доводів будь-яких доказів суду не надав.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він є членом комісії по законності, а також депутатом районної ради VII скликання. 23.09.2016 року він був присутній на позачерговій сесії, де в порядку денному питання про звільнення ОСОБА_1 було поставлено третім. В залі були присутні 20 депутатів, які голосували за звільнення ОСОБА_1 Крилов називав прізвище депутата, а Величко вела протокол та робила позначки напроти вказаного прізвища. Перше голосування так і проходило. Оголошення проекту рішення про звільнення ОСОБА_1 було здійснено ОСОБА_12. ОСОБА_1 дуже важко, але вдалося взяти слово. За звільнення проголосувало 16 депутатів, утримались 3 депутата, проти проголосував 1 депутат. Після цього депутат Іванов, сказав що його не було в залі і не назвали його прізвища при цьому запропонував повернутися до голосування ще раз. Самого питання «переголосування» чітко в регламенті не має. Регламент приймала рада. Він голосував проти. Всі 20 депутатів проголосували за переголосування. Чи була в першому протоколі позначка напроти прізвища депутата ОСОБА_13, ніхто не знає, так як сам протокол знищений, можливо це було вигідно самому ОСОБА_4 Потім зробили перерву 5хвилин, після чого голосування було продовжено. Кожний висловив свою думку, за вказане рішення проголосувало 19 депутатів з 20-ти. Хто не голосував ніхто не знав, але і у першому , і в другому випадку було 20 депутатів. Він не впевнений, але допускає, що друге переголосування було сплановано та обговорене заздалегідь між депутатами для позитивного розгляду. Питання порядку денного сесії він отримав за 10 хвилин до початку сесії. В засобах масової інформації було зазначено питання, які винесені на розгляд сесії бюджет та інше, до них і входило питання про звільнення ОСОБА_1 Першим завжди розглядається питання зміни до бюджету, а потім інші питання, їх може бути багато. На його думку звичайно тиск був на депутатів, він знаходячись в залі не виходив, але чув як відбувався тиск з боку ОСОБА_4, який запрошував депутатів до себе в кабінет. Прийняте рішення він не підтримував.

Окрім зазначених показів свідка, на обгрунтування своєї позиції, позивачем будь-яких доказів, суду не надано. Суд не може тільки на одних показах зазначеного свідка прийти до висновку про порушення процедури та наявності будь-якого тиску з цього приводу, тому без всієї сукупності доказової бази, вказане не може бути визнано судом достатнім для покладення в основу рішення суду про порушення вказаної процедури.

Аудіозапис пленарного засідання сесії районної ради від 23.09.2016р. було знищено після виготовлення протоколу сесії (а.с.т. 2 а.с. 86148).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при прийнятті оскаржувального рішення процедурні питання порушені не були, оскільки відбувалися у відповідності до Регламенту ради, будь-яких процедурних порушень судом не встановлено (т. 2 а.с. 179-209)

З приводу пропущення строку звернення позивача до суду, суд вважає наступне.

Трудову книжку позивач отримав 26.09.2016р., що підтверджується книгою обліку та видачі трудових книжок (т.2 а.с.162-163 ) та вказані обставини визнані сторонами по справі та тому у відповідності до ст. 61 ч. 1 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Оскільки судом беззаперечно встановлено, що позивача звільнили 23.09.2016р., він отримав трудову книжку 26.09.2016р., а з позовом до суду звернувся 24.10.2016р., тому підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, всі матеріали справи з системним аналізом правових норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 був звільнений з порушенням порядку та строків накладення стягнення, тому у відповідності до частини першої статті 235 КЗпП України позивач підлягає поновленню на попередній роботі з поновленням дії контракту з дня прийняття рішення сесії №186-VII від 23.09.2016 року, оскільки був звільнений без законних підстав.

Відповідно до вимог ст.235 ч.2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Оскільки ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах саме з КЗ «Роздільнянська центральна районна лікарня», від якого отримував заробітну плату, поновляється на посаді саме головного лікаря вказаного закладу, яке згідно Статуту є юридичною особою, веде самостійний баланс, має розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням, несе відповідальність за своїми зобовязаннями, тому середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен бути стягнутий саме з лікарні з огляду на наступне.

Суд вважає, що для обчислення середньоденної заробітної плати слід керуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (надалі Порядком).

ОСОБА_7 абзацом третім п. 2 зазначеного Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

ОСОБА_7 з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, у справі № 6-419цс16 від 14.09.2016р. які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів України.

Так, згідно довідки б/н від 16.11.2016р. заробітна плата позивача за останні два місяця складала разом 21512.60грн., а саме: в липні 2016 року 10756,30грн та у серпні 2016р.- 10756,30грн. (т.2, а.с. 164).

Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні: 10756,30грн., * 2= 21512,60:43 (число відпрацьованих робочих днів, липень 2016р.(21роб.дн.), серпень (22роб.дн.) = 500,29грн.

ОСОБА_15 Міністерства соціальної політики від 20 липня 2015 р. № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу за 2016р.» у вересні - 6 робочих дня, жовтні 20 робочих дня, листопаді 22 робочих дня, грудні - 8 робочих дня.

Таким чином за період з 24.09.2016р. по 12.12.2016р. - 56 робочих дня.

Тому розрахунок повинен складатися таким чином: 500,29(середньоденна заробітна плата)*56 (робочі дні) = 28016,24 грн., що і повинно бути стягнуто з відповідача. Оскільки день звільнення вважається останнім днем роботи та повинен бути оплачений, тому з нарахування середньої заробітної плати повинно нараховуватися саме з 24.09.2016р.

При цьому, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць - у сумі 10 506 (десять тисяч пятсот шість) грн. 09 коп.

Оскільки рішення суду ухвалюється на користь позивача, тому сума судових витрат, сплачених позивачем при зверненні до суду з позовом, підлягають стягненню з райради на користь позивача в межах сум, визначених діючим законодавством за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу "Роздільнянська центральна районна лікарня", за участю третьої особи Роздільнянської районної державної адміністрації про поновлення на роботі; визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради; поновлення дії контракту; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області № 186 - VII від 23 вересня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» з 23.09.2016р.

Поновити дію контракту від 14 червня 2016 року укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією та головним лікарем КЗ « Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 з 23.09.2016 року.

Стягнути з Комунального Закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.09.2016р. по 12.12.2016 р. у сумі 28 016, 24 грн. (двадцять вісім тисяч шістнадцять) грн. 24 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 10 506 (десять тисяч пятсот шість) грн. 09 коп.

Стягнути з Роздільнянської районної ради Одеської області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Іванова