Справа № 727/4455/15-ц
Провадження № 2/727/250/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - суді -Гончарової І.М.

При секретарі - Романюк І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу , про визнання права власності на 1/2 від 33/100 будинку АДРЕСА_1 та належних до нього господарських будівель та споруд, виключення зі спадкового майна ОСОБА_5 33/200 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та належних до нього господарських будівель та споруд,

В с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому згідно уточнених та змінених позовних вимог просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в період з червня 1997 року по 19.03.2004 року. Визнати за нею право власності на 1/2 від 33/100 будинку АДРЕСА_1 та належних до нього господарських будівель та споруд, а саме - на 33/200 часток.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним:

З 1997 року вона проживала із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_2 З 2000 року вони з ОСОБА_5 почали спільно проживати в будинку його батька ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2. помер батько ОСОБА_5

Після смерті батька ОСОБА_5, належних йому 33/100 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, де вони із ОСОБА_5 проживали, були успадковані останнім відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.09.2003 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Балковим М.М.

Як зазначено у свідоцтві, спадкове майно складалося із житлового будинку літ. «А», цегляних сараїв літ. «Б», «В», «Г», дерев'яних сараїв літ. «Ж», «К», гаражів літ. «Е» (бетон) та «Д» (дерево), а також вбиральні літ. «З». Вартість спадкового майна, згідно з Витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Чернівецьким ОБТІ 17 вересня 2003 року за № 1504776 складала 31 413, 00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Розуміючи, що ОСОБА_5, прийняв спадщину після смерті батька, проживаючи разом із ним по АДРЕСА_1, будучи вагітною, вона в кінці 2003 року запропонувала за рахунок власних заощаджень покращити умови проживання, здійснити певні добудови і перепланування, зробити ремонт, щоб закріпити стосунки і облаштувати його дім для проживання сім'ї.

Вони з чоловіком в кінці 2003 - на початку 2004 року почали будувати гараж літ.М і літню кухню літ.Л.

19 березня 2004 року, між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, а наступного дня у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Після народження спільної дитини вони продовжували проживати по АДРЕСА_1 і для покращення побутових умов вирішили здійснити подальший ремонт квартири із прибудовами як до основної квартири, так і до господарських споруд.

Закінчивши в 2004 році будівництво літньої кухні та гаражу, вони звернулись до відповідних органів щодо оформлення права власності на дане майно. Відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Чернівці ради №40/3 від 24.03.2004 року, ними були узаконені дані прибудови, а також отримано дозвіл на подальші перепланування, а отже, право власності на ці споруди виникло вже під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5

Також, за рахунок спільних коштів ними протягом 2004 -2013 p.p., було проведено подальшу реконструкцію та ремонт будинку. Зокрема, внаслідок їх затрат (трудових та грошових), проведено капітальний ремонт ванної кімнати, побудовано туалет із відведенням в каналізацію, добудовано коридор, в прихожій поміняли стелю, поставили нові вікна, поставили нову підлогу.

Вартість будівельних матеріалів, придбаних ними з чоловіком у зазначений період, становить 36954, 35 грн., а крім того, вона оплачувала роботу виконроба та будівельників.

Вважає, що здійснені під час перебування у шлюбі із ОСОБА_5, невід'ємні поліпшення нерухомого майна по АДРЕСА_1 у м. Чернівці є спільною сумісною власністю подружжя.

Вважає, що житловий будинок по АДРЕСА_1 у м. Чернівці з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який хоч і належав ОСОБА_5, на праві особистої приватної власності, але внаслідок проведення ними як подружжям під час шлюбу невід'ємних поліпшень, вартість яких є значною, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року її чоловік - ОСОБА_5, помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Репужинці, Заставнівського району, Чернівецької області та 33/100 житлового будинку АДРЕСА_1

Із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_8, яка є спадкоємцем по заповіту від 9.07.2012р., а також троє осіб, що мають право на обов'язкову частку - вона, дружина померлого, оскільки є інвалідом третьої групи довічно; мати померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_4, що є пенсіонеркою за віком; їх із ОСОБА_5, спільний син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Таким чином, виникла ситуація, що її частка в об'єкті спільної сумісної власності подружжя включена до спадкового майна.

Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 14.05.2014 року вбачається, що її право на об'єкт спільної сумісної власності подружжя нотаріальною конторою не визнається.

У зв'язку із цим, вважає, що вказане майно підлягає не лише поділу у відповідності до вимог сімейного законодавства, але й виключенню з переліку спадкового майна.

Крім того, вказала, що після смерті ОСОБА_5, продовжуючи проживати у АДРЕСА_1 будучи його спадкоємцем та розуміючи, що вона має частку у власності на дане майно, вона вже за власні кошти продовжувала проводити ремонтні роботи в будинку, придбавати будівельні матеріали.

До кінця 2014 року вона провела там косметичний ремонт кухні, кімнати та коридору. Вартість матеріалів, що були нею придбані вже після смерті чоловіка ОСОБА_5, та витрачених на ремонт становить 27 558, 48 грн.

Зазначає, що належна їй частка у майні ще збільшилася, а здійсненні нею невід'ємні поліпшення є її особистою приватною власністю.

Враховуючи вищенаведене та кількість здійснених нею як особисто, так і разом із чоловіком поліпшень та добудов, вважає, що станом на момент розгляду спору в суді належна їй частка у праві власності на спірне нерухоме майно становить 1/2 від всіх належних ОСОБА_5, на момент смерті 33/100 часток у нерухомому майні по АДРЕСА_1 а саме - 33/200 частки даного нерухомого майна.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, підтвердивши обставини, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 - ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 вересня 2003 року ОСОБА_5 успадкував від свого батька майно 33/100 часток житлового будинку літ. «А», сараї літ. «Б», «В», «Г», «Ж», «К» та гаражів літ. «Е», «Д», вбиральні літ. «З» по АДРЕСА_1

19 березня 2004 року між позивачем ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений шлюб.

Вказав, що гараж літ. «М» та літня кухня літ. «Л» були побудовані за особисті кошти ОСОБА_5 і дані будівлі відповідно до технічного паспорта вже існували до укладення шлюбу позивачки з ОСОБА_5 Позивачкою не надано доказів того, що здійснення будівництва спірного майна за особисті кошти є недоведеним та побудоване під час шлюбу за спільні сумісні кошти або спільною працею подружжя.

Щодо доводів позивачки що вона після смерті її чоловіка ОСОБА_5 проводила за власні кошти ремонт, то будь-які поліпшення, виконані після смерті одного з подружжя не можуть вважатися спільною сумісною власністю подружжя.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_8 - ОСОБА_10 позов не визнав та дав пояснення аналогічні поясненням представника відповідачів ОСОБА_9

Відовідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що гараж та літня кухня будувались її сином за кошти, які вона отримаа від реалізації автомобіля «КАМАЗ», що належав її покійному чоловіку, а позивачка ні грошової ні трудової участі в будіництві цих споруд не приймала. Гараж і літня кухня були збудовані в 2003 році

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Статтею 60 СК України визначено що майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповдно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом прибання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштам або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначаєтся такими критеріями: час набуття, кошти за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об»єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовно підставою для віднесення такого майна до об»єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно цих вимог закону встановлено, що позивачка ОСОБА_6 перебувала в шлюбі із ОСОБА_5 з 19 березня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто по день смерті ОСОБА_5

До відносин які виникли до 01.01.2004 року застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім»ю в Україні та Цивільного Кодексу УРСР в редакціях 1969 року. Нормами КпШС України не передабачалося виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які прожвивають однією сім»єю без реєстрації шлюбу, а тому суд вважає, що вимоги позивачки щодо встановлення факту проживання однією сім»єю її та ОСОБА_5 з червня 1997 року по 31 грудня 2003 року не можуть буть задоволені з цих підстав.

Що стоується вимоги про встановлення факту проживання її разом із ОСОБА_5 з 1 січня 2004 року по 19 березня 2005 року суд вважає можливим встановити зазначений факт, так як ці обставини доведені як показами самої позивачки, так і показами свідків, не заперечуються відповідачкою ОСОБА_4, матір»ю покійного ОСОБА_5

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вступили в шлюб 19 березня 2004 року і проживали в будинку № АДРЕСА_1 хоча позивачка не була там зареєстрована.

Від цього шлюбу в них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер, що вбачається з копії свідоцтва про його смерть.

Все належне йому на день смерті майно він заповів своїй доньці - ОСОБА_8, що вбачається з копії заповіту від 9 липня 2012 року.

Спадкоємцями ОСОБА_5 є спадкоємиця за заповітом - донька ОСОБА_8; спадкоємці за законом першої черги, що мають право на обов»язкову частку у спадщині та прийняли спадщину - мати спадкодавця ОСОБА_12. ІНФОРМАЦІЯ_7, непрацездатна за віком, малолітній син спадкодавця - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 та дружина спадкодавця ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, інвалід 3 групи.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.2003 року ОСОБА_5.(1971 року народженя) після смерті батька успадкував 33/100 частки житлового будинку з відповідними частинами господарських та побутових будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці розташовані - житловий будинок літера «А» площею 107,8 кв.м., сарай літера «Б», сарай літера «В», сарай літера «Г», гараж літера «Е», гараж літера «Д», сарай літера «Ж», сарай літера «К», вбиральня літера «З».

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 від 20 січня 2014 року в будинковолодінні станом на 16 лютого 2004 року наявні дві самочинні будови - гараж літера «М» та літня кухня літера «Л».

Доказів того, що будова гаража внесена до інвентарної справи будинку АДРЕСА_1 позивачка суду не надала, в технічному паспорті такі зміни не відображені, реєстрація поточних змін виконана 20 січня 2014 року, відповідно гараж літера «М» не може рахуватися господарською будівлею, власником якої був покійний ОСОБА_5, і відповідно не може розцінюватись як спільна сумісна власність подружжя, крім цього судом встановлено, що гараж був збудований в 2003 році.

Будівля літньої кухні літера «Л» згідно даних технічного паспорту та інвентарної справи станом на 16 лютого 2004 року вже була збудована, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 пояснили, що будувалась літня кухня та гараж в 2003 році, тобто до 1 січня 2004 року , тобто до цих відносин застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім»ю Укаїни та Цивільного кодексу УРСР які не передбачали виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки , які проживають однією сім»єю без реєстрації шлюбу, відповідно будівля літньої кухні є особистою власністю ОСОБА_5 (1971 р.н.).

Суд вважає, що поліпшення квартири внаслідок проведення ремонту (заміна вікон, встановлення системи опалення, ремонт ванної кімнати, встановлення підлоги, заміна дверей) не свідчать про конструктивні зміни, внаслідок яких змінилось планування квартири чи збільшилась її житлова площа, відповідно у позивачки не виникло самостійного пава на її частину у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 62 СК України, однак вона не позбавлена права на відшкодування частини витрат, понесених на придбання будівельних матеріалів та виконання ремонтних робіт.

Що стосується ремонтних робіт, придбання будівельних матеріалів, які проводились в квартирі позивачкою післ смерті її чоловіка ОСОБА_5 то вони також не належать до поліпшень, які можуть вважатись спільною сумісно власністю подружжя.

Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині втановлення факту проживання однією сім»єю позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з червня 1 січня 2004 року по 19 березня 2004 року.

В решті позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 57, 60, 62 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в період з 01 січня 2004 року по 19 березня 2004 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

СУДДЯ