_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2710/15-ц
Провадження № 2/520/248/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

Встановив,

ПАТ «Укрсоцбанк» в лютому місяці 2015 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за договором кредиту №2008/693-01/14 від 31.03.2008 року в розмірі 136530,42 дол.США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк», та в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за договором кредиту №2008/693-01/36 від 21.05.2008 року в розмірі 86543,57 дол.США звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання права власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк». Справа по суті в строки, визначені законом не розглянута з підстав неявки сторін до судових засідань, невиконання позивачем ухвали суду про витребування доказів, наданням зустрічного позову. До сьогоднішнього судового засідання представник ПАТ «Укрсоцбанк» не з'явився, надав чергову заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на велике завантаження. Разом з тим, в цій заяви зазначено, що банк не заперечує проти розгляду справи за відсутністю представника банку. В минулих судових засіданнях представники банку пояснення за позовом надавали.

Представники відповідача позов не визнали.

Суд вивчив матеріали справи і вважає їх повними і достатніми для вирішення спору по суті. Суд встановив наступне:

31.03.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №2008/693-01/14, за умовами якого Банк надав, а ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 150 000 дол.США на придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 126,9 кв.м., в тому числі житловою -82,4 кв.м. Кредит надавався на строк до 30.03.2023 року зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами.

21.05.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №2008/693-01/36, за умовами якого Банк надав, а ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 100 000 дол.США на придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 загальною площею 74,3 кв.м., в тому числі житловою -48,1 кв.м. Кредит надавався на строк до 20.05.2023 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами.

У якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитними договорами між Банком і ОСОБА_1 були укладені договори іпотеки: 01.04.2008 року договір іпотеки №594, за яким іпотечним майном вказано квартиру АДРЕСА_1, 21.05.2008 року договір іпотеки №901, за яким іпотечним майном визнано квартиру АДРЕСА_2.

В позовній заяві банк стверджує, що свої зобов'язання виконав належним чином і видав відповідачу грошові кошти в сумах, вказаних в кредитних договорах, а ОСОБА_1 зобов'язання за кредитними договорами не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором №2008/693-01/14 на суму 136530,42 дол.США (де 104223,05 дол.США-борг за кредитом і 32307,37 дол.США - заборгованість за відсотками); за договором №2008/693-01/36 заборгованість складає 86543,57 дол.США (де 68788,95 дол.США-борг за кредитом, 17754,62 дол.США- заборгованість за відсотками). Оскільки відповідач досудову вимогу банку про дострокове повернення кредитних коштів в повному обсязі за обома договорами залишив без уваги, Банк звернувся до суду з цим позовом і вимагає звернути стягнення сум боргу за кредитними договорами на іпотечне майно, яким забезпечене виконання зобов'язань Іпотекодавця за кредитними договорами. Банк посилається в позові на положення ст..33,37,39,40 ЗУ «Про іпотеку», п.п.4.1 і 4.6 Іпотечних договорів від 01.04.2008 року та від 21.05.2008 року і вимагає ухвалити судове рішення про визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 і на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідачева сторона, не визнаючи позовні вимоги, стверджує, що договори кредиту, укладені між сторонами не відповідають вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», тому як до договорів не надана сукупна вартість кредитів. На думку відповідачевої сторони договір №2008/693-01/14 і договір №2008/693-01/36 є договорами переуступки боргу, а не кредитними договорами, тому банк не надав належних доказів виконання своїх зобов'язань за кредитними договорами щодо видачі кредитних коштів ОСОБА_1 в сумі 150 000 дол.США і 100 000 дол.США.

Дослідивши матеріали даної справи і надані на вимогу суду матеріали кредитних справ, суд дійшов висновку, що позовні вимоги банку задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Банк просив суд «звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно», з підстав, що така можливість прямо передбачена іпотечними договорами.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку») Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Частиною 3 указаної статті установлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

У пункті 4.6 іпотечного договору від 01.04.2008 року і в п.4.6 іпотечного договору від 21.05.2008 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріусу , або шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язання в порядку, встановленому ст..37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до положень ст..37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Тобто, визнання права власності на предмет іпотеки можливе лише в позасудовому порядку врегулювання спору на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому договір про задоволення вимог іпотеко держателя може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 Кодексу. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на викладене Банком обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.