АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/351/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Гурзель І. В., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ВІЕС Банк про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ ВІЕС Банк про поновлення на роботі.

Ухвалою Тернопільського місьрайонного суду від 18 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ ВІЕС Банк про поновлення на роботі залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі.

Заслухавши представника апелянта та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 169 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, яка у такому разі визначається як друга поспіль неявка при ненадходженні від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено, що розгляд даної справи був призначений на 25.12.2015 року, проте у звязку з хворобою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, останнім було подане клопотання про відкладення розгляду справи і справу було відкладено на 18.01.2016 року.

18 січня 2016 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням представника на лікарняному, на підтвердження чого було подано лікарняний лист.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач двічі не зявилася до суду на вказаний час, хоч була повідомлена належним чином, та не надіслала суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Колегія не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Так, ст. 3 ЦПК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав та свобод.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що "кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань". Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. З ст. 8 Конституції). Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч. 1 ст. 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, Україна взяла на себе зобовязання гарантувати права, закріпленні в ній, в тому числі й право на доступ до правосуддя, оскільки, неприпустимо, щоб ст. 6 (п.1) Конвенції містила детальний опис гарантій, що надаються сторонам у цивільних справах, і не захищала б, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, доступу до суду.

У своєму рішенні в справі "Голдер проти Сполученого Королівства", 1975 р. Суд відзначив: "Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження".

Особа має не лише право порушити провадження у справі, але й право отримати «вирішення» спору судом, тобто розгляд справи повинен завжди закінчуватися судовим рішенням.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, обставини справи, зокрема те, що позивачка звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі, для якого встановлений обмежений строк звернення до суду, причини неявки представника у судове засідання, відсутність у судовому засіданні самої позивачки, колегія вважає, що суд в порушення вимог закону залишив позовну заяву без розгляду, а тому ухвалу суду слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18 січня 2016 року скасувати і справу направити для продовження розгляду до Тернопільського міськрайонного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді: І.В. Гурзель

ОСОБА_4