Справа № 274/4506/15-ц Провадження № 2/0274/220/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
26.02.16 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Бондарчук Н.О.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, представником якого є ОСОБА_2,
до1) ОСОБА_3, 3) Бердичівської міської ради Житомирської області, представником якої є ОСОБА_4,
провизнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,
У вересні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 26.11.2015 р. (а. с. 31 32), просить визнати за ним право власності на домоволодіння з мансардою та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44.
ОСОБА_3 позов визнав, про що подав заяву від 25.02.2016 р. (а. а. 41).
Представник Бердичівської міської ради Житомирської області проти позову заперечив, посилаючись на те, що, виходячи зі статей 182, 331, 316, 1216 та 1218 Цивільного кодексу України спадкодавець ОСОБА_5, не набула права власності на житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, оскільки не зареєструвала за собою такого права, а відтак це право не може перейти до спадкоємця ОСОБА_1 (а. с. 40 42).
Судом з'ясовано, що 20.10.2012 р. померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 202861 від 23.10.2012 р. (а. с. 12).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ТП "264639 від 10.07.1972 р. та серії ІІ-ТП № 13.09.1984 р. (а. с. 13, 43), тобто, зважаючи на зміст статті 1261 Цивільного кодексу України, вони є спадкоємцями ОСОБА_6 першої черги за законом.
ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 як такий, що постійно проживав разом з нею на день її смерті (на час відкриття спадщини), що підтверджується листом від 10.02.2016 р. № 41/01-16 та постановою від 07.09.2015 р. № 207/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а. с. 39, 6).
ОСОБА_3 відмовився від належної йому за законом частки спадщини ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, що підтверджується його нотаріально посвідченою заявою від 05.02.2016 р. (а. с. 42).
07.09.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_7І з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, після смерті матері ОСОБА_6, проте постановою від 07.09.2015 р. № 207/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії цього нотаріуса йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок (а. с. 6).
Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, не зареєстрований, що підтверджується довідкою № 919 від 20.05.2015 р. Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації (а. с. 7).
Між тим, житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, було придбано ОСОБА_6 у ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.1978 р. (а. с. 16 17).
Рішенням від 15.03.1979 р. № 150 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області ОСОБА_6 було дозволено збудувати новий житловий будинок на її земельній ділянці за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, та зобов'язано її перед початком будівництва знести старий будинок (а. с. 14).

З технічного паспорту на житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, який виготовлено станом на 25.03.1986 р., вбачається, що цей будинок було побудовано у 1985р. (а. с. 18 20).

З технічного паспорту на житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, який виготовлено станом на 20.05.2015 р., вбачається, що у 1989 р. було побудовано мансарду (а. с. 9 11).

У матеріалах справи та в інвентаризаційній справі № 6105 на будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, оригінал якої було оглянуто, відсутні будь-яких докази, які б вказували, що при будівництві цього будинку було допущено самовільне будівництво.

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На момент закінчення будівництва житлового будинку за адресою Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, (1989 р.) норми законодавства СРСР та Української РСР не передбачали обов'язкової реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Чинна на той час була чинною Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка передбачала реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, а не реєстрацію прав власності на них.

Таким чином право власності ОСОБА_6 на житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, визнається дійсним, тобто ОСОБА_6 до дня смерті була власником цього будинку.

Вказане спростовує заперечення проти позову представника Бердичівської міської ради Житомирської області.

Однак, як зазначалось вище, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на вказаний будинок відсутній, ОСОБА_1, будучи спадкоємцем ОСОБА_6, який прийняв спадщину (тобто особою, до якої перейшли права та обов'язки ОСОБА_6 щодо, зокрема, цього будинку), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на будинок.

Частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, набув право власності на майно спадкодавця ОСОБА_6, зокрема, на житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44.

Беручи до уваги вказана, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При цьому Суд вважає за необхідне зазначити, що за таких обставин, коли достовірно встановлено, що житловий будинок за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44, належав ОСОБА_6, інші її спадкоємці першої черги за законом та/або за заповітом, які б мали намір отримати спадщину, крім ОСОБА_1, відсутні, задоволення позову ОСОБА_1 відповідатиме таким загальним засадам таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 64, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_9 Павловича задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння з мансардою та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Зарічна, 44.

Роз'яснити, що:

рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;

особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Корбут