АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-2793 Головуючий у 1-й інстанції - Виниченко Л.М.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

СоколовоїВ.В.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредитних договорів недійсними,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредитних договорів недійсними.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.162-163).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторін, належним чином повідомлених про місце та час розгляду справи, відхиливши клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, викладене у телеграфному повідомленні від 22 лютого 2016 року (а.с.176), оскільки зазначена у телеграфному повідомленні причина неявки позивача у судове засідання - від'їзд, не може бути визнана апеляційним судом поважною, а відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

18 червня 2008 року між ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3) та ВАТ "Універсал Банк" було укладено кредитний договір №055-2008-2090, відповідно до умов якого банк надає кредит у розмірі 116 302,00 доларів США зі строком користування коштами до 10 червня 2038 року зі сплатою 7,5 % річних за користування кредитом у період з 18 червня 2008 року по 10 червня 2013 року та 12,45 % річних з 11 червня 2013 року по 10 червня 2038 року (а.с.10, 84-89).

Між сторонами також 18 червня 2008 року укладено кредитний договір №055-2008-2091, відповідно до умов якого банк надає кредит у розмірі 9859,00 доларів США зі строком користування до 10 червня 2038 року зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитом (а.с.103-108).

Відповідно до п.1.3 нотаріально посвідченої довіреності від 28 березня 2008 року виданої ВАТ "Універсал Банк" в особі члена правління ОСОБА_5, ОСОБА_6 уповноважено від імені ВАТ "Універсал Банк" укладати договори з надання кредитів (у національній валюті і іноземній валюті) юридичним та фізичним особам на підставі і умовах визначених рішенням головного кредитного комітету ВАТ "Універсал Банк", або кредитних груп по прийняттю кредитних рішень ВАТ "Універсал Банк".

Відповідачем схвалено укладені представником ВАТ "Універсал Банк" з позивачем кредитні договори, за якими останній були перераховані кредитні кошти.

Із виписок по особовому рахунку від 18 червня 2008 року убачається, що кошти у розмірі 9 859 доларів США та 116 302 доларів США на виконання умов пунктів 2.1.3 кредитних договорів були перераховані на відкритий позичальнику поточний рахунок НОМЕР_1 (а.с.122, 123).

За встановлених обставин, оскільки кредитні договори були правомірно укладені кредитором у іноземній валюті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_3 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що районним судом при вирішенні спору не врахована обставина укладення оспорюваного договору від імені кредитора особою, яка не мала достатніх повноважень на його укладення, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

По-перше, матеріали справи не містять допустимих - письмових, доказів, на підтвердження тієї обставини, що оспорювані кредитні договори укладені від імені Банкуособою, яка не мала достатніх повноважень на їх укладення.

По-друге, за правилами ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

У даному конкретному випадку кредитор виконав свої зобов'язання за кредитними договорами шляхом видачі кредитних коштів та прийняття виконання боржником, який у період з липня 2008 року по липень 2014 року здійснював платежі по поверненню кредитних коштів та сплачував відсотки за користування кредитними коштами.

При цьому, оспорювання договорів з підстав зокрема відсутності волевиявлення учасника правочину, є прерогативою саме того учасника, який не мав волевиявлення на його вчинення, а кредитором указані правочини - кредитні договори, не оспорюються. На відсутність свого волевиявлення боржник у рамках даної справи не посилається.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

В.В.Соколова