Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1622/15-ц Суддя першої інстанції: Іжевська Н.Г.
Провадження №22ц/778/3643/16
У Х В А Л А

19 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя-доповідач апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1 при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2015 року

у справі за позовом Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради до ОСОБА_2, треті особи: Державна фінансова інспекція в Запорізькій області, Департамент охорони здоровя Запорізької обласної адміністрації, про відшкодування шкоди шляхом стягнення безпідставно набутого майна (заробітної плати),

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради подало апеляційну скаргу, у відкритті апеляційного провадження за якою слід відмовити з наступних підстав.

12.07.2016 року заявник подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому в якості поважних причин зазначив, що Державна фінансова інспекція в Запорізькій області наполягає на проведенні подальшої претензійної роботи щодо повернення виплаченої лікарям заробітної плати, у стягненні якої було відмовлено оскаржуваним рішенням суду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.07.2016 року апеляційну скаргу КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради залишено без руху, визнано причини пропуску строку, які зазначені в клопотанні, на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення не поважними, оскільки отримана 23.05.2016р. вимога від Державної фінансової установи не може свідчити про поважність причин пропуску строку, сплив якого розпочався в липні 2015р.

27.07.2016 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради про усунення недоліків, в якій вказували, що поданню апеляційної скарги протягом передбаченого законом строку перешкоджала відсутність коштів у кошторисі на 2016 рік на сплату судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29.07.2016 року вказані КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2015 року також визнано не поважними (а.с. 139), оскільки право на апеляційне оскарження у апелянта виникло не в 2016 році, на відсутність коштів у якому послався позивач, а в липні-вересні 2015р., про який він взагалі не зазначає.

Тому апелянту надано новий тридцятиденний строк для зазначення та підтвердження інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається також без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаться без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно з ст.ст. 5,10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

У відповідності до ст. 11, ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки і разом з тим, розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного ст. 8 Конституції України.

Ухвала апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року була направлена заявнику рекомендованим листом (а.с. 140) та отримана КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради 04 серпня 2016 року, що підтверджено відміткою на поштовому повідомленні (а.с. 141).

КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради судом апеляційної інстанції було попереджено, що у разі не усунення вищезазначених недоліків її вищезазначеної апеляційної скарги у встановлений строк, будуть застосовані наслідки, передбачені ст. ст. 121, 297 ЦПК України.

З огляду на зазначене, оскільки у визначений судом строк та до теперішнього часу КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради не виконало вимоги, зазначені в ухвалі апеляційного суду Запорізької області від 29.07.2016 року, а саме, не усунула недоліків своєї апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк, у тому числі не звернулося протягом тридцяти днів з моменту отримання копії вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції (тобто по 04.09.2016 року включно) до апеляційного суду із зазначенням та підтвердженням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, то маються підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, враховуючи що суддя-доповідач ОСОБА_1 з 22.08.2016 року по 16.09.2016 року включно перебувала у щорічній відпустці, керуючись ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2015 року у справі за позовом Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради до ОСОБА_2, треті особи: Державна фінансова інспекція в Запорізькій області, Департамент охорони здоровя Запорізької обласної адміністрації, про відшкодування шкоди шляхом стягнення безпідставно набутого майна (заробітної плати).

Справу повернути до суду першої інстанції.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: С.В. Маловічко