Справа № 686/7496/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого вказала, що 22.07.1995 року померла її бабуся ОСОБА_4, а 18.10.2006 року помер її батько ОСОБА_5. До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями №3 по провулку Молодіжному в с.Тиранівка, ОСОБА_2 рай ону, Хмельницької області. Після смерті батька вона та її брат ОСОБА_3 подали заяви про отримання спадкового майна, яке належало померлому. Інші спадкоємці відсутні.

13.08.2015 Перша ОСОБА_2 державна нотаріальна контора повідомила про відсутність можливості оформити свідоцтво про право на отримання спадкового майна, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. 30.03.2016 року ОСОБА_2 районна державна нотаріальна контора у відповіді повідомила про те, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, однак згідно довідки Лісовогринівецької сільської ради ОСОБА_2 районний Хмельницької області від 25.03.2016 року № 56 спадщину фактично прийняв син померлої - ОСОБА_5 Однак, нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на майно на імя спадкодавця.

Померлій ОСОБА_6 належав житловий будинок із надвірними будівлями, спадщина не визнана відумерлою, право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 18.10.2006 року та ОСОБА_4, яка померла 22.07.1995 року, право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,40га, які знаходяться по пров.Молодіжному, 3 в с.Тиранівка, Хмельницького району Хмельницької області.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив, оскільки не має наміру отримувати спадкове майно.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи за відсутності нотаріуса.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 22.07.1995 року померла бабуся позивачки ОСОБА_4, якій на праві особистої власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Тиранівка по пров.Молодіжному,3 Хмельницького району Хмельницької області.

Відповідно до статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент відкритті спадщини для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України передбачені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №56 від 25.03.2016 року на день смерті ОСОБА_4 з нею проживав її син ОСОБА_5.

Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_4, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Однак, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_4 не отримав.

18.10.2006 року батько позивачки - ОСОБА_5 помер. Після смерті останнього його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 05.04.2007 року подали в Першу ОСОБА_2 державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвами про смерть ОСОБА_4 серія І-БВ №254497 та ОСОБА_5 серія І-БВ №044620; свідоцтвами про народження ОСОБА_3 серія І-АГ №663542 та ОСОБА_1 серія І-БВ №252053; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України №1 від 11.08.2015 року; копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.05.1988 року; копією спадкової справи №310-2007 до майна померлого ОСОБА_5.

Згідно листа ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори №941/02-14 від 30.03.2016 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась і видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Тиранівка по пров.Молодіжному,3 не має можливості у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно на імя спадкодавця.

Згідно листа Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори №1488/02-14 від 13.08.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок, що знаходиться в с.Тиранівка, Хмельницького району Хмельницької області, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищезгаданий житловий будинок.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1267 ЦКУкраїни встановлює, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Статтею 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.

Статтею 1278 ЦК України передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем на підтвердження позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,40га, що за адресою пров.Молодіжний,3 в с.Тиранівка Хмельницького району Хмельницької області суду надано: архівний витяг з рішення 9-ї сесії Стуфчинецької сільської ради народних депутатів Хмельницького району від 28.08.1992 року №4 «Про затвердження актів інвентаризації земельних ділянок»; копію рішення Стуфчинецької сільської ради народних депутатів Хмельницького району №20 від червня 1992 року про надання дозволу ОСОБА_4 на будівництво житлового будинку в с.Тиранівка; витяг з погосподарської книги сТиранівка за 1991-1995 роки, про те, що за домогосподарством за адресою: с.Тиранівка, пров.Молодіжний,3 рахувалося всього землі 0,40га.; архівний витяг з рішення виконавчого комітету Стуфчинецької сільської ради народних депутатів Хмельницького району від 30.07.1992 року №27 , яким рекомендовано сесії сільської ради народних депутатів затвердити земельну ділянку, якою користуються громадяни с.Тиранівка після інвентаризації земель… ОСОБА_4 всього 0,40 га, 0,08га огород, 0,03га - подвір.

Проте, надані суду документи не підтверджують право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,40га, що за адресою пров.Молодіжний,3 в с.Тиранівка Хмельницького району Хмельницької області.

Не надано позивачем суду доказів, що відповідач ОСОБА_3 у встановлений законом строк та порядку відмовився від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, враховуючи, що після смерті останнього він подав заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за № 3 по пров.Молодіжному в с.Тиранівка Хмельницького району Хмельницької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 18.10.2006 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60,209, 212-215 ЦПК України, ст.548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.ст. 328, 1216-1218, 1222, 1223, 1261,1269, 1270, 1273, 1274, 1278 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по провулку Молодіжний, 3 в с.Тиранівка, Хмельницького району, Хмельницької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 18.10.2006 року.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :