Справа № 682/58/16-ц
Провадження № 2/682/124/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

при секретарі Захарчук С.П.,

з участю представників відповідачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Славутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, Славутського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Славутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області ( Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті Славута Хмельницької області) про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує про те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії. Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому була призначена пенсія з 13 травня 2012 року. Ознайомившись з розрахунком пенсії, позивач звернувся до відповідача з вимогою про здійснення розрахунку пенсії згідно вимог законодавства щодо збільшення розміру пенсії за понаднормовий стаж роботи, проте, йому було відмовлено, в звязку з чим ОСОБА_3 був змушений звернутися до прокуратури Хмельницької області, а в подальшому з позовом до суду про визнання незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті ОСОБА_2 по відмові в призначенні йому пенсії на пільгових умовах та зобовязанні призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Крім того, позивач вказує, що відповідачем на виконання судового рішення було призначено пенсію без врахування записів в його трудовій книжці, і на його звернення, відповідачем було відмовлено в проведенні такого розрахунку. В звязку з вказаними обставинами ОСОБА_3 був змушений звернутися з позовом до суду про визнання незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті ОСОБА_2 по відмові в зарахуванні трудового стажу та зобовязанні здійснити перерахунок пенсії.

Крім того, відповідачем, обраховуючи пільговий стаж ОСОБА_3, не було його враховано в повному обсязі, і лише за зверненням позивача до суду з позовом про визнання таких дій протиправними, відповідача було зобовязано провести перерахунок пільгового стажу позивачу в повному обсязі, починаючи з 22 квітня 2014 року з врахуванням загального пільгового стажу та виплатою недорахованих сум.

Крім того, ОСОБА_3 звертався до відповідача з заявою про призначення йому пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 25 % від мінімальної пенсії за віком, проте йому було відмовлено, і лише на підставі судового рішення, яким були визнані такі дії неправомірними, було зобовязано вчинити дії.

Позивач ОСОБА_3 вказує про те, що такими незаконними та неправомірними діями Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті Славута Хмельницької області, неправомірність яких встановлена судовими рішеннями, йому було заподіяно моральну шкоду.

ОСОБА_3 був змушений неодноразово звертатися до суду, незаконні дії відповідача завдали йому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначилися негативними змінами у його житті, які проявлялися щоденними думками та спогадами про наслідки психотравмуючої дії, негативними переживаннями, насторогою, тривогою, емоційними реакціями при згадуванні про необхідність щоразу звертатися до суду та відвідувати численні судові засідання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення та приниження гідності. Як наслідок, події, що сталися, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які тривають і дотепер.

Отже, в звязку з понесеними моральними стражданнями, позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 25000 гривень, та яка підлягає відшкодуванню на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2016 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача Славутське управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача Славутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подавши письмові пояснення. Зокрема, представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_3 з травня 2012 року і по даний час перебуває на обліку як пенсіонер в Славутському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України.

За вказаний період позивачем було подано ряд письмових звернень до управління, серед яких і звернення щодо розяснень порядку призначення та перерахунку пенсії, про надання ксерокопій матеріалів пенсійної справи, звернення в інтересах батьків позивача.

Оскільки позивач ОСОБА_3 вказує на те, що вказані події призвели до нераціонального витрачання його часу, погіршення стану здоровя та емоційного стану, сам позивач мав можливість направляти вказані звернення листами до управління, що передбачено діючим законодавством.

Вказуючи про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, матеріали справи не містять свідчень та відповідних доказів про ступінь його моральних чи фізичних страждань або шкоди, завданої його здоровю, крім того, позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового звязку між неправомірною дією, бездіяльністю чи рішенням з отриманою шкодою, відсутня така підстава для відшкодування шкоди як вина, в звязку з чим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Славутського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог, надала на адресу суду заперечення.

Зокрема, у своїх запереченнях вказують про те, що Славутське управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки Державна казначейська служба України виконує судові рішення про відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам шляхом безспірного списання з рахунків державного бюджету коштів, проте, це не може бути підставою для залучення їх в якості співвідповідача у справі.

Крім того, зазначають, що чинним законодавством не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та державних органів, а тому в задоволенні позовних вимог просять відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органу державної влади підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом обєктивно встановлено, що постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2012 року у адміністративній справі № 2214/3441/2012 (провадження 2-а/2214/189/2012), яка набрала законної сили, визнано незаконною відмову управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті ОСОБА_2 щодо призначення та виплати ОСОБА_3 пенсії відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобовязано призначити та виплачувати зазначену пенсію відповідно до вказаного закону, починаючи з 14 травня 2012 року.

Крім того, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року у адміністративній справі № 682/3452/13-а (провадження 2-а/682/147/2013), яка набрала законної сили, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті ОСОБА_2 та зобовязано зарахувати в трудовий стаж ОСОБА_3 період його навчання в Українському інститут інженерів водного господарства з 01 грудня 1977 року по 30 вересня 1983 року та здійснити перерахунок і виплату недосплаченої суми пенсії з 01 травня 2013 року.

Крім того, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у адміністративній справі № 682/1526/14-а (провадження 2-а/682/60/2014), яка набрала законної сили, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті ОСОБА_2 та зобовязано нарахувати та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Крім того, постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 листопада 2014 року, у адміністративній справі № 682/3480/14-а (провадження 2-а/682/121/2014), яка набрала законної сили, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті ОСОБА_2 та зобовязано провести перерахунок пільгового стажу ОСОБА_3 відповідно до п.1 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 квітня 2014 року з врахуванням загального пільгового стажу 118 днів, з виплатою недорахованих сум.

Разом з тим, в судовому засіданні, при огляді матеріалів адміністративних справ, встановлено, що деякі вказані судові рішення на даний час ще не виконані, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, неправомірність дій відповідача - Славутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області було встановлено судовими рішеннями, а тому дані обставини не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сини, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 22 червня 2004 року у справі «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (п. 184).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», звертає увагу судів на те, що відповідно до ст. 137 ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції, судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Беручи зазначене вище, суд не може прийняти до уваги заперечення представника Славутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області щодо відсутності вини в діях відповідача, що є обовязковою підставою для відшкодування, оскільки виходячи з вимог ст. 1173 ЦК України в даному випадку шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Враховуючи вказане, суд не може прийняти до уваги заперечення Славутського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про те, що вони не є належним відповідачем у справі, оскільки стягнення шкоди з Славутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, як державного органу, не може проводитися без співвідповідача, а саме відповідного органу Державного казначейства України.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року.

Зокрема, п. 41 постанови зазначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Отже, на підставі наведених вище норм позов слід задовольнити частково, стягнувши з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного рахунку Славутського управління Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду.

Що стосується розміру моральної шкоди, то суд виходить з наведеного нижче.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій Славутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області ( Управління Пенсійного фонду України у Славутському районі та місті ОСОБА_2), які встановлені судовими рішеннями, позивачу було завдано моральних страждань, які виразились в майнових та немайнових втратах, спричиненні позивачу моральних та фізичних страждань, які позначилися, зокрема, негативними змінами у його житті та погіршенні самопочуття.

Вказані обставини у судовому засіданні були підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_4, яка є лікарем невропатологом, та яка у судовому засіданні підтвердила зв'язок між зверненнями до управління пенсійного фонду та погіршенням стану здоровя ОСОБА_3 Так, свідок пояснила, що ОСОБА_3 протягом останніх років неодноразово звертався в медичний заклад в звязку з погіршенням стану свого здоровя, пояснюючи це хвилюванням через неправомірні дії управління пенсійного фонду та як наслідок постійним перебуванням в нервовому напруженні.

Таким чином, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням характеру, тривалості моральних страждань та істотності змін в життєвих та інших стосунках позивача ОСОБА_3, суд вважає, що достатньою компенсацією його моральних страждань буде грошова сума в розмірі 4500 гривень.

Понесені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 19, 56 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 58, 60, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного рахунку Славутського управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 4500 гривень у відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 487,20 гривень судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Мацюк Ю. І.