Справа № 509/5403/15-ц
25 лютого 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кочко В.К.,
при секретарі Шестопалової О.Ю.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобовязання не чинити перешкод в користуванні обєктом права спільної сумісної власності подружжя, -
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому вказувала, що в с.Дальник Овідіопольського району Одеської області по вул. Леніна,114 вона постійно проживає з 1996 року до теперішнього часу та зареєстрована там з 2001 року. Іншого міста проживання не має.
З 1996 року до 2000 року вона перебувала с ОСОБА_3 у фактичних шлюбних стосунках та народила від нього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
10.06.2000 року вона уклала з ОСОБА_3 шлюб, якій 18.06.2012 року був розірваний рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області. Син ОСОБА_5 був залишений їй на виховання.
У період шлюбу з ОСОБА_3, з 2002 року, після узгодження всій необхідної дозвільної документації, по вул.Леніна,114 в с.Дальник Овідіопольського району Одеської області, вони почали будувати новий житловий будинок.
Згідно дозвільної документації, старий житловий будинок за вказаною адресою після закінчення будівництва нового житлового будинку повинен бути знесеним.
На момент їх з ОСОБА_3 розлучення будівництво нового житлового будинку було майже закінчене. З технічного паспорту, виданого на імя відповідача 28.08.2012 року, вбачається, що процент готовності вказаного незавершеного будівництвом житлового будинку становить 70%.
Не бажаючі здійснювати з нею розподіл майна, ОСОБА_3 відмовився звертатися до відповідних органів для здачі будинку в експлуатацію та реєстрації нового будинку як обєкту нерухомості.
17.01.2013 року рішенням Овідіопольского районного суду Одеської області незакінчений будівництвом жилий будинок за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, с.Дальник, вул.Леніна, 114 визнаний обєктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Ще з 2006 року, коли новий житловий будинок став придатним для проживання в ньому, вона з ОСОБА_3 та сином стала там проживати. При цьому будинок старої забудівлі, розташований поруч на цей же ділянці, використовувався ними для зберігання частки речей.
Після розірвання шлюбу відповідач через деякий час знову одружився та привів нову дружину та її дитину в вищевказаний незакінчений будівництвом жилий будинок, де також проживаю вона з сином.
Весь час після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_3 виникають сварки в звязку з тім, що він виганяє її з дому, пошкоджує та викидає з будинку її майно, встановлює у будинку нові запірні пристрої та не дає можливості вільного доступу до нього і можливості користуватися спільним майном.
По цьому поводу вона неодноразово зверталась до Дальницької сільської ради і у правоохоронні органи, але допомогти там не змогли.
Тому позивачка просила суд зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні обєктом права спільної сумісної власності подружжя незакінченим будівництвом житловим будинком за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Дальник, вул.Леніна,114.
Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали.
Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, надав до суду заяву про відкладення слухання справи.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З матеріалів справи вбачається, що з 1996 року до 2000 року позивачка перебувала с ОСОБА_3 у фактичних шлюбних стосунках та народила від нього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
10.06.2000 року позивачка уклала з ОСОБА_3 шлюб, якій 18.06.2012 року був розірваний рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області. Син ОСОБА_5 був залишений їй на виховання.
У період шлюбу з ОСОБА_3, з 2002 року, після узгодження всій необхідної дозвільної документації, по вул.Леніна,114 в с.Дальник Овідіопольського району Одеської області, сторони почали будувати новий житловий будинок.
Згідно дозвільної документації, старий житловий будинок за вказаною адресою після закінчення будівництва нового житлового будинку повинен бути знесеним.
На момент їх з ОСОБА_3 розлучення будівництво нового житлового будинку було майже закінчене. З технічного паспорту, виданого на імя відповідача 28.08.2012 року, вбачається, що процент готовності вказаного незавершеного будівництвом житлового будинку становить 70%.
Не бажаючі здійснювати з нею розподіл майна, ОСОБА_3 відмовився звертатися до відповідних органів для здачі будинку в експлуатацію та реєстрації нового будинку як обєкту нерухомості.
17.01.2013 року рішенням Овідіопольского районного суду Одеської області незакінчений будівництвом жилий будинок за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, с.Дальник, вул. Леніна, 114 визнаний обєктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Після розірвання шлюбу відповідач знову одружився та привів нову дружину та її дитину в вищевказаний незакінчений будівництвом жилий будинок, де також проживаю позивачка з сином.
Після розірвання шлюбу між сторонами виникають сварки в звязку з тім, що відповідач виганяє позивачку з дому, пошкоджує та викидає з будинку її майно, встановлює у будинку нові запірні пристрої та не дає можливості вільного доступу до нього і можливості користуватися спільним майном.
По цьому поводу позивачка неодноразово зверталась до Дальницької сільської ради і у правоохоронні органи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані, а тому вони підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223-227 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,355,391 ЦК України,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні обєктом права спільної сумісної власності подружжя незакінченим будівництвом житловим будинком за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Дальник, вул.Леніна,114.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_6