Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3145/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Левка Т.Ю., при секретарі Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 міської ради про встановлення права власності на 34/100 частин майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради про встановлення права власності на 34/100 частин майна.

Вимоги позову мотивовано тим, що 07.01.2016 року померла мати позивача ОСОБА_4, яка постійно проживала і була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із 23/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Терека, № 8 в м.Виноградів. Крім цього матері позивача виконкомом ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящих 20.11.1959 року було видано ордер № 84 на зайняття квартири з однією кімнатою по вул. Терека, № 8 в м.Виноградів, яка становить 11/100 частин вказаного житлового будинку. Крім позивача інших спадкоємців немає, оскільки спадкодавець у шлюбі ніколи не перебувала. В свідоцтві про народження позивача запис про батька відсутній. Позивач спадщину прийняв так як до 6-ти місяців після смерті матері подав заяву у ОСОБА_3 державну нотаріальну контору на прийняття спадщини, однак після спливу 6-ти місячного строку він звернувся до державного нотаріуса, щоб видали свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої, де нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Сторони в судове засідання не з"явилися.

Представник позивача ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю і просить суд такі задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Виноградівського району належним чином своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй позовній заяві.

В судовому засіданні встановлено, що 07.01.2016 року померла мати позивача ОСОБА_4, яка постійно проживала і була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із 23/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Терека, № 8 в м.Виноградів, яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою 05.05.1992 року за реєстром №1240.

Крім того, матері позивача ОСОБА_4 виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящих 20 листопада 1950 року видано ордер за №84 на заняття квартири з однією кімнатою по вулиці Терека, №8 в м.Виноградів. Ця житлова кімната становить 19,3 кв.м., що становить 11/100 частин будинку №8 по вулиці Терека. Згідно архівних даних КП ОСОБА_3 РБТІ, 11/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в м.Виноградів по вулиці Терека, №8 зареєстровано за ОСОБА_3 міською радою на підставі рішення виконавчого комітету місцевої ради №1 від 10.01.1956 року.

На випадок своєї смерті, спадкодавець заповідального розпорядження не залишила.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Єдиним спадкоємцем першої черги в порядку ст.1261 ЦК України після смерті матері є її син - позивач по справі ОСОБА_1, оскільки спадкодавець у шлюбі ніколи не перебувала. В свідоцтві про народження позивача запис про батька відсутній.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Позивач прийняв спадщину, оскільки до 6-ти місяців після смерті матері подав заяву з ОСОБА_3 державну нотаріальну контору на прийняття спадщини.

Після спливу 6-ти місячного строку позивач звернувся до державного нотаріуса, щоб видали свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого спадкодавця.

Разом з цим, державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, що стверджується листом відмовою від 06.08.2016 року за № 282/01-16.

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Частини 2 «Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій», затверджених Наказом Мінюсту "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"), від 22.02.2012, № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку».

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того у відповідності до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до Довідки КП «ОСОБА_3 районне бюро технічної інвентаризації» від 20.09.2016 року №731 вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в м.Виноградів по вул. Терека, № 8 будівництвом завершений, загальна корисна площа 23/100 частин будинку становить 38,9 кв.м., в тому числі житлова 19,1 кв.м., і такий зареєстрований за померлою матірю позивача ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою 05.05.1992 року за реєстром №1240.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Крім цього, 20 листопада 1959 року матері позивача ОСОБА_4 видано виконавчим комітетом міської Ради депутатів трудящих м. Виноградів ордер за №84 на вселення в квартиру, яка складається з однієї кімнати.

Згідно довідки за №738, виданої КП «ОСОБА_3 інвентарбюро» від 10 вересня 2016 року загальна корисна площа цієї кімнати 19,3 кв.м., що становить 11/100 житлового будинку по вулиці Терека, №8 в м.Виноградів.

Це завжди була кімната позивача в будинку, він постійно нею користувався та продовжує в цій кімнаті проживати. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за кімнатою та всім будинком, його утримує, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти, оскільки з 2-х річного року там проживає.

Статтею 344 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на вказане майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 344, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем вул.Терека, №8, м.Виноградів, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, право власності на спадкове майно: 23/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Терека, № 8 в м.Виноградів, загальною корисною площею 38,9 кв.м., в тому числі житловою площею 19,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем вул.Терека, №8, м.Виноградів, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на 11/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Терека, № 8 в м.Виноградів, загальною корисною площею 19,3 кв.м., в тому числі житловою площею 19,3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_5