АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/4777/15-ц Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Провадження №22-ц/791/505/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на частку у майні,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з січня 2007 року з відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

У 2008 році вирішили будувати власний будинок по вул. А.Тесленка №48 у м. Херсоні на земельній ділянці, яка належала відповідачу.

Після закінчення будівництва 15 лютого 2010 року на імя відповідача виконкомом Дніпровської районної у м. Херсоні ради на підставі рішення від 12.02.2010 року №106 було видано свідоцтво про право власності на домобудівлю, яка складається з житлового будинку і гаражу, та розташована у м. Херсоні по вул. А.Тесленка, 48.

Спірний будинок будувався за спільні кошти, в інтересах сімї.

Посилаючись на ст.ст.65,68,70,74 СК України, ст.357 ЦК України, ст.120 ЗК України, позивачка просила визнати факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_6 з січня 2007 року по дату звернення до суду; визнати домоволодіння №48 по вул. А. Тесленка у м. Херсоні їх спільною сумісною власністю; визнати за нею право власності на ? частину спірного домоволодіння та земельної ділянки площею 614кв.м, що розташовані по вул. А.Тесленка, 48 у м. Херсоні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з січня 2007 року по дату звернення до суду; про визнання домоволодіння №48 по вул. А.Тесленка у м. Херсоні спільною сумісною власністю та визнання за позивачкою права власності на ? частину домоволодіння та земельної ділянки загальною площею 614 кв.м відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати і ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

На апеляційну скаргу ОСОБА_6 і його представник ОСОБА_7 подали письмові заперечення, в яких просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 і її представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, представник ОСОБА_6 просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0614га, що розташована у м. Херсоні по вул. А.Тесленка, 48 та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 26.06.2007 року.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №160 від 14.03.2008 року ОСОБА_6 дозволено будівництво одноповерхового житлового будинку на вказаній земельній ділянці.

Свідоцтвом від 15.02.2010 року підтверджено право власності ОСОБА_6 на домобудівлю №48, яка розташована у м. Херсоні по вул. Архипа Тесленка.

Відмовляючи позивачці у задоволенні її позовних вимог у повному обємі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не надано суду належних доказів ведення нею та відповідачем спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат в інтересах сімї, в тому числі спрямованих на будівництво спірного домоволодіння №48 по вул. А.Тесленко у м. Херсоні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки правильно визначившись з характером спірних правовідносин, суд вірно застосував до них норми матеріального права і дав належну оцінку зібраним у справі доказам і відтак постановив законне і обґрунтоване рішення, висновки якого не спростовані доводами апеляційної скарги.

Так, посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що відповідач визнавав факт проживання з нею однією сімєю без укладення шлюбу з січня 2007 року є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими запереченнями відповідача на позов і апеляційну скаргу та технічним записом судового засідання.

Крім того, в апеляційній скарзі позивачка, в основному, доводить факт сумісного з відповідачем проживання з січня 2007 року і це на її думку відповідно до ст.60 СК України є підставою для визнання спірного будинку спільною сумісною власністю.

Таке твердження є хибним і спростовується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи №6-2641цс15, де вказано, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У даному спорі сторони не є подружжям, а знаходилися у фактичних шлюбних відносинах.

За приписами ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 12.12.2012 року у справі №6-148цс12 вказано, що аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї.

Оскільки жодна із вищевказаних обставин позивачкою не доведена, то суд першої інстанції підставно відмовив їй у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук