АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/3955/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про визнання недійсним договору факторингу та договору відступлення права вимоги,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з наведеним позовом до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою цього ж суду від 11 лютого 2015 року за підсудністю справу передана до Шевченківського районного суду м. Києва (а.с.41).

В позовній заяві позивач просив визнати недійсним договір факторингу №10 від 28 серпня 2012 року укладений між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал»; визнати недійсним договір №С00/37 08ДЗ-1 відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28 серпня 2012 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал» з підстав: порушення банківської таємниці; відсутності у відповідача ТОВ «Скай Кепітал» на момент вчинення договору факторингу ліценції на здійснення операції в іноземній валюті. Також позивач зазначає, що укладання договору факторингу щодо набуття відступлення права грошової вимоги можливо лише до боржників - суб*єктів господарювання.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року суд зазначив про відхилення позову ОСОБА_2 до ПАТ «Фідобанк», ТОВ «Скай Кепітал» про визнання недійсним договору факторингу та договору відступлення права вимоги, що є фактично відмовою у позові.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.127-130)

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 21 січня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 було укладено Генеральну угоду №С_005/37_08 та Договір про надання траншу №С_005/37_08-ДТ-1, за яким Банк відкрив ОСОБА_2 кредитний ліміт в сумі 120 000,00 доларів США строком з 21 січня 2008 року до 19 січня 2018 року (п. 1.1, 1.2 Угоди а.с.12-14).

На забезпечення ОСОБА_2 своїх зобов'язань за вказаною Генеральною угодою, між АБ «Факторіал-Банк та ОСОБА_2 21 січня 2008 року було укладено Іпотечний договір №С_005/37_08-ДЗ-1, предметом якого є АДРЕСА_1 (а.с.18-20).

28 серпня 2012 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал» було укладено договір факторингу №10, за яким ПАТ «Фідобанк» зобов'язався передати у власність ТОВ «Скай Кепітал», а ТОВ «Скай Кепітал» зобов'язався прийняти та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ Фідобанк» за плату та на умовах визначених цим Договором (а.с.7-11).

Як вбачається з Додатку до Договору, також було передано право вимоги до ОСОБА_2 за Договором іпотеки № С_005/37_08 від 21 січня 2008 року (а.с.10).

28 серпня 2012 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал» підписано акт приймання-передачі прав вимоги (а.с.11).

28 серпня 2012 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Скай Кепітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, зокрема і за Іпотечним договором №С_005/37_08-Д3-1 від 21 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_2 (7-11).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до п.п.7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною ст.517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Порядок укладання договору факторингу, його поняття, предмет, сторони, тощо регламентовано положенням Глави 73 ЦК України

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ч.2 ст.1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовного порушенням банківської таємниці щодо передачі банком персональних даних третій особі, оскільки суду не надано доказів, що в порушення ст.1076 ЦК України та ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк розкрив таємницю банківського рахунку позивача і відомостей про позивача, враховуючи, що згідно з діючим законодавством України банк має право укласти спірний договір без згоди позичальника.

Частиною ст.6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав оспорюваними договорами.

Твердження апелянта про те, що у позивача відсутня генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, а тому позивач не має законного права приймати платежі від відповідача в іноземній валюті, є також необґрунтованими, оскільки оформлюючи відступлення права вимоги банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, а тому до ТОВ «Скай Кепітал» перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 28 серпня 2012 року ТОВ «Скай Кепітал», існував чи існує обов'язок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій на час укладання договору факторингу. Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ТОВ «Скай Кепітал» та ПАТ «Фідобанк» було укладено договори факторингу, відступлення права вимоги.

Безпідставними є посилання апелянта на розпорядження № 231 від 03 квітня 2009 року (а.с.21) Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» стосовно того, що договори факторингу щодо набуття відступленого права грошової вимоги можуть укладатися лише до боржників - суб'єктів господарювання.

Дане розпорядження лише визначає операції з фінансовими активами, які віднесені до фінансових послуг, і не визначено обов'язок будь-якої фінансової установи укладати договори факторингу щодо набуття відступленого права грошової вимоги лише до боржників - суб'єктів господарювання.

Відповідно до підпункту 3, пункту 1 вказаного розпорядження до фінансової послуги факторингу віднесено і отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Отже, так як умовами оспорюваних договорів права позивача не порушені, судом не встановлено невідповідність договорів нормам діючого законодавства, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення оскаржуваного рішення без змін, оскільки воно ухвалення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: