Справа № 369/6152/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/6346/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 14.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2016 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 20 лютого 2012 року о 10 год. 20 хв. у м. Києві на перехресті вул. Л.ОСОБА_4Кудрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу Мітсубіші Лансер, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, транспортного засобу Тойота, державний номерний знак Д012060, під керуванням ОСОБА_6, транспортного засобу Хюндай ІХ35, д.н.з. Д012055, під керуванням Шимон Ануков, та транспортного засобу ОСОБА_7 80, д.н.з. Д012001, під керуванням ОСОБА_7. Факт ДТП підтверджується довідкою про ДТП № 8966032.

Транспортний засіб Тойота, державний номерний знак Д012060, на момент ДТП був застрахований у ОСОБА_8 «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0107-11-12687 від 09 серпня 2011 року. В результаті ДТП був пошкоджений забезпечений транспортний засіб Тойота, державний номерний знак Д012060.

ОСОБА_8 «СК «УСГ» на момент виконання умов Договору № 28-0107-11 12687 від 09 серпня 2011 року на підставі рахунку-фактури № СМУ00005504 від 22 березня 2012 року, страхового акту № ДККА-14602 від 26 березня 2012 року та розрахунків до нього перерахував на рахунок ТОВ «Самміт Моторз Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 134 363 грн. 71 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3097 від 27 березня 2012 року.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року по справі № 3-4817/12 в ДТП, що відбулась 20 лютого 2012 року, винним визнано, крім відповідача, і ОСОБА_9.

Просив стягнути з ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 42 181 грн. 86 коп. і понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн..

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 20 лютого 2012 року приблизно о 10 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вул. І.Кудрі-бул. Л.ОСОБА_4 під час повороту ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_9, що рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубіші», д.н.з. АА 0167ЕТ, чим порушив п. 16.6 ПДР України. В результаті зіткнення зазначених транспортних засобів автомобіль НОМЕР_4, відкинуло на автомобіль НОМЕР_5, з наступним зіткненням останнього з припаркованими автомобілями марки «Тойота», д.н.з. Д 012055, марки «Вольво», д.н.з. Д 012001. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди усі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності ( а.с. 14-17).

Транспортний засіб Тойота, державний номерний знак Д012060, на момент ДТП був застрахований у ОСОБА_8 «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0107-11-12687 від 09 серпня 2011 року. В результаті ДТП був пошкоджений забезпечений транспортний засіб Тойота, державний номерний знак Д012060.

ОСОБА_8 «СК «УСГ» на момент виконання умов Договору № 28-0107-11 12687 від 09 серпня 2011 року на підставі рахунку-фактури № СМУ00005504 від 22 березня 2012 року, страхового акту № ДККА-14602 від 26 березня 2012 року та розрахунків до нього перерахував на рахунок ТОВ «Самміт Моторз Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 134 363 грн. 71 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3097 від 27 березня 2012 року.

Цивільна відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «УСК» «Гарант Авто» відповідно до Полісу № АВ0780851.

09 серпня 2011 року між ПРАТ «СК «Українська страхова група» і ТОВ «Самміт Моторз Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, предметом якого є страхування автомобіля «Тойота», д.н.з. Д012060.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року по справі № 3-4817/12 в ДТП, що відбулась 20 лютого 2012 року, винним визнано крім відповідача і ОСОБА_9.

22 березня 2012 року позивач здійснив виплату ТОВ «Самміт Моторз Україна» страхове відшкодування в розмірі 134 363 грн..

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16 березня 2015 року по справі № 910/4055/15 з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» стягнуто страхове відшкодування по даній дорожньо-транспортній пригоді у межах ліміту страхової відповідальності 25 000 грн. з ПАТ «УЦСК «Гарант Авто» як страховика цивільно-правової відповідальності на користь позивача. Решту суми в розмірі 42 181 грн. 86 коп., як різницю між фактичним розміром шкоди і виплатою ПАТ «УСК» Гарант-Авто» позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 в порядку регресу.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що в порушення вимог ст. 256, 257 ЦПК України позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов»язку боржника третьою особою.

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобовязання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобовязанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обовязків свого попередника.

Заміною кредитора деліктне зобовязання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обовязок з відшкодування шкоди не виконала.

Заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст. 262 ЦК України заміна осіб у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебіг позовної давності.

Згідно вимог ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач ОСОБА_8 «СК «Українська страхова група», виплативши страхове відшкодування потерпілому-ТОВ «Самміт Моторз Україна» за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у даній справі. Оскільки у спірному зобовязанні відбулась заміна кредитора-страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталась 20 лютого 2012 року, позивач звернувся до суду з позовом 05 липня 2016 року з пропуском строку позовної давності.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: