Справа № 148/2265/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

25 лютого 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Куліковій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1, смт. Кирнасівка, вул. Зарічна, 27, Тульчинського району до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ОСОБА_2, смт. Десна, вул. Затишна, 14, Вінницького району, про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи свої вимоги тим, що 5.10.2014, о 18 год. 30 хв. в селі Мазурівка, Тульчинського району, Вінницької області по вулиці Кучерявого, відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, при виїзді на дорогу з місць стоянки, не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_2, який належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CAT 203640 та який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення автомобілів. Внаслідок зіткнення автомобіль RENAULT, яким він користується на відповідній правовій підставі, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку № 910/14 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3 (сертифікат № 16321/14 від 18.04.2014), вартість матеріального збитку складає 149413 грн. 89 коп.

Відповідно до постанови Вінницького районного суду Вінницької області (справа №128/5198/14-п) від 6.11.2014 відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Таким чином, відповідач ОСОБА_2, як особа, що винна в скоєнні ДТП, зобовязаний відшкодування завдану шкоду.

Крім матеріальної шкоди відповідач ОСОБА_2 завдав йому також і моральну шкоду Моральна шкода виразилась в тих моральних та нервових переживаннях і стражданнях, які йому довелось відчути. Було пошкоджено автомобіль, який належав йому на праві власності, тобто, порушено право власності. Вказаний автомобіль він вимушений був ремонтувати за власні кошти, чим завдано значних фінансових збитків. Він був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням, що значно ускладнило його повсякденне життя і порушило звичний життєвий ритм.

Завдану моральну шкоду він оцінює в розмірі 10 000 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в іншого відповідача по справі - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-ІV, шкода, яка заподіяна третім особам, в даному випадку - позивачу, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, має відшкодовуватись страховою компанією. А тому він вважає, що обовязок відшкодувати завдану шкоду лежить на обох відповідачах, в зв'язку з чим позов предявлено до відповідача ОСОБА_2. та страхової компанії. Відповідно до полісу № АС/9024961 страхова сума, яка може бути відшкодована страховою компанією, визначена в розмірі 50000 грн., франшиза складає 1000 грн. Тобто, відповідач по справі ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» зобов'язана відшкодувати завдану матеріальну шкоду в розмірі 49000 грн., а обовязок відшкодувати іншу частину завданої матеріальної шкоди, а саме - 100413 грн. 89 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. лежить на іншому відповідачу - ОСОБА_2

В зв'язку з цим просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 100413,89 грн. та 10000 грн. за завдану моральну шкоду, а з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» матеріальну шкоду в сумі 49000 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Також в поданій заяві просив суд позовні вимоги до страхової компанії залишити без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлена про дату і час слухання справи згідно оголошення в ЗМІ та послідуючих наявних повідомлень про вручення поштових відправлень, але відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Вимоги позивача ОСОБА_1 до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» залишені без розгляду на підставі поданої позивачем заяви, про що винесено відповідну ухвалу.

Відповідно до вимог ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду,з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно постанови Вінницького районного суду від 6.11.2014, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 6).

Вказаною постановою суду встановлено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, в тому, що він 5.10.2014, о 18:30 год., в с. Мазурівка, по вул. Кучерявого, Тульчинського району, Вінницької області, керував автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_3, виїжджаючи на дорогу з місць стоянки, не надав перевагу у русі транспортного засобу, який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 вину в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнав повністю.

Таким чином, в судовому засіданні факт вчинення ДТП та винуватості особи, додатковому доказуванню не підлягають.

На підстав звіту № 910/14 від 28.11.2014 «Про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу Renault Trafik д.н. НОМЕР_4» вартість відновлювального ремонту Renault Trafik д.н. НОМЕР_4визначено в сумі 147413,89 грн., а ринкова вартість автомобіля становить 187266,89 грн. (а.с. 31-41).

Згідно з полісом № АС/9024961 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, 03.05.2014 року ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн. Розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.13).

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано гл. 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно роз'яснень, наданих в п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

На підставі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України різниця між вартістю пошкодженого автомобіля та можливою виплатою страхового відшкодування становить 98413,89 грн. (147413,89 вартість відновлювального ремонту 49000 грн. можливе відшкодування страховою компанією = 98413,89 грн.) підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 Також підлягають стягненню кошти в сумі 1000 грн. франшиза за договором страхування.

Крім того, неправомірними діями відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у докладання певних фізичних та моральних зусиль для відновлення майна, оскільки він не мав можливості використовувати свій автомобіль за призначенням та розпоряджатися ним на власний розсуд; порушено життєві плани та звичайний ритм життя позивача. Всі вище перелічені обставини призвели до моральних переживань.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до п. 3, 8, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності у порушені права власності, прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через не можливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошовим еквівалентом відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями відповідача, буде сплата коштів в сумі 2000 грн.

Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

У звязку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 994,14 грн. (позовні вимоги майнового характеру), 1218 грн. (вимоги немайнового характеру) та 180 грн. за надання оголошення про виклик відповідача в ЗМІ, згідно вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Судові витрати в сумі 490 грн. поверненню не підлягають, так як вимоги про стягнення коштів в сумі 49000 грн. з відповідача страхової компанії залишенні без розгляду після відкриття провадження в справі. Також позивачу підлягають поверненню кошти в сумі 110 грн., як внесенні в більшому розмірі відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-61, 64, 88, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, кошти як відшкодування матеріальної шкоди в сумі 98413,89 грн., 1000 грн. франшиза за договором страхування та 2000 грн. за спричинену моральну шкоду, а також понесенні судові витрати з оплати судового збору в сумі 2212,14 грн. та 180 грн. за оголошення в ЗМІ, а всього стягнути коштів в сумі 103806,03 грн. (сто три тисячі вісімсот шість гривень три копійки).

В решіт позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано до Тульчинського районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: