Провадження № 2-з/761/399/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову

09 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі головуючого судді Осаулова А.А., при секретарі Вольда М.А., розглянувши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м.Києва 07.09.2016 року надійшла заява представника ОСОБА_1 і інтересах Сем»юк Н.Ю. про накладення арешту на квартиру відповідача.

Після виконання вимог ст.11-1 ЦПК України вказана заява була передана у провадження судді Осаулова А.А.

Заяву про забезпечення позову мотивована тим, що в провадженні судді Шевченківського районного суду м.Києва Піхур О.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, яка призначена до судового розгляду на 27.10.2016 року та станом на даний час вказана суддя перебуває у відпустці. Між тим, за наявними у позивача даними відповідачка терміново здійснює заходи щодо уникнення виконання рішення суду про стягнення боргу та виставила на продаж належну їй квартиру АДРЕСА_1. Зокрема, вказана квартира реалізується через агентство нерухомості, а відтак представник позивача просить застосувати викладені ним у заяві заходи забезпечення позову.

При вирішенні вказаної заяви судом встановлено наступні обставини.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з наданих суду документів, то дійсно в провадженні судді Шевченківського районного суду м.Києва Піхур О.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою від 25.08.2016 року у вказаній справі відкрито провадження та її призначено до розгляду по суті на 27.10.2016 року із викликом сторін.

За таких обставин, вказана цивільна справа розглядається іншим складом суду та в провадженні судді Осаулова А.А. не перебуває та для розгляду вказаної заяви не передана.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відтак, з врахуванням розгляду вказаної цивільної справи по суті іншим складом суду, тому і заява про забезпечення позову повинна розглядатись тим же складом суду з метою повноти та всебічності дослідження питання щодо забезпечення позову.

Крім того, у відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів заяви позивач просить шляхом забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження без надання доказів того, що існує загроза виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Із тексту заяви про забезпечення позову та з наданих копій документів вбачається, що дійсно квартира АДРЕСА_1 станом на червень 2006 року належала Відповідачеві на праві особистої приватної власності.

Разом з тим, стороною заявника суду не надано доказів на підтвердження даної обставини станом на вересень 2016 року.

За таких обставин, з метою недопущення порушення прав осіб, які не беруть участь у даній справі, і яким станом на вересень 2016 року може належати вказане позивачем майно, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нього є неможливим.

Крім того, із матеріалів заяви вбачається, що представник позивача просить шляхом забезпечення цивільного позову, фактично ухвалити рішення в частині заявлених позовних вимог без розгляду справи по суті, що процесуально є не допустимим, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вищезазначеної заяви про вжиття заходів забезпечення поданого цивільного позову.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 3 цієї ст..152 ЦК України позивачем на час подання вказаної заяви не доведено, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду вказаної цивільної справи.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, , суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 від 07.09.2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: