У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Ставищенського житлово-комунального підприємства, третя особа - ОСОБА_7, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Ставищенського житлово-комунального підприємства на рішення апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що він з 11 листопада 2002 року працював слюсарем відбудовних робіт IV розряду дільниці водопостачання Ставищенського житлово-комунального підприємства (далі - Ставищенське ЖКП). 30 квітня 2015 року його було попереджено про звільнення 30 червня 2015 року у зв'язку зі скороченням штату. 30 квітня 2015 року начальник Ставищенського ЖКП звернувся до профспілкового комітету первинної профспілкової організації підприємства з клопотанням щодо надання згоди на проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення посад штатних одиниць дільниці водопостачання, в наданні згоди на яке було відмовлено з мотивів необґрунтованості вказаного клопотання. Проте, незважаючи на відсутність згоди профспілкового комітету підприємства на розірвання трудового договору з позивачем, 30 червня 2015 року згідно з наказом № 92 останнього було звільнено з роботи із займаної посади. Вважав, своє звільнення незаконним. Крім того, у наказі від 30 червня 2015 року № 92 не вказано частину ст. 40 КЗпП України, на підставі якої його звільнено з роботи.

Просив поновити його на роботі у Ставищенському ЖКП на посаді слюсаря відбудовних робіт IV розряду дільниці водопостачання, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Поновлено ОСОБА_6 на роботі у Ставищенському ЖКП на посаді слюсаря відбудовних робіт IV розряду дільниці водопостачання. Стягнуто зі Ставищенського ЖКП на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 20 748 грн 07 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Ставищенське ЖКП, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційний судом не дотримано.

Судами встановлено, що наказом Ставищенського ЖКП від 30 грудня 2013 року № 145 ОСОБА_6 прийнято на посаду слюсаря відбудовних робіт IV розряду дільниці водопостачання Ставищенлського ЖКП з 01 січня 2014 року з укладенням трудового договору на погоджений термін з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно з оплатою згідно зі штатним розписом (а. с. 10).

Згідно з наказом Ставищенського ЖКП «Про зміни в організації виробництва і праці» від 30 квітня 2015 року № 50 вирішено провести 30 червня 2015 року скорочення чисельності (штату) працівників підприємства у деяких підрозділах Ставищенського ЖКП (а. с. 67).

30 квітня 2015 року ОСОБА_6 було повідомлено про його наступне звільнення з 30 червня 2015 року з вказаної посади (а. с. 31).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

30 квітня 2015 року начальник Ставищенського ЖКП звернувся до профспілкового комітету працівників Ставищенського ЖКП з клопотанням про надання згоди на проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення штатних одиниць (посад) дільниці водопостачання Ставищенського ЖКП. У клопотанні зазначено, що працівника дільниці водопостачання ОСОБА_6 повідомлено про майбутнє скорочення його посади і вказано про його звільнення 30 червня 2015 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у разі відсутності вакантних посад (а. с. 68).

Листом первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП від 18 травня 2015 року начальника Ставищенського ЖКП повідомлено про повну відмову у наданні згоди на зміну істотних умов праці скорочення штатних одиниць (посад) Ставищенського ЖКП (а. с. 71).

Наказом Ставищенського ЖКП «Про звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням штату (чисельності) працівників» від 30 червня 2015 року № 92 ОСОБА_6 звільнено з посади слюсаря відбудовних робіт IVрозряду дільниці водопостачання у зв'язку зі скороченням штату (чисельності) працівників підприємства згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України 30 червня 2015 року (а. с. 72).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову у позові ОСОБА_6 та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, керувався тим, що всупереч вимогам закону розірвання трудового договору з позивачем відповідачем не було погоджене, так як відповідач звернувся до профспілкового органу лише для отримання згоди щодо проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення штатних одиниць (посад) дільниці будівельної бригади Ставищенського ЖКП. Відтак, ОСОБА_6 підлягає поновленню на роботі та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 20 748 грн 07 коп.

Із такими висновками колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 01 липня 2016 року у справі № 6-119цс15 рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України).

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених ст. ст. 43 і 43(1) КЗпП України.

Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення.

Оскільки у зазначених вище нормах за їх змістом йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи, організації.

Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Вказані вимоги закону апеляційний суд до уваги не взяв.

Висновки суду про те, що у штатному розписі дільниці водопостачання мала місце посада слюсаря відбудовних робіт IVрозряду дільниці водопостачання спростовуються довідкою Ставищенського ЖКП від 01 вересня 2015 року за період з 30 квітня 2015 року по 01 вересня 2015 року про те, що у штатному розписі підприємства вакантних місць не було (а. с. 77), а згідно з довідкою Ставищенського ЖКП від 15 вересня 2015 року станом на 30 квітня 2015 року у штатному розписі дільниці водопостачання мала місце посада слюсаря відбудовних робіт IV розряду дільниці, яку обіймав ОСОБА_6 (а. с. 89), тобто та, яка у наступному і була скорочена.

Крім того, апеляційним судом не враховано, що ОСОБА_6 було прийнято на посаду слюсаря відбудовних робіт IV розряду дільниці водопостачання Ставищенського ЖКП з 01 січня 2014 року з укладенням строкового трудового договору на погоджений термін з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно. Додатковою угодою № 1, якою внесено зміни до трудового договору від 31 грудня 2013 року № 200, визначено, що трудовий договір, укладений з ОСОБА_6 діє до 30 червня 2015 року включно (а. с. 49).

За таких обставин суд апеляційної інстанції не виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, висновки суду ґрунтуються на припущеннях, тому рішення апеляційного суду має бути скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Ставищенського житлово-комунального підприємства задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
О.М. Ситнік
О.В. Ступак