Ухвала іменем україни
19 жовтня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 жовтня 2014 року на мосту № 1 у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП): ОСОБА_7, керуючи автомобілем «3A3-LANOS TF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автобусом «Volkswagen-LT35», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, та автобусом «РУТА-20 СПГ», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_8

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Водій ОСОБА_6 та пасажир його автомобіля ОСОБА_9 були доставлені до медичного закладу з тілесними ушкодженнями.

За даними обставинами відкрито досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та постановою від 25 грудня 2014 року кримінальне провадження закрито у зв'язку зі смертю ОСОБА_7

Оскільки власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_7, є відповідач, ОСОБА_6 просив суд стягнути з нього матеріальну шкоду у розмірі 232 332 грн 41 коп, що складається з витрат, понесених на придбання медичних препаратів під час проходження лікування після госпіталізації у зв'язку з отриманими травмами після ДТП у розмірі 27 881 грн 28 коп., вартості матеріальних збитків, нанесених позивачу як власнику автомобіля «Volkswagen-LT35», державний номерний знак НОМЕР_2, що складає 203 451 грн 13 коп. та вартості проведеного дослідження судовим експертом-товарознавцем у розмірі 1 000 грн, а також 50 000 грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову змінено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що автомобіль «ЗАЗ-LanosTF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1, належить відповідачеві - ТОВ «Автокредит плюс».

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що до участі у справі не було залучено ОСОБА_10, якій на момент скоєння ДТП належало право володіння автомобілем «ЗАЗ-LanosTF69YO ЗНГ» на підставі договору фінансового лізингу від 07 березня 2013 року.

Проте з такими висновками судів не можна погодитись з огляду на наступне.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 жовтня 2014 року близько 15 год. водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем «ЗАЗ-Lanos TF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1, який рухаючись мостом № 1 у м. Дніпропетровську, з боку площі Островського в напрямку вул. Каруна, в районі електроопори № 142 не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автобусом «Volkswagen-LT35», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, та автобусом «РУТА-20 СПГ», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_8

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Водій ОСОБА_6 та пасажир його автомобіля ОСОБА_11 були доставлені до медичного закладу. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани лобної області праворуч, закритої травми живота, розриву малого сальника, розриву лівої долі печінки та розриву серповидної зв'язки печінки, зачеревної гематоми 12-ти палої кишки, гемоперітонсуму, гнійної гематоми черевної порожнини, закритої травми грудної клітки, що встановлено судово-медичною експертизою від 19 листопада 2014 року № 4512-Е. Крім того, ОСОБА_6 була спричинена матеріальна шкода внаслідок пошкодження його автомобіля.

За даними обставинами відкрито досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та постановою від 25 грудня 2014 року кримінальне провадження закрито, у зв'язку зі смертю ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. п. 4, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до листа Територіального сервісного центу 1241 регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області від 25 листопада 2015 року № 27/4-1241-41, автомобіль «ЗАЗ-LanosTF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1, станом на 14 жовтня 2014 року зареєстровано за ТОВ «Автокредит плюс» на підставі довідки-рахунку ДПІ № 976624 з видачею номерних знаків та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 (а. с. 94).

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того апеляційним судом встановлено, що 07 березня 2013 року ОСОБА_10 уклала договір про приєднання до публічного договору фінансового лізингу ТОВ «Автокредит плюс», згідно з умовами якого товариство передало у лізинг автомобіль марки «ЗАЗ-Lanos TF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди з ТОВ «Автокредит плюс», з підстав недоведеності позовних вимог, суд першої інстанції у порушення норм процесуального права не виконав свого обов'язку та не з'ясував фактичні обставини справи, а саме: кому належав «ЗАЗ-LanosTF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1, чи перебував ОСОБА_7 у трудових відносинах з ТОВ «Автокредит плюс» (в матеріалах справи вказані докази відсутні); на якій правовій підставі ОСОБА_7 керував автомобілем «ЗАЗ-Lanos TF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 під час скоєння ДТП.

Висновки апеляційного суду про неможливість розгляду справи без залучення до участі у справі ОСОБА_10, якій ТОВ «Автокредит плюс» передало у лізинг автомобіль марки «ЗАЗ-Lanos TF69YO ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 є неспроможними, оскільки судом не з'ясовано на якій правовій підставі управління вказаним автомобілем під час скоєння ДТП було передано його володільцем третій особі, а відтак суди не визначились, хто повинен нести відповідальність за шкоду заподіяну позивачу.

Враховуючи зазначене, ухвалені судові рішення не можуть залишатися в силі, допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана