Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/989/15-ц
Провадження № 2/483/146/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2016 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Басової Н.Г.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Талмер» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

04 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки площею 34,2 га, укладений 09 грудня 2008 року між ним та відповідачем, а також додаткову угоду до цього договору № 1 від 11 червня 2010 року.

В обґрунтування свого позову послався на те, що за умовами вказаного договору сторони погодили розмір орендної плати в сумі 5300 грн на рік. Відповідно до додаткової угоди сторони домовились, що орендна плата сплачується орендарем шляхом попередньої оплати, частинами, з внесенням останнього платежу до 01 жовтня 2013 року. Посилаючись на те, що відповідач умови договору не виконав орендну плату не сплатив, а земельна ділянка не обробляється, ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Дала пояснення, що кошти від товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Талмер» позивач отримав частково приблизно в розмірі 5 000 доларів США, а земельна ділянка внаслідок тривалої бездіяльності відповідача перебувала в занедбаному стані. Представник також підтвердила той факт, що у 2014 році на її прохання надати допомогу на поховання матері, відповідачем на її картку було перераховано 1000 грн..

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 152).

Представник відповідача проти позову заперечував, пояснив, що гроші були виплачені позивачу за користування ділянкою за період до 2023 року, що підтверджується самим змістом попереднього договору із розпискою про отримання грошей, а також даними бухгалтерського обліку та податкової звітності, в тому числі за формою 1-ДФ. Щодо твердження позивача про те, що земельна ділянка занедбана і стан її значно погіршився, представник пояснив, що у 2013 році ТОВ «Талмер» проводило посівні роботи. У 2014 році підприємство ділянку не засівало через викрадення у нього всіх документів і фактичне зупинення діяльності. Восени 2015 року при початку робіт відповідач дізнався, що договір оренди розірваний і право оренди передано ОСОБА_5 Разом із тим, сам факт невикористання ділянки протягом двох років не може, на думку представника, свідчити про те, що стан її значно погіршився. Жодних доказів позивачем не надано. Представник також зазначив, що предявлений позов спрямований на припинення зобовязань з боку самого позивача з метою подальшого укладення договору на більш вигідних умовах. При цьому, отримані до 2023 року кошти позивач ТОВ «Талмер» не повернув.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14 лютого 2003 року позивач ОСОБА_3 на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації Миколаївської області № 47 одержав державний акт серії МК № 082540 на право власності на земельну ділянку загальною площею 34,2 га, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.

04 березня 2008 року між сторонами було укладено попередній договір про укладення у майбутньому договору оренди земельної ділянки (надалі Попередній договір) (а.с. 76- 80).

Згідно з п. 1 ст. 1 Попереднього договору, орендар передав орендодавцю ОСОБА_3Д, грошову суму у розмірі 25 000 грн, що на момент укладення договору за офіційним курсом НБУ становило 4 950 доларів США. Сторони також зобовязалися укласти до 28 грудня 2008 року Основний договір.

Факт отримання позивачем коштів в сумі 25 000 грн підтверджується розпискою, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 81).

09 грудня 2008 року сторони уклали основний договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого позивач передав ділянку в строкове платне володіння та користування відповідачеві строком на 5 років (а.с. 4-7).

Того ж дня позивач отримав додаткову орендну плату в сумі 1500 грн, на підтвердження чого склав розписку (а.с. 83).

15 квітня 2009 року договір було зареєстровано в Очаківському реєстраційному окрузі за № 76 та земельна ділянка передана орендарю згідно з актом прийому передачі обєкта оренди від 11 грудня 2008 року (а.с. 10).

11 червня 2010 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного вище договору оренди, відповідно до якої строк дії договору оренди збільшено до 25 років, внесено зміни щодо порядку внесення орендної плати. Так, згідно з п. 2 цієї угоди, орендна плата сплачується шляхом попередньої оплати частинами в наступному порядку: за період з 15 квітня 2013 року по 15 квітня 2018 року до 01 жовтня 2010 року; за період з 15 квітня 2018 року по 15 квітня 2023 року до 01 жовтня 2011 року; за період з 15 квітня 2023 року по 15 квітня 2028 року до 01 жовтня 2012 року; за період з 15 квітня 2028 року по 15 квітня 2033 року до 01 жовтня 2013 року, по 32090 грн за кожні пять років оренди, з урахуванням індексації (а.с. 11).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України "Про оренду землі".

Згідно із частиною першою статті 32 цього Закону на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

З аналізу викладених правових норм вбачається, що договір оренди земельної ділянки може бути розірваний в разі систематичної не сплати орендної плати або в разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Самостійні підстави для розірвання договору оренди також перелічені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», що визначає обовязки орендаря.

Предявляючи позов про розірвання договору земельної ділянки, ОСОБА_3 послався на невиконання відповідачем умов договору в частині своєчасної виплати орендної плати та невикористання земельної ділянки.

При цьому, представник позивача визнала той факт, що ОСОБА_3 отримав орендну плату за період до 2013 року.

В той же час представником відповідача до суду надано письмові докази про виплату ОСОБА_3 орендної плати за період до 2023 року.

Так, у 2012 році позивачу було нараховано дохід від здачі земельної ділянки в оренду в сумі 37641 грн 57 коп., з яких перераховано податок на дохід фізичної особи в сумі 6 184 грн 47 коп..

Вказаний факт підтверджується податковим звітом 1 ДФ (а.с. 136), копією банківських квитанцій про перерахування до бюджету податку за оренду паїв по Острівській сільській раді всього сумі 53933 грн 69 коп. (а.с. 113), розрахунком відповідача про суму виплаченої орендної плати (а.с. 137), документами бухгалтерського обліку підприємства (а.с. 60-63), меморіальним ордером на сплату земельного податку фізичної особи в сумі 494 грн 98 коп. за 2014 рік (а.с. 64), меморіальним ордером на сплату земельного податку фізичної особи в сумі 542 грн 81 коп. за 2015 рік (а.с. 64) та довідкою про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, складною очаківською ОДПІ (а.с. 119).

З викладеного вбачається, що відповідач допустив порушення умов договору оренди в частині термінів виплати орендної плати, сплативши її лише за період до 2023 року.

Таким чином, факт систематичної не сплати орендної плати не був доведений в судовому засіданні, а право орендодавця вимагати своєчасного внесення орендної плати закріплено у ст. 24 Закону України «Про оренду землі», і в разі порушення цього права воно може бути захищено в інший спосіб ніж розірвання договору.

Щодо перебування земельної ділянки в занедбаному стані, представник позивача пояснила, що протягом кількох років ділянка не оброблялася, внаслідок чого стан її значно погіршився.

На підтвердження цього факту суду надано акт, складений землевпорядником, депутатам Острівської сільської ради та членом виконавчого комітету про те,що станом на 20 травня 2015 року земельна ділянка не була оброблена (а.с. 95) та довідку, видану землевпорядником про те, що належна позивачу ділянка протягом двох років не оброблялася (а.с. 94).

Поряд із цим, представником відповідача суду надано форми статистичної звітності щодо збору врожаю сільськогосподарських культур за 2010-2013 роки щодо проведених у цих роках робіт площі оброблених земель, вирощених культур та їх обсягів з відміткою відділу статистики в Очаківському районі (а.с. 120-135) та копію витягу з газети «Чорноморська зірка» за 2011 рік з повідомленням управління АПР РДА про те, що у ТОВ «Талмер» мало найбільший відсоток виплати орендної плати грошима, а саме 71, 5 % (а.с. 118).

Суд також звертає увагу, що поняття «використання не за цільовим призначенням» не є тотожним поняттю «невикористання за цільовим призначенням».

Обравши такий спосіб захисту свого порушеного цивільного права, як розірвання договору оренди, позивач не надала суду належних доказів того, що відповідач систематично не сплачував орендну плату або земельний податок, а також доказів того факту, що внаслідок бездіяльності ТОВ «Талмер» протягом двох років земельна ділянка перебувала у стані непридатному для її цільового використання або у стані, що вимагав докладення значних зусиль для відновлення її родючості.

Разом із тим, суд звертає увагу, що зв'язок речі з її володільцем є ознакою речовності. Титульний володілець має право на захист свого порушеного права навіть від власника речі.

При цьому, розірвання договору оренди потребує наявності виключних обставин, що унеможливлюють захист права в інший спосіб, тобто є крайньою мірою, що може бути застосована судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки твердження позивача були спростовані наданими представником відповідача доказами, в тому числі попереднім договором оренди та розпискою про отримання оплати, довідкою за формою 1-ДФ про нарахований позивачу дохід від передачі земельної ділянки в оренду із зазначенням суми сплаченого з нього податку, даними бухгалтерського обліку та квитанціями про суми сплачених до бюджету податків, суд дійшов висновку, що позивач свого процесуального обовязку не виконав, не довів факт систематичної несплати відповідачем орендної плати та доведення земельної ділянки до непридатного для використання стану, як і факт використання її не за цільовим призначення, а відтак підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Талмер» про розірвання договору оренди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: