Справа №487/7378/15-ц 15.03.2016 15.03.2016 15.03.2016
Справа № 487/7378/15-ц
Провадження №22ц/784/660/16 Головуючий в першій інстанції Щербина С.В.
Категорія 50 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

представника позивачки ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5,

про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

15 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, у зв'язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 і до досягнення сином двадцяти трьох років.

Позивачка зазначала, що вона з відповідачем в період з 03 вересня 1993 року по 25 квітня 2000 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син - ОСОБА_7, батьком якого є відповідач. Місцем проживання сина ОСОБА_7 визначено з нею та останній знаходиться на її утриманні. З вересня 2015 року, ОСОБА_7 навчається за контрактом на другому курсі денного відділення юридичного факультету Чорноморського державного університету імені Петра Могили. У зв'язку з цим, його навчання потребує додаткових затрат, в яких відповідач добровільної участі не приймає. Між тим, відповідач має постійний заробіток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу сину. Інших осіб відповідач на утриманні не має.

Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. ст. 199, 200 СК України позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 на період його навчання 1/8 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення сином 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Також вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням вимог матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представника, відповідача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, на підставі наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 199, 200 СК України, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та з врахуванням стану здоров'я відповідача визначив розмір аліментів - 1/8 частину.

Проте, з висновком суду щодо розміру стягнутих аліментів не можно погодитись в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 03 вересня 1993 року по 25 квітня 2000 року ОСОБА_3 перебувала з ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син - ОСОБА_7, батьком якого є відповідач (а.с. 3). Син постійно проживає разом з матір'ю.

Згідно довідки від 09 вересня 2015 року, ОСОБА_7 навчається за контрактом на другому курсі денного відділення юридичного факультету Чорноморського державного університету імені Петра Могили (а.с. 7) та вартість навчання складає 40 000 грн., а саме: за другий рік навчання - 12 100 грн; за третій рік навчання - 13 300 грн.; за четвертий рік навчання - 14 600 грн. (а.с. 46).

Згідно акту обстеження здоров'я призовника ОСОБА_9, останній страждає ерозійним гастритом, виразка цибулин ДПК, потребує лікування (а.с. 38).

Положенням ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відтак аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. А згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 з 07 серпня 2008 року працює на посаді докера-механізатора товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна Компанія «Нікмет-Термінал» та має середній заробіток, за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2015 року, у розмірі 12 270 грн. 01 коп. (а.с. 53). Тобто, відповідач має стабільний заробіток.

Дані обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання сина ОСОБА_10.

Інших утриманців відповідач не має.

Згідно витягу з медичної кртки, ОСОБА_5 у січні 2014 року переніс ішемічний інсульт у басейні лівої середньої мозкової артерії, знаходиться на обліку у неврапотолога, потребує періодичне лікування (а.с. 64, 56). Таке лікування пройшов у лютому-березні 2016 року, що підтверджується медичними документами наданими в суді апеляційної інстанції.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів підлягає збільшенню з 1/8 частини до 1/6 частини його заробітку та іншого доходу. При прийнятті остаточного рішення колегія суддів враховує і те, що ст. 199 СК України передбачає участь кожного з батьків в утриманні своїх дітей. 1/6 частина заробітку відповідача становить 2000 грн., тому з урахуванням того, що позивачка також повинна нести витрати по утриманню сина, даний розмір аліментів є достатнім для утримання сина сторін на період його навчання.

При цьому апеляційний суд враховує і те, що при визначенні того, чи потребує повнолітній син сторін матеріальної допомоги та розміру такої допомоги, враховуються не тільки витрати на оплату навчання, а й необхідність мати кошти для харчування, придбання одягу, навчальних приладів тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів на повнолітню дитину, підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року в частині розміру стягнутих аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період його навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення ним 23-х років, за умови його навчання.

В іншій частині зазначене рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді В.В. Коломієць

З.Л. Шолох