Справа № 2/489/427/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Строк повернення позики сторонами був неодноразово продовжений. Остаточно строк повернення позики сторонами визначений до 1 січня 2014 року.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка свої зобовязання виконала не в повному обсязі та станом на 1 січня 2014 року заборгованість за договором позики складає: 7000 грн. боргу, 5635 грн. 00 коп. відсотків за користування позикою.
За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики підлягає частковому задоволенню.
Що стосується вимог позивачки про стягнення 1000 грн. за прострочення виплати боргу, які згідно договору позики визначено як упущену вигоду, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими.
Крім того, згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Оскільки спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, вимоги про стягнення з відповідачки моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп., а також на користь держави в розмірі 211 грн. 60 коп..
Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
В іншій частині в позові відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 211 грн. 60 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Ленінського районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Спінчевська