Справа № 462/6255/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ «Банк Форум» звернулося з позовом в суд, в якому, уточнивши позовні вимоги просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 50977,46 дол. США та 314992,49 грн. заборгованості за кредитним договором № 0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0037/08/6.10-СL, згідно якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 75000 дол. США, строком до 23.04.2018 року, а відповідач зобовязалась повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13% річних і виконати зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі. З метою своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 24.04.2008 року було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобовязався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобовязань, що виникли з кредитного договору. Позивач виконав свої зобовязання за договором, проте відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі, а ОСОБА_2, як поручитель, не забезпечив погашення кредиту, чому позивач просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитом, що станом на 06.07.2015 року складає 50977,46 дол. США, з яких 10717,49 дол. США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 23611,44 дол. США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 16214,65 дол. США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 433,88 поточна заборгованість за нарахованими процентами, а також 14748,73 дол. США, що еквівалентно 309992,49 грн., пені за простроченим кредитом і процентами та 5000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, при цьому подали заяву про розгляд справи за їх відсутності зазначивши в такій, що основну суму заборгованості в розмірі 50977,46 дол. США визнають, а щодо пені, то просять суд зменшити її розмір.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 24.04.2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0037/08/6.10-СL (а.с.6-8).

Згідно п.п.1.1, 1.3 даного договору, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 75 000 дол. США, строком до 23.04.2018 року. Позичальник зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13 % річних і виконати зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі.

У відповідності до п.2.3 вказаного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком, який є невід'ємною частиною договору. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів нас відкритий йому позичковий рахунок.

Відповідно до п. 3.2.2. банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договором, який є забезпеченням виконання зобов'язань.

Згідно п. 4.1. договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % відсотка за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Відповідно до п. 4.4. договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором.

Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.179-181), що ОСОБА_1 порушила взяті на себе згідно кредитного договору № 0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року зобовязання, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 06.07.2015 року складає 50977,46 дол. США та 314992,49 грн., з яких 10717,49 дол. США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 23611,44 дол. США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 16214,65 дол.США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 433,88 поточна заборгованість за нарахованими процентами, а також 14748,73 дол. США, що еквівалентно 309992,49 грн., пеня за простроченим кредитом і процентами та 5000 грн. - штраф за порушення умов п.3.3.7. кредитного договору.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором № 0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.3.2.2.), позикодавець вправі вимагати в ОСОБА_1 дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів, а тому позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 є підставними, грунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Крім цього, встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору, 24.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2, як поручитель, зобовязався відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобовязань, що виникли з кредитного договору від 24.04.2008 року (а.с.15). Згідно п.3.1 даного договору, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

23.07.2012 року ОСОБА_2 отримав вимогу ПАТ «Банк Форум» щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором № 0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року. Ця вимога мала бути задоволена у 30-денний строк (а.с. 21, 23). Вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, надіслану позивачем, ОСОБА_1 отримано не було (а.с.22).

У відповідності до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п.4.1 договору поруки порука припиняється з припиненням зобовязань за кредитним договором; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобовязань за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посилається на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення(ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строки дії поруки, які передбачені ч.4 ст.559 ЦК України, не є строками захисту порушеного права, а строками існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року за результатами розгляду справи №6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинна бути предявлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобовязання(у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом(судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Оскільки за умовами кредитного договору, укладеного із ОСОБА_1, вона зобовязана погашати кредит періодичними платежами згідно графіку, узгодженому сторонами, строк повернення кредиту був встановлений до 23.04.2018 року, сплата останніх платежів щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року нею здійснена 22.11.2011 року в сумі 384,30 дол. США (а.с. 180), а до суду з позовом до ОСОБА_2 позивач звернувся лише 14.08.2013 року, то суд вважає, що відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука відповідача ОСОБА_2 припинилася, а відтак вимоги ПАТ «Банк Форум» про стягнення заборгованості в солідарному порядку, в тому числі з ОСОБА_2 є безпідставними, відтак у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Окрім цього, відповідачами в заяві від 21.01.2016 року заявлено клопотання про зменшення розміру пені, вирішуючи яке, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із розяснень, даних в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Разом з тим, заявляючи письмове клопотання про зменшення розміру пені, відповідачі належно не мотивували таке, за їх відсутності в судовому засіданні згідно поданої заяви суд був позбавлений можливості зясувати їхнє мотивування доводів щодо застосування ч.3 ст.551 ЦК України. Крім цього, відповідачі не надали суду жодних доказів на підтвердження такого клопотання, які б свідчили про наявність істотних обставин в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України, а із встановлених обставин справи і наявних доказів таких не вбачається.

Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру пені в порядку ч.3 ст.551 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 50977,46 дол. США і 314992,49 грн. заборгованості за кредитним договором №0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року, а в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 3377,44 грн. (а.с. 2).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (м.Київ, бульвар Верховної Ради, ідентифікаційний код 21574573) 50977,46 дол. США та 314992,49 грн. заборгованості за кредитним договором №0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0037/08/6.10-СL від 24.04.2008 року відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» 3377,44 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.