У Х В А Л А

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 8 червня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей у м. Житомирі, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_4. спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення:

- побачень протягом 4 днів щомісяця у період перебування ОСОБА_4. в Україні. У робочі дні: з 16.00 до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці; у святкові та вихідні дні: з 12.00 до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці;

- побачень, які полягають у відведенні та забиранні дитини з дошкільного навчального закладу;

- побачень у період літніх канікул терміном 14 календарних днів за згодою сторін та за бажанням дитини, щодня з 10.00 до 20.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці, та зимових канікул терміном сім календарних днів за згодою сторін та за бажанням дитини, щодня з 10.00 до 17.00 години за місцем перебування дитини або за згодою сторін та за бажанням дитини в іншому місці; при чому, у разі домовленості між батьками та за згодою дитини протягом літніх та зимових канікул їздити на відпочинок у межах України.

Усі побачення батька ОСОБА_4. та сина ОСОБА_7 зобов'язано проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_5

За згодою матері дитини ОСОБА_5 побачення із батьком можуть відбуватися за участі інших дорослих членів сім'ї дитини.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4. перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_7 у визначений рішенням суду час та спосіб.

У решті позову відмовлено.

Рішення Апеляційного суду від 8 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове.

Позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_4. спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення:

- побачень протягом 3-х днів (пятниця, субота, неділя поспіль) один раз на місяць з 16.00 до 20.00 години в кожен із визначених днів за місцем перебування дитини.

Усі побачення батька ОСОБА_4. та сина ОСОБА_7 зобов'язано проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_5

У решті позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4. про перегляд судових рішень порушується питання про зміну рішення Апеляційного суду Житомирської області від 8 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4. посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого, 7 та 29 жовтня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивач має право брати участь у вихованні сина та на спілкування з ним. Проте, з урахуванням віку дитини, її денного режиму та запобігання можливості неправомірного вивезення дитини за межі України (ОСОБА_4. громадянин Італійської Республіки зазначив про свій намір повернути сина до вказаної країни) побачення батька з сином мають проходити у присутності матері дитини.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого, 7 та 29 жовтня року, що надані заявником як приклади, не зазначено, що один з батьків є громадянином іншої країни та має намір забрати дитину до країни, громадянином якої він є. Таким чином, правові висновки суду касаційної інстанції, указані в цих судових рішеннях, та в судовому рішенні, про зміну якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей у м. Житомирі, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та в її вихованні за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 8 червня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко