Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/2021/16-ц Головуючий у 1-й інст. Снігір В. М.
Категорія 27 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 17.07.2008 року в сумі 11725 грн. 72 коп., яка утворилася станом на 29.02.2016 року та складається із:

- заборгованості за кредитом в сумі 7516 грн. 61 коп.;

- заборгованості за процентами в сумі 3074 грн. 55 коп.;

- комісії в сумі 100 грн.;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 534 грн. 56 коп. штраф (процентна складова).

В обґрунтування позову Банк посилався на те, що 17.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, він погодився з тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають договір, що підтверджується його підписом. Крім того, згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Оскільки ОСОБА_1 допустив заборгованість за даним договором, Банк просив позов задовольнити.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17.07.2008 року в сумі 11725 грн. 72 коп. та 1378 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати. Зазначив, що кредит, отриманий у 2008 році був ним повністю погашений станом на 20.09.2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв'язку із погашенням кредиту він взяв нову картку, на яку 21.09.2011 року отримав новий платіж в сумі 8000 грн., з яких на картку було перераховано 7799 грн. 74 коп. З цього часу він почав користуватися іншою кредитною карткою. Станом на 20.02.2013 року даний кредит було погашено. Більше ніяких кредитів він у Банку не брав. Отже, судом не проаналізовано розрахунок заборгованості та безпідставно стягнуто з нього кошти. Крім того, він є інвалідом 2 групи, а відтак звільнений від сплати судового збору.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості. При цьому, він погодився з тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» і «Тарифами Банку», складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом (а.с. 6-13, 69).

Відповідно до п.п. 3.2., 3.3. Умов та правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний ліміт по вищевказаному договору змінювався (а.с. 67):

- 17.07.2008 року встановлено ліміт 250 грн.;

- 20.09.2011 року збільшено до 8000 грн.;

- 01.12.2014 року зменшено до 617 грн. 73 коп.;

- 09.11.2015 року збільшено до 7520 грн.

Крім того, за період дії кредитного договору ОСОБА_1 були видані кредитні картки:

-№449426 - 17.07.2008 року (випущена 03.06.2008 року) на строк до 06/12;

-№804800 26.07.2012 на строк до 03/16;

-№252409 15.05.2015 року на строк до 08/18;

-881926 06.06.2015 року на строк до 01/19.

Факт видачі вказаних карток підтверджується матеріалами справи (а.с. 68, 70-72) та не заперечується відповідачем.

Згідно п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за вищевказаним договором, станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість в сумі 11725 грн. 72 коп., яка складається із:

- заборгованості по кредиту в сумі 7516 грн. 61 коп.;

- заборгованості за процентами в сумі 3074 грн. 55 коп.;

- комісії в сумі 100 грн.;

- штрафів - 500 грн. (фіксована частина), 534 грн. 56 коп. (процентна складова).

Наведене підтверджується розрахунками Банку та випискою з карткового рахунку (а.с. 3-5, 62-66).

Доводи апелянта про те, що 20.02.2013 року він повністю погасив кредит, а відтак відсутня заборгованість, є безпідставними та спростовуються наданими Банком розрахунками, з яких вбачається, що починаючи з 06.03.2013 року відповідачем знімалися кошти через банкомати 2271, 8832, 3911, 6958 тощо, рахунок поповнювався, а отже картками постійно користувалися до квітня 2016 року.

Також, слід зазначити, що отримання відповідачем нової картки за даним кредитним договором, не є укладенням нового договору, а відтак відсутні підставі для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач допустив заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29.02.2016 року складає 11725 грн. 72 коп., а відтак правильно задовольнив позовні вимоги Банку.

Разом з тим, судом помилково стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1378 грн., оскільки він є інвалідом 2 групи (а.с. 48), а відтак звільнений від його сплати (ст. п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). У зв'язку з цим, рішення суду в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у їх стягненні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в сумі 1378 грн., ухваливши нове рішення в цій частині про відмову у стягненні вказаних коштів з ОСОБА_1

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді