Справа № 487/7282/15-ц
Провадження № 2/487/242/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді: Біцюк А. В., при секретарі: Бавикіній Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

11.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сім'ї вважає неможливим. Зазначив, що шлюб з відповідачкою існує формально, оскільки вони з 2008 року фактично проживають окремо, кожен своїм життям, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Відповідно до ст. 111 СК України судом надавався строк для примирення подружжя на три місяці, після закінчення якого подружжя не примирилося.

В судовому засіданні позивач пояснив, що не бажає примирення. Подальше зберігання шлюбу неможливе. Позивач вважає примирення не можливим та просить розірвати шлюб.

Відповідачка у судовому засідання не заперечувала проти розірвання шлюбу, позовні вимоги визнала.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області, за актовим записом №139.

Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що з 2008 року сторони проживають кожен своїм життям, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Післяшлюбне прізвище відповідача визначити як ОСОБА_2.

Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.5, 8, 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 листопада 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області, за актовим записом №139.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище - «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

СУДДЯ А. В. БІЦЮК