Справа № 169/419/16-ц
Провадження № 2/169/156/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Турак О.В.,

секретар судового засідання Мисюк П.З.,

з участю прокурора Федоренка Р.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Турійської районної державної адміністрації Волинської області, в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування - Турійська районна державна адміністрація Волинської області звернулася до суду з позовом до відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є матір'ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_3 - є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Запис про батька двох інших дітей вчинений згідно ст. 135 СК України. Відповідачі як батьки усунулися від виховання та утримання своїх малолітніх дітей. Старших дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у листопаді 2015 року влаштовано до Волинського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей, а ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в березні 2016 року - влаштовано до Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини, де за час перебування дітей у вказаних закладах мати відвідувала їх лише декілька разів, а батько не відвідував свою дочку та не цікавився її життям. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не займаються вихованням дітей, за місцем проживання характеризуються негативно, не створили жодних умов для проживання дітей, хоч є здоровими та працездатними, свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_3 - щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягувати з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 460 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні представник позивача - служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації ОСОБА_1 позов підтримала повністю, ствердила наведені у ньому факти, уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно, оскільки він на даний час працює та має регулярний дохід.

Прокурор Федоренко Р.В., що вступив у справу на підставі ст.ст. 45, 46 ЦПК України, в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили, що дійсно, не створили умов для проживання дітей, не займалися їх вихованням та матеріальним утриманням, зрідка відвідують їх у закладах, куди вони влаштовані. Проте, просили не позбавляти їх батьківських прав, ствердивши, що мають намір змінити свою поведінку. Так, відповідач ОСОБА_3 ствердив, що він на даний час не зловживає спиртними напоями, влаштувався на роботу.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - служби у справах дітей Турійської РДА, відповідачів, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до свідоцтв про народження (а. с. 5-7) відповідач ОСОБА_2 є матір'ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_3 - є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Запис про батька двох інших дітей вчинений згідно ст. 135 СК України, що стверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а .с. 14, 15).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 18 липня 2006 року відповідач ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав щодо її старших дітей (а. с. 26).

З 25 листопада 2015 року діти перебувають на обліку як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що їхня матір ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що стверджується наказом служби у справах дітей Турійської РДА від 25 листопада 2015 року №44.

Відповідно до характеристики Турійської селищної ради (а. с. 20) ОСОБА_2 ще у 2014 році неодноразово заслуховувалась на засіданні Координаційної ради Турійської селищної ради з питань проживання, виховання, навчання та утримання дітей.

Із листів Турійського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а. с. 24, 25) слідує, що ОСОБА_2 працівниками Центру неодноразово були надані рекомендації та допомога для створення належних умов для проживання та виховання дітей, попереджено про наслідки ухилення від виконання батьківських обов'язків. Проте усі рекомендації останньою проігноровані, вона відмовляється від співпраці та допомоги, у помешканні холодно та брудно, мінімальний запас продуктів харчування, хоч мати на той час отримувала допомогу при народженні дитини.

Згідно актів обстеження умов проживання від 29 серпня 2014 року, 05 лютого 2016 року, 03 березня 2016 року, 12 травня 2016 року, 26 липня 2016 року, 17 серпня 2016 року умови проживання незадовільні, не створено належних матеріально - побутових умов для проживання дітей, приміщення не придатне для проживання, відключені світло і газ, відсутні продукти харчування (а. с. 29, 40 - 44).

Потребує покращення санітарний стан будинку і за місцем проживання відповідача ОСОБА_3, що стверджується актом обстеження матеріально - побутових умов від 17 травня 2016 року, відповідно до якого в господарстві нічого не утримується, запасів продуктів харчування немає (а. с. 36).

Відповідно до характеристики, виданої Сереховичівською сільською радою Старовижівського району від 17 травня 2016 року ОСОБА_3 також негативно характеризується за місцем проживання як особа, яка постійно зловживає спиртними напоями (а. с. 33).

До Служби у справах дітей Турійської РДА неодноразово поступали скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не здійснює догляд за дітьми, зловживає алкогольними напоями, витрачає соціальні виплати не за належністю, не забезпечує дітей належним харчуванням (а. с. 21, 22).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 30 листопада 2015 року, у якій вона просить влаштувати її дітей до спеціалізованого закладу у зв'язку з важким матеріальним становищем, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у листопаді 2015 року влаштовано до Волинського обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей, а ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в березні 2016 року - влаштовано до Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини, де за час перебування дітей у вказаних закладах мати відвідувала їх лише декілька разів, а батько не відвідував свою дочку та не цікавився її життям, що стверджується довідками вказаних закладів (а. с. 37, 38, 39).

Свідок ОСОБА_7.ю, яка є сусідкою відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні повідомила, що з весни 2015 року остання проживала з дітьми в АДРЕСА_1. Діти недоглянуті, часто голодні, брудні. Ніяких умов для проживання дітей ОСОБА_2 не створила, свідомо не працює. Хто батько дітей - невідомо. Відповідача ОСОБА_3 за місцем проживання дітей ніколи не бачила, дитина не знає хто її тато.

Свідок ОСОБА_8 - сільський голова на території проживання відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні суду пояснив, що остання не займається вихованням дітей, ніде не працює, проведені із нею бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків не дали результатів. За той час, поки діти перебували у спеціалізованих закладах, з листопада 2015 року мати не доклала жодних зусиль для створення належних умов для проживання дітей, навпаки, ситуація тільки погіршилась.

За місцем проживання відповідача ОСОБА_3 його поведінка та матеріально - побутові умови станом на час розгляду справи також не змінилися, що стверджується характеристикою, актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 12 вересня 2016 року.

Самі лише ті обставини, що відповідач ОСОБА_3 останнім часом влаштувався на роботу, де характеризується з позитивної сторони, про що свідчать довідки ТОВ «ВВ Агро», не спростовують доводів позивача про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Неповнолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні також ствердив, що мати ОСОБА_2 часто залишала дітей самих вдома, де не завжди було що їсти, взимку в будинку було холодно, їсти ходили до сусідів. В Центрі йому з сестрою жити краще.

ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила, що батько ОСОБА_3 ніколи не приїжджав до неї, коли вони жили з мамою.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України батьки зобов ' язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім ' ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров ' я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов ' язаний брати участь у її вихованні.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, суть обов'язку матері та батька по вихованню дитини полягає у її духовному вихованні, формуванні в ній особистості, підготовці дитини до самостійного життя у дорослому віці.

Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не турбуються про належне виховання дітей, та не піклуються про них, хоча мають таку можливість, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, останні мають своє житло, здорові та працездатні, займаються тимчасовими підробітками. Як батьки відповідачі свідомо не виконують свого обов'язку по вихованню дітей та щодо їх духовного і морального розвитку.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

В матеріалах справи наявний висновок Турійської районної державної адміністрації від 02 серпня 2016 року №1757/32/2-16 (а. с. 9-10), який вказує про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_3 - щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Таким чином повно, всебічно й об'єктивно з'ясувавши і дослідивши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені надані учасниками судового розгляду докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права та з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини і її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_3 - щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з умисним ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей та свідомим нехтуванням своїми обов'язками.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, те, що ОСОБА_2 офіційно не працює, проте є особою працездатного віку, а ОСОБА_3 працює та має постійних дохід, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача як органу опіки та піклування, аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 460 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08 серпня 2016 року (з часу пред'явлення даного позову) та до досягнення старшою дитиною повноліття, а з відповідача ОСОБА_3 - на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, згідно ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі по 551.20 грн. з кожного, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів, був звільнений від його сплати.

На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 164, 165, 166? 167, 182, 184 СК України та керуючись ст.ст. 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, передавши дітей на опікування органу опіки та піклування Турійської районної державної адміністрації Волинської області.

Стягувати з ОСОБА_2, яка проживає в АДРЕСА_1, на користь Органу опіки та піклування Турійської районної державної адміністрації Волинської області, аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі у розмірі по 460 (чотириста шістдесят) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 08 серпня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн.

Стягувати з ОСОБА_3, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2, на користь Органу опіки та піклування Турійської районної державної адміністрації Волинської області, аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551.20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551.20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий