АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1465/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1815/16Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача адвоката ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 травня 2016 року та додаткове рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області, Відділ Держземагенства у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання права власності на частку майна, що є спільною сумісною власністю, виділ в натурі 1/2 частини земельної ділянки та домоволодіння, усунення перешкод в користуванні майном.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до місцевого суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнила, та просила визнати право власності на частку майна домоволодіння та земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділити в натурі 1/2 частини земельної ділянки та домоволодіння, усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зобовязання відповідача надати їй документи на земельну ділянку і на домоволодіння для реєстрації прав власності та не чинити позивачеві перешкод у користуванні зазначеною власністю.

Під час розгляду справи позивачка просила врахувати, що з нею проживає двоє дітей, а тому вважала за доцільне здійснити розподіл майна згідно третього варіанту судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 17.12.2015 року з виділенням в її власність квартиру № 1.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Земельну ділянку та житлову будівлю з допоміжними нежитловими спорудами, які належали у спільній приватній власності колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які знаходяться по вулиці Агропунктівська 2 «а» в смт. Опішня, Зіньківського району, Полтавської області розділено.

Виділено в користування і у приватну власність ОСОБА_4 790 кв.м. земельної ділянки в межах А-І-Ї-К-Л-М-Н-О-Ж-Є-Е-Д-Г-В-Б-А, що складається із 5,6+5+4+0,9+3,4+1+12,1+7,6+25,6+3,37+38,89+21,32+2,6+17,02+54,03+28,31+13,21 м2 відповідно до висновку №1162/1163 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 17.12.2015 року, варіант №3 кв.2, а також в житловому будинку А-1 житлову кімнату 1-1 площею 17,7 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 10,4 кв.м та на масандровому поверсі кімнату 1-12-13,3 кв.м, частину передпокою 2,8 кв.м., а також літній душ «В», частина огорожі №2, як вказано у варіанті №3 вищевказаного експертного висновку, та становить загальну вартість відповідно до висновку №138 додаткової оціночно-будівельної експертизи від 18.03.2016 року 63929 грн.

Виділено в користування і у приватну власність ОСОБА_3 790 кв.м. земельної ділянки в межах А-І-Ї-К-Л-М-Н-О-Ж-З-И-А, що складається із 5,6+5+4+0,9+3,4+1+12,1+7,6+25,6+12,3+51,57+16 відповідно до висновку №1162/1163 судової будівельної експертизи від 17.12.2015 року, варіант №3 кв №1, а також в житловому будинку коридор 1-2 площею 7,5 кв.м, кухню 1-3 площею 10,0 кв.м., коридор 1-6 площею 5,4 кв.м., житлову кімнату 1-7 площею 10,4 кв.м, передпокій 1-8 площею 18,3 кв.м, котельню 1-9 площею 5,3 кв.м, вбиральну 1-3 площею 1,1 кв.м та масандровому поверсі частину передпокою 1-11 площею 17,6 кв.м., в прибудові житлового будинку тамбур 1-1 площею 3,0 кв.м, ванну 1-10 площею 4,2 кв.м., та в прибудові «а» приміщення площею 7,2 кв.м., ганок «а1», а також вбиральню «Б», ворота №1 частина огорожі №2, огорожа №3, як вказано у варіанті №3 вищевказаного експертного висновку, та становить загальну вартість відповідно до висновку №138 додаткової оціночно-будівельної експертизи від 18.03.2016 року 142293 грн.

Витрати повязані із переобладнанням житлового приміщення та допоміжних споруд покладено на обидві сторони розяснивши про можливість вирішення спірного питання в тім числі шляхом вирішення судового спору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 39192 грн. грошової компенсації за частку виділеного майна.

Зобовязано ОСОБА_4 усунути та в подальшому не вчиняти будь-яких перешкод ОСОБА_3 по ремонту, переобладнанню та проживання у виділеному їй помешканні та користування земельною ділянкою.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3012 грн. витрат повязаних з оплатою за проведення судово-будівельних експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 1272 грн.75 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1029 грн.15 коп. недоплаченого судового збору.

Витрати повязані із оплатою за надання юридичної допомоги покладено на обидві сторони в межах їх затрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення місцевого суду від 06 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким розподіл майна провести згідно варіанту № 2 судової експертизи. Посилається на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відійшов від рівності часток під час розгляду спору по суті.

Під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 травня 2016 року, колегією суддів було встановлено, що позивачем в частині вимог про усунення перешкод в користуванні майном заявлялись вимоги наступного змісту: зобовязати відповідача ОСОБА_4 рішенням суду надати позивачеві ОСОБА_3 документи на земельну ділянку і на домоволодіння для реєстрації прав власності та не чинити позивачеві перешкод у користуванні зазначеною власністю. При вирішенні цієї вимоги місцевим судом було вирішено: зобовязати ОСОБА_4 усунути та в подальшому не вчиняти будь яких перешкод ОСОБА_3 по ремонту, переобладнанню та проживанню у виділеному їй помешканні та користуванні земельною ділянкою, однак не вирішено вимогу позивача про надання їй документів на земельну ділянку та домоволодіння для реєстрації прав власності. Крім того, місцевим судом не вирішено позовну вимогу про визнання земельної дялнки, яка розташована за адресою: вул. Агропунктівська,2-А, селище Опішня, Зіньківського району Полтавської області спільною сумісною власністю сторін по справі.

Зазначені обставини стали підставою для зняття справи з апеляційного розгляду та направлення справи до місцевого суду для ухвалення додаткового рішення у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, про що Апеляційним судом Полтавської області була постановлена 30 червня 2016 року відповідна ухвала.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області, Відділ Держземагенства у Зіньківському районі Полтавської області, про визнання права власності на частку в майні, що є спільною сумісною власністю та усунення перешкод в його користуванні задоволено повністю.

Розподілено спільне майно подружжя:

Поділено житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, розташований за адресою: смт. Опішня, вул. Агропунктівська, 2-а Зіньківського району Полтавської області в натурі між власниками і виділено на користь:

ОСОБА_6 квартиру № 1, що становить 69/100 частини житлового будинку літ.А-1 з господарськими будівлями та складається в основній частині житлового будинку літ. «А-1» приміщення: (позначені синім кольором в додатках № 6,7): на першому поверсі - коридор 1-2 площею 7,5 кв.м; кухня 1-3 площею 10,0 кв.м.; коридор 1-6 площею 5,4 кв.м.; житлова кімната 1-7 площею 10,4 кв.м.; передпокій 1-8 площею 18,3 кв.м.; котельня 1-9 площею 5,3 кв.м.; вбиральня 1-13 площею 1,1 кв.м. На мансардному поверсі: частина передпокою 1 -11 площею -17,6 кв.м.

В основній частині житлового будинку літ. "А-1" виділена площа 75,6 кв.м.

В прибудові літ. "а" до житлового будинку пропонується виділити приміщення: тамбура 1-1 площею -3,0 кв.м; ванної 1-10 площею - 4,2 кв.м.

В прибудові літ. "а" виділені приміщення площею 7,2 кв.м.

Виділено ганок літ. «а1».

По іншим будівлям і спорудам : вбиральня літ. "Б" ; ворота огорожі №1 (металеві, з хвірткою, в металевих стовпах); частина огорожі №2 (зі збірних залізобетонних плит у залізобетонних стовпах); огорожа №3 (із азбестоцементних листів в металевих стовпах).

Виділено ОСОБА_4 другому співвласнику на 1/2 частину, квартиру №2 (рожевого кольору в додатках № 6,7) що становить 31/100 частини житлового будинку.

В основній частині житлового будинку літ. "А-1" виділено наступні приміщення: на першому поверсі - житлова кімната 1-4 площею - 17,7 кв.м; житлова кімната 1-5 площею -10,4 кв.м; На мансардному поверсі: житлова кімната 1-12 площею-13,3 кв.м; частина передпокою 1 -11 площею - 2,8 кв.м.

В основній частині житлового будинку літ. "А-1" виділена площа 44,2 кв.м.

По іншим будівлям і спорудам : літній душ літ. "В"; частина огорожі №2 (зі збірних залізобетонних плит у залізобетонних стовпах).

Щоб виконати даний варіант поділу, необхідно здійснити наступні переобладнання в будинку:

На мансардному поверсі будинку демонтувати перегородку між приміщеннями 1 -11 і 12. Звести перегородку на відстані 0,77м від існуючої. В результаті переобладнання площа приміщення 1-11 (в квартирі №1) зменшиться на 2,8 кв.м і складатиме 17,6 кв.м (20,4-2,8); а площа приміщення 1-12 (в квартирі №2) збільшиться на 2,8 кв.м і складатиме 16,1 кв.м (13,3+2,8). Приміщення житлової кімнати 1-4 у квартирі №2 переобладнати в приміщення холу, в якому влаштувати сходи на мансардний поверх. Також в приміщенні 1-4 звести перегородки розмірами 1,8 х 2,1м і влаштувати ванну кімнату суміщену із санвузлом площею 3,8 кв.м з відповідним інженерним обладнанням згідно схеми розподілу в додатку №4. У зовнішній стіні приміщення 1-4 демонтувати віконний блок і частково його замурувати згідно схеми в додатку №4, розібрати частину стіни під вікном, влаштувати подвійні вхідні двері до квартири №2. Між приміщеннями 1-4 і 1-5 пробити дверний отвір і влаштувати дверний блок. Розділити горищне приміщення відповідно до варіанта розподілу будинку з обладнанням іншого виходу. Обладнати квартири №1 і №2 самостійними системами опалення, газопостачання, водопостачання, електропостачання та каналізації.

Зовнішні мережі газопостачання, водопостачання, електропостачання будуть знаходитись в спільному користуванні співвласників.

Усі пропоновані переустаткування житлового будинку необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Витрати повязані із переобладнанням житлового приміщення та допоміжних споруд покладено на сторони.

Виділено в користування і у приватну власність ОСОБА_3 - 790 кв.м. земельної ділянки (на плані зафарбовано в синій колір), яка розташована по адресу: смт. Опішня вул. Агропунктівська, 2-а Зіньківського району Полтавської області та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи та земельної експертизи №1162/1163 від 17.12.2015 року по варіанту розподілу №1. Земельна ділянка ОСОБА_3 описується наступними межами: А-І-Ї-К-Л-М-Н-О-Ж-З-И-А, наступні: 5,6+5+4+0,9+3,4+1+12,1+7,6+25,6+12,3+51,57+16 варіант №3 кв №1.

Виділено в користування ОСОБА_4 співвласнику кв. №2 варіант №3, земельну ділянку площею 790 кв.м (на плані зафарбовано в рожевий колір), яка розташована по адресу: смт. Опішня вул. Агропунктівська, 2-а Зіньківського району Полтавської області та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи та земельної експертизи №1162/1163 від 17.12.2015 року по варіанту розподілу №2. Розміри меж земельної ділянки площею 790 кв.м, які знаходяться в точках А-І-Ї-К-Л-М-Н-О-Ж-Є-Е-Д-Г-В-Б-А, наступні: 5,6+5+4+0,9+3,4+1+12,1+7,6+25,6+3,37+38,89+21,32+ 2,6+17,02+54,03+ 28,31+13,21.

Припинено на вказане майно право спільної власності.

Зобовязано ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 документи на земельну ділянку і на домоволодіння для реєстрації прав власності та не вчиняти перешкод по переобладнанню і користуванню позивачки виділеним їй майном.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 39182 грн. грошової компенсації за частку виділеного майна.(т.1 а.с.233).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1395 грн.19 коп. недоплаченого судового збору. ( т.1 а.с.1, а.с.71-72, а.с.233).

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3012 грн. витрат повязаних з оплатою за проведення судово-будівельних експертиз.(т.1 а.с.173,216).

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3000 грн. витрат повязаних з оплатою адвоката.(т.1 а.с.14).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 1246 грн.97 коп. судового збору.(т.1 а.с.71-72, а.с.233).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1638,79 гривень 00 коп. судових витрат ( т.1 а.с.1,а.с.71-72, а.с.233).

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року виправлено описку в описовій та резолютивній частині рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року. По тексту рішення потрібно читати: «додаткове рішення» замість «рішення».

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить додаткове рішення місцевого суду від 27 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким розподіл майна провести згідно варіанту № 2 судової експертизи. Посилається на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Доводи скарги обґрунтовує аналогічно до доводів, викладених в апеляційній скарзі на рішення суду від 06 травня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, зясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення місцевого суду від 06 травня 2016 року підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги на додаткове рішення місцевого суду від 27 вересня 2016 року, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з підстав, визначених п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Ухвалюючи рішення 06 травня 2016 року про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виділ в натурі належної позивачці частки можливий із відступленням від засад рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дітей, та підлягає виділу відповіднодо варіанту № 3 визначеного висновком судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 17.12.2015 року із виплатою відповідачу грошової компенсації згідно ринкової вартості домоволодіння, яка була визначена додатковою судовою товарознавчою будівельно-технічною експертизою від 18.03.2016 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 7.09.1996 року, який був розірваний 5.05.2014 року. Від даного шлюбу в них народилися діти - дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час перебування в шлюбі сторонам була виділена земельна ділянка по вул. Агропунктівська, 2а в смт. Опішня, на якій ними в період з 1997 року по 2006 рік був побудований житловий будинок з господарськими спорудами.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини домоволодіння за адресою: вул. Агропунктівська, 2-а в селищі Опішня Зіньківського району Полтавської області та за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину вищезазначеного домоволодіння (а.с.11т.1, 83т.2).

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень розмір частки ОСОБА_3 у спільній частковій власності житлового будинку за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, смт. Опішня, вул. Агропунктівська, 2-а складає 1/2 частина. Реєстрація права власності проведена 02.02.2016 року ( а.с.84т.2).

Для вирішення предявленого спору судом першої інстанції була призначена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертизи на предмет визначення можливих варіантів розподілу спірного нерухомого майна та його оцінки. Відповідно до висновку судової експертизи № 1162/1163 від 17.12.2015 року експертом визначено чотири можливих варіанти розподілу спірного майна (а.с.142-173 т.1).

Оскільки сторони не погодилися з визначеною в даній експертизі вартістю нерухомого майна, судом за їх клопотання була призначена додаткова судова товарознавча будівельно-технічна експертиза.

Згідно висновку додаткової судової товарознавчої будівельно-технічної експертизи №138 від 18.03.2016 року ринкова вартість домоволодіння становить 206222 грн., а ринкова вартість земельної ділянки 48328 грн. (а.с.223-242 т.1).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

При вирішенні спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток (п. 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ).

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Перешкодою в здійсненні правомочностей власника є неправомірні дії порушника цих прав.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що на даний час сторони проживають окремо. Позивачка з дітьми проживає за межами спірного домоволодіння, а відповідач користується ним у повному обсязі. Позивачкою вчинялися дії по стягненню з відповідача аліментів на дітей та вселення у домоволодіння шляхом звернення до суду з відповідними позовами, за результатами яких судом ухвалені рішення, які набрали законної сили.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про розподіл земельної ділянки в рівних частках та можливість виділу в натурі належної позивачці частки домоволодіння із відступленням від засад рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дітей, за варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1162/1163 від 17.12.2015 року. Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру вартості виділених часток кожному із сторін із зобовязанням позивачки виплати відповідачу грошової компенсації обґрунтовано взяв до уваги висновки додаткової судової товарознавчої будівельно-технічної експертизи №138 від 18.03.2016 року.

Окрім того, правильно була вирішена позовна вимога про зобовязання відповідача не чинити перешкоди позивачці по здійсненню ремонту, переобладнанню та проживанню у виділеному їй помешканні та користуванні земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 06 травня 2016 року не містять нових фактів чи засобів доказування, зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому підстави для скасування рішення суду від 06 травня 2016 року відсутні.

Що стосується перегляду додаткового рішення, ухваленого судом першої інстанції 27 вересня 2016 року, то колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню, так як розгляд і вирішення справи здійснено неповноважним судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду.

Згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах (абз. 1, 2 п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Так, позовна заява ОСОБА_3 надійшла до Зіньківського районного суду Полтавської області 31 серпня 2015 року (а.с.2 т.1).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2015 головуючим суддею визначено суддю Дігтяр М.І. (а.с.15 т.1).

рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 травня 2016 року ухвалено головуючим суддею Діхтяр М.І. (а.с.261-262 т.1).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30 червня 2016 року цивільну справу знято з апеляційного розгляду та направлено до Зіньківського районного суду Полтавської області для ухвалення додаткового рішення (а.с.32-34 т.2).

13 липня 2016 року справа надійшла до суду першої інстанції (а.с.35 т.2).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2016 головуючим суддею визначено суддю Должко С.Р. (а.с.36 т.2). Підстави заміни або вилучення головуючого судді Дігтяра М.І. в даному протоколі не зазначено.

Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року «Про звільнення суддів», яка офіційно опублікована у Відомостях Верховної Ради України від 23.09.2016 року № 39, у звязку з поданням заяви про відставку звільнено з посад суддів, серед яких - Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_9.

Колегія суддів звертає увагу на відсутність у відповідальних осіб місцевого суду підстав для здійснення 13.07.2016 року розподілу даної справи іншому судді, оскільки повернення справи для ухвалення додаткового рішення не є скасуванням рішення суду на новий розгляд та відповідно до норм чинного законодавства не передбачає обовязку передачі даної справи на розгляд іншому судді.

Додаткове рішення в даній справі ухвалено 27 вересня 2016 року іншим суддею Должко С.Р., що свідчить про розгляд питання ухвалення додаткового рішення у справі неповноважним судом.

За обставин викладених вище, колегія суддів приходить до висновку про скасування додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 309 ч.1 п. 4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 травня 2016 року відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на додаткове рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року скасувати.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2

Судді: (підпис) ОСОБА_10

(підпис) ОСОБА_11

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_2