Справа № 279/8873/15-ц
Провадження № 2/279/81/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого суді - ОСОБА_1,

з секретарем Война Ю.С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, КП «Теплозабезпечення» м.Коростень, КП «Водоканал» м.Коростень, ПАТ «Житомиргаз», ВЖРЕП № 2 м.Коростень, АТ «Укрсиббанк», про визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати такою, що відбулася угода купівлі-продажу легкового автомобіля НОМЕР_1, укладену 15 червня 2012 року в м.Коростені, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та звільнити його з під арешту.

Свій позов позивач мотивував тим, що 15 червня 2012 року між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля НОМЕР_1 у формі розписки про отримання коштів та подальшого укладення договору купівлі-продажу і нотаріально посвідченої довіреності. За автомобіль було сплачено кошти в сумі 38 000 гривень, передано технічний паспорт та ключі. В подальшому, в нотаріальній конторі було складено довіреність на право керування та розпорядження даним автомобілем. Після звернення до МРЕВ з питанням зняття з обліку автомобіля йому було відмовлено так як авто знаходилось під арештом за борги відповідача. Відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції 07.09.2012р. винесено постанову про арешт майна боржника відповідача по справі. При укладенні угоди відповідач не повідомив про наявність в нього заборгованості. Після цього відповідач уникає зустрічей та відмовляється нотаріально посвідчити укладену угоду купівлі-продажу автомобіля.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи але в судове засідання повторно не зявилась, причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала.

Судовий розгляд проведено в заочному порядку.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Представник третьої особи ПАТ «Житомиргаз» до суду не зявився, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи ВДВС, КП «Теплозабезпечення» м.Коростень в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутності.

Представники третьої особи - КП «Водоканал» м.Коростень, КВЖРЕП №2 м.Коростеня в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили.

Представник третьої особи - АТ «Укрсиббанк» неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, але до суду не зявився, причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали даної справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту автомобіль НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_3 p 29.02.2008 року, яка є його власником.

15.05.2012 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 38 000 гривень за продаж автомобіля НОМЕР_2, та передала технічний паспорт і ключі від автомобіля, зобов"язалась укласти договір купівлі-продажу протягом 10 місяців з дня написання розписки, що підтверджується розпискою.

Фактично з 15.05.2012 року вказаним авто постійно користується позивач, в нього перебуває технічний паспорт.

Таким чином судом встановлено, що сторони фактично домовились про укладення договору купівлі-продажу автомобіля з подальшим його оформленням. Сторони передали один одному майно, технічний паспорт на авто та грошові кошти, чим показали свою волю до вчинення правочину, однак відповідач не бажає проводити оформлення угоди купівлі-продажу так як ухиляється від зняття його з реєстрації та вчинення інших дій повязаних з цим.

Відділ ДВС Коростенського МРУЮ повідомив, що у нього на виконанні перебуває сім виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_3 на користь юридичних осіб заборгованості, державним виконавцем 07.09.2012 р. описано і арештовано майно ОСОБА_3 та оголошено заборону його відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною четвертою вказаної норми передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст.210 ч.1 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановленим законом. Тобто вказаний договір також підлягав державній реєстрації.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від державної реєстрації даного правочину та має значні борги, суд приходить до висновку про те вона це вчиняє навмисно з власних корисних мотивів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу.

За таких обставин суд вважає, що права позивача можуть бути захищені шляхом визнання дій відповідача, які полягають в ухиленні від державної реєстрації правочину, неправомірними та визнання такою що відбулася угода купівлі-продажу автомобіля, що не буде виходом за межі позовних вимог.

На підставі ст.328 ЦК України за позивачем необхідно визнати право власності на вказаний автомобіль, який витікає з укладеного договору купівлі-продажу.

Згідно ст..60 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майна може бути знято за рішенням суду, якщо особа яка вважає, що їй належить майно, на яке накладено арешт, а не боржнику.

З матеріалів справи слідує, що сторони повинні були укласти договір купівлі-продажу, але через недобросовісну поведінку відповідача цього не зробили. В кінці 2012 року відкрито виконавчі провадження відносно відповідача, а арешт на майно відповідача накладено 07.09.2012 р..

Таким чином, судом встановлено, що арешт на майно ОСОБА_3 накладений Відділом ДВС Коростенського МРУЮ було вчинено пізніше ніж вказане майно стало власністю позивача. Способу реалізувати своє право щодо майна окрім як звільнення майна з під арешту позивач не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,15-16, 60, 209, 212-218, 224-229 ЦПК України, ст.ст.208, 210, 324, 328, 589, 672 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії ОСОБА_3, які полягають в ухиленні від державної реєстрації з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_3, 2003 року випуску, неправомірними.

Визнати таким що відбувся між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_3 2003 року випуску.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль НОМЕР_3 2003 року випуску.

Зняти арешт з транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_3 2003 року випуску, який 07.09.2013 р. був описаний і арештований відділом державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в рамках виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуто Коростенським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії, а в разі відмови в його перегляді в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем, а в разі відмови в його перегляді і відповідачем в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду І.А.Моголівець