Номер провадження 2/243/967/2016
Номер справи 243/1241/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 19 квітня 2002 року. Шлюб між ними зареєстрований Виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, за актовим записом № 7. Шлюб для неї повторний, для відповідача перший.

Від шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в серпні 2010 року. Причиною припинення їхніх сімейних відносин стало те, що відношення відповідача до неї і в цілому до сім'ї різко змінилося. Відповідач почав зловживати спиртними напоями та наркотиками, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності. Крім того, відповідач не приділяв належної уваги до сім'ї, додорму приходив у неадекватному стані, не зважаючи на те, що в них малолітня дитина, розпочинав сваритися. Також, відповідач ніде не працював та не надавав матеріальної допомоги сім'ї. Вона намагалася вмовити відповідача переглянути своє відношення до неї та дитини, але це ніякого результату не дало.

За Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2011 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини, але він їх не виплачує.

З серпня 2010 року відповідач ніяких стосунків із нею та дитиною не підтримує, ніяких пояснень з цього приводу їй не надає, не цікавиться її станом, станом дитини. Враховуючи таке ставлення відповідача до неї та до сім'ї, вона прийшла до висновку, що сім'ю вони зберегти не зможуть.

Спільного майна в них немає.

Просить суд шлюб, зареєстрований 19 квітня 2002 року Виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 7 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати. Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище «ОСОБА_1». А також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 26 лютого 2016 до суду надійшла Заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 26 лютого 2016 до суду надійшла Заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а.с. 18).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 квітня 2002 року, який зареєстровано Виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 7. (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.7)

В теперішній час шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином їх сім'я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення ОСОБА_1 вважає недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 просить суд залишити прізвище «ОСОБА_1».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1378,00 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.3).

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті нею судового збору, у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 74, 77, 82, 88, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, Постановою №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 квітня 2002 року Виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 7, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, українця, громадянина України, який зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, уродженки м. Словянськ Донецької області, українки, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. ( п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий:

суддя Слов'янського

міськрайонного суду Т.А.Хаустова