АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/9195/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лопатюк Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі по тексту - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому з урахуванням уточнень просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 8 110,20 доларів США, з яких: 6 378,66 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 1 731,54 доларів США - заборгованість за відсотками, а також 26 347 грн. 49 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 6 531 грн. 82 коп. - пені за несвоєчасне погашення процентів, 305,46 доларів США - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, а тому з нього та поручителя ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 415,66 доларів США та 32 879,30 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк», судовий збір в розмірі 1 144,18 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 та позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних у розмірі 305,46 доларів США та 32 879,30 грн. пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову в задоволенні цих позовних вимог, в решті рішення залишити без змін. Зазначають, що стягнення пені за укладеним між ОСОБА_1 та банком договором є незаконним, оскільки це суперечить рішенню Конституційного суду та призводить до суттєвого дисбалансу прав сторін, коли пеня як засіб стимулювання виконання грошового зобов'язання перетворюється в непосильний для відповідача тягар щодо повернення надмірно збільшеного боргу. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідачі просили застосувати наслідки спливу позовної давності щодо стягнення пені, що не враховано судом. Стягуючи з відповідачів 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України положення якої застосовується лише до прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що кредит було видано в іноземній валюті. Крім того, судом не враховано, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України строк звернення з позовом до поручителя сплинув, а тому порука є припиненою.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 51 748 грн. 50 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 40 524 грн. 20 коп. та заборгованості з відсотків у розмірі 11 224 грн. 30 коп.. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 71 862 грн. 05 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 42 095 грн. 87 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 11 203 грн. 59 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 11 983 грн. 59 коп.; пені за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 3 053 грн. 31 коп. та 3 % річних у розмірі 3 525 грн. 69 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суд апеляційної інстанції.

Під час повторного апеляційного розгляду Бондаренко А.В. в інтересах ПАТ «Родовід Банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2 повторно не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 вдруге просила розгляд справи відкласти в зв'язку з її перебуванням у відпустці, проте, заявником не було наведено будь-яких причин, за яких ОСОБА_2 не змогла з'явитися в судове засідання особисто, а тому, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволення заявленого клопотаннята відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 37.3/АА-074.07.2, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 20 951 доларів США зі сплатою 12,5 % річних строком до 31 липня 2014 року (т.1, а.с.6-8).

Відповідно до п.3.1.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит не пізніше 31 липня 2014 року.

У відповідності до п.3.1, 3.3 Кредитного договору, відповідач зобов'язався щомісячно до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 250 доларів США та сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.3.9 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити заявнику за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 Кредитного договору від суми простроченого платежу.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилась за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором (т.1, а.с.10).

Позичальник порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 19 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 8 110,20 доларів США, з яких: 6 378,66 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 1 731,54 доларів США - заборгованість за відсотками.

У січні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» порушило перед судом питання про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Родовід Банк».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_1 неналежним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував заяви відповідачів про застосування позовної давності до вимог банку, а також не визначився із обсягом відповідальності поручителя (т.1, а.с.128, 159).

У зв'язку з цим колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру та періоду нарахування заборгованості.

Так, згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачів суму пені за період з 11 грудня 2007 року по 19 серпня 2014 року, тоді як до суду кредитор звернувся 20 січня 2014 року ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

З урахуванням положень ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що сума пені підлягає обрахуванню за останній рік не виконання основного зобов'язання в межах заявлених позивачем вимог за період з 20 січня 2013 року по 20 січня 2014 року. За цей період сума пені, в межах розрахунку, заявленого позивачем у суді першої інстанції, становить 15 036,90 грн., яка складається із пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 11 983,59 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3 053,31 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені за період, який виник до 20 січня 2013 року слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду.

Враховуючи, що до вимог про стягнення трьох процентів річних застосовується загальна позовна давність, сума трьох процентів річних від простроченої суми підлягає обрахуванню за останні три роки невиконання основного зобов'язання з урахуванням здійсненого позичальником останнього платежу (20 червня 2012 року) в межах заявлених позивачем вимог, яка відповідно до розрахунку суду становить суму 3 525,69 грн.

Також, ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (постанова Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс 14).

Договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 не було визначено строку припинення поруки.

Відтак, враховуючи положення ч. 4 ст. 559, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ПАТ «Родовід Банк» має право на стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, строк погашення якої настав в межах шестимісячного строку до звернення до суду з позовом, та заборгованості, яка стягується достроково.

З позовом до суду про стягнення заборгованості ПАТ «Родовід Банк» звернулося лише 20 січня 2014 року, отже з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість, яка утворилася з 20 липня 2013 року.

При цьому, колегія суддів враховує, що ПАТ «Родовід Банк» заявляло вимоги про стягнення суми заборгованості у валюті кредитування - доларах США. В судовому засіданні представник ПАТ «Родовід Банк» надав суду копію банківської ліцензії на здійснення валютних операцій.

З урахуванням викладеного, суми кредиту та проценті підлягають визначенню судом у валюті кредитування - у доларах США, а оскільки банківська ліцензія не поширюється на отримання банком сум санкцій, визначені суми пені та трьох процентів річних підлягають стягненню в гривні.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом та графіку платежу, починаючи з 20 липня 2013 року з поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» слід стягнути: заборгованість по сплаті кредиту, в тому числі дострокове повернення частини кредиту, що залишилася в сумі 3 250 доларів США; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, включно по 31 липня 2014 року в сумі 864,97 доларів США. Визначена сума заборгованості, а також штрафні санкції підлягають стягненню у солідарному порядку з ОСОБА_1В решті вимог до поручителя слід відмовити.

Таким чином, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов ПАТ «Родовід Банк» слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 3128,66 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 866,57 доларів США; з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 3 250 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 864,97 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами в сумі 15 036,90 грн., та три проценти річних від простроченої суми в сумі 3525,69 грн.

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 876,79 грн. судового збору, з ОСОБА_2 - 359,31 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 3128,66 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 866,57 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 3 250 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 864,97 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами в сумі 15 036,90 грн., та три проценти річних від простроченої суми в сумі 3525,69 грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 876,79 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 359,31 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова