Справа №484/960/16-ц 12.09.2016 12.09.2016 12.09.2016
Провадження №22-ц/784/1966/16
Справа №484/960/16-ц
Провадження № 22-ц/784/1966/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Рішення

Іменем України

12 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю:

- відповідача ОСОБА_3 та її представників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

- представника відповідача Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2016 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання заповіту нікчемним,

встановив:

16 березня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3, Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, який обґрунтовував наступним.

28 лютого 2015 року в с. Ново-Андріївка Первомайського району Миколаївської області померла його мати ОСОБА_8.

За життя його мати, 25 серпня 2009 року склала заповіт, яким на випадок смерті все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що буде мати право за законом на день своєї смерті, заповіла ОСОБА_3

Цей заповіт був посвідченим секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 34.

Посилаючись на те, що заповіт не відповідає вимогам діючого на час його посвідчення законодавству, а саме те, що секретар сільської ради не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій, які повинні покладатися на неї рішенням виконавчого комітету відповідної ради, позивач просив встановити нікчемність заповіту.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено. Встановлено нікчемність заповіту та вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини, які мають значення для справи, неправильно дослідив докази, що призвели до невідповідності висновків суду обставинам справи, не вірно застосував норми матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7

-2-

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_10, посилаючись на необґрунтованість її доводів, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Стаття 1251 ЦК України (в редакцій на час посвідчення оспорюваного заповіту), встановлює, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану.

Згідно ч. 1 ст. 51 Закону виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 52 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Відповідно до ч.6 ст. 59 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

У населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені особи відповідного органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, в тому числі і посвідчення заповітів ( п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з п.п.1,2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5, (чинної на час посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності за ст. 37 Закону України «Про нотаріат» мають право посвідчувати заповіти.

Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

-3-

З матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2009 року секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_9 посвідчено заповіт ОСОБА_8, за яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що буде мати право за законом на день своєї смерті, вона заповіла ОСОБА_3 ( а.с. 5).

28 березня 2015 року ОСОБА_8 померла.

10 березня 2015 року Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було відкрито спадкову справу №85/2015 після смерті спадкодавця за заявою ОСОБА_3 Крім неї, спадщина була прийнята сином померлої позивачем ОСОБА_7 (а.с.35-36).

Обґрунтовуючи підставність позову, ОСОБА_7 посилався на те, що заповіт посвідчено секретарем сільської ради, яка не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій визначених у встановленому законом порядку.

Як встановлено оскаржуваний заповіт посвідчено ОСОБА_9., яка перебувала на посаді секретаря Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Відповідно до наданого суду апеляційної інстанції рішення виконавчого комітету Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 27 від 31 липня 2006 року, протоколу засідання виконавчого комітету на якому прийнято це рішення, секретар виконавчого комітету ОСОБА_9 була призначена відповідальною особою по вчиненню нотаріальних дій (в межах компетенції) на території Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на період скликання 2006 2010 років.

Отже, секретар Шевчук Т.П. у відповідності до вимог діючого законодавства на час посвідчення оскарженого заповіту (25 серпня 2009 року) мала повноваження щодо вчинення такої нотаріальної дії як посвідчення заповіту.

Висновок суду першої інстанції не те, що заповіт було посвідчено секретарем сільської ради ОСОБА_9 за відсутності рішення виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів про покладення не неї вчинення цих дій, є помилковим та свідчить про неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, які мають значення для справи.

Аналізуючи матеріали справи та нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що заповіт від 25 серпня 2009 року було посвідчено секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_9 з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення. А тому відсутні підстави, передбачені ч. 1 ст. 1257 ЦК України, щодо встановлення нікчемності заповіту.

Оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, та був іншої думки, то оскаржуване рішення відповідно до ч. 1, 4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7

В силу ст.88 ЦПК України з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 грн. 32 коп.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

-4-

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3, Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про встановлення нікчемності заповіту ОСОБА_8, посвідченого 25 серпня 2009 року секретарем Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_9 за реєстровим № 34.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_11