Справа № 567/426/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Черних О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно звернувся ОСОБА_1

Позовну заяву мотивує тим, що 12 жовтня 1982 року народний суд Острозького району Рівненської області у справі № 2 прийняв рішення виділити у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, їхньому сину ОСОБА_7 і його трьом неповнолітнім дітям: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, - 67/100 від цілого будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Вказує, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, єдиними його спадкоємцями були дружина- ОСОБА_4 та син ОСОБА_7, які належним чином успадкували його частку у будинковолодінні.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_6, єдиним спадкоємцем після смерті якої був її син - ОСОБА_7.

За свого життя ОСОБА_7 мав право власності на 335/1000 від будинковолодіння за вищевказаною адресою, яке складалося з його частки і часток, які він успадкував після смерті своїх батьків ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7, який є його батьком, спадкоємцями якого є ОСОБА_8 та позивач ОСОБА_1 , і вони успадкували по 1675/10000 вищезазначеного домоволодіння кожен.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла його матір -ОСОБА_11. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із 1675/10000 будинку за адресою: АДРЕСА_1 і він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері.

Зазначає, що йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину просить визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_11 право власності на 335/1000 частини садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, подали суду заяву я кій просять позов задовольнити і справу розглядати без їхньої участі.

Представник відповідача - Острозької міської ради Рівненської області в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_2 подали заяву в якій просили справу розглянути без їх участі , позовні вимоги визнавали.

Віідповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, заперечення проти позову не подала.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про визнання права власності на земельну ділянку підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, його батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10)

12 жовтня 1982 року народний суд Острозького району Рівненської області у справі № 2 прийняв рішення виділити у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, 67/100 від цілого будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.12)

Відповідно до технічного паспорту від 20.06.2013 на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: 35800, АДРЕСА_1 закріплюється розмір вищезазначеної частки. (а.с.14-16)

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджусться свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 20 лютого 1984 року. (а.с.17)

ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року. (а.с.18)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 року, його батьками вказані ОСОБА_11 та ОСОБА_13 (а.с.21)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року. (а.с.22)

Із довідки № 147/01-16 від 19.02.2014 року виданої Острозькою РДНК встановлено, після смерті ОСОБА_11 заведено спадкову справу № 129/2013. Спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 Згідно даних спадкового реєстру заповітів від імені спадкодавця не посвідчувалось. Згідно заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, ще є спадкоємці за законом першої черги - ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_2 Від перелічених осіб заяв про прийняття/відмову від спадщини не надходило. Відомості про інших спадкоємців в Острозькій ДНК відсутні. (а.с.23)

Відповідно до постанови №148/02-31 від 19.02.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходяться в АДРЕСА_1. (а.с.24)

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 від 13 січня 2015 року. (а.с.25)

Відповідно до постанови №40/02-31 від 29.01.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходяться в АДРЕСА_1. (а.с.26)

Згідно відповіді Острозької міської ради № В-9/04-01 від 20.04.2016 перейменування вулиці Ворошилова на вулицю Сагайдачного відбулося за рішенням виконкому Острозької міської ради від 13.02.1992 року. (а.с.27, 35)

Відповідно до повідомлення Рівненського КП РОБТІ №445, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 зареєстровано: 67/100 частки за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_8 на підставі рішення Народного суду Острозького району від 12.10.1982 року; 33/100 частки за ОСОБА_15 на підставі договору дарування.

З повідомлення Острозької міської ради Рівненської області, встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 4 cт. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У відповідності до ч. 1 cт. 328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. З cт. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня /966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права, власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В п. 1 ч. 2 цієї ж статті визначено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника. Враховуючи, що згідно норм ст.1258, 1261 ЦК України позивач прийняв спадщину за законом, тому за ним, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, слід визнати право власності на 33,5% частини садибного (індивідуального) житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 25 п. 4, 328, 346 ч.1 п. 11, 1216, 1217, 1218, ч.2 ст.1223, 1233, 1258, 1265, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, після смерті ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на 33,5% частини садибного (індивідуального) житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.