Справа 206/6659/15-ц
Провадження 2/206/158/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2016 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності у порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, територіальної громади в особі Самарської районної міської ради у м. Дніпропетровську про визначення часток у спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

30.12.2015 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 проведено заміну відповідача територіальну громаду в особі Самарської районної міської ради у м. Дніпропетровську замінено на територіальну громаду м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач з урахуванням уточненої позовної заяви посилається на те, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності наступним громадянам: ОСОБА_6; ОСОБА_1; ОСОБА_2, ОСОБА_7, яка після одруження змінила прізвище на «Боговик»; ОСОБА_3. Ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 287 319 грн. Вартість частини квартири, власником якої є ОСОБА_1 становить 57 463,80 грн. Вартість частини квартири, власником якої була ОСОБА_6, становить 57 463,80 грн. 30 жовтня 1997 року ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) померла. Померла ОСОБА_6 була другою дружиною ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2). Батьками ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_3) є ОСОБА_10 батько, ОСОБА_11 мати. Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_9 батько; ОСОБА_12 мати. Батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_1 - батько; ОСОБА_2 - мати. Батьками ОСОБА_3 є: ОСОБА_1 батько; ОСОБА_2 мати. Спадкоємці по заповіту та за законом у померлої ОСОБА_6 відсутні. Позивач не може прийняти майно у спадок, оскільки не входить до кола спадкоємців за ЦК України. Позивач ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та фактично відкрито та безперервно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 08.07.1982 року (33 роки (в тому числі останні 14 років з 2001 року та до сьогодні)), отже добросовісно та безперервно володіє вказаною квартирою весь цей час, відкрито та безперервно здійснює обслуговування квартири, доглядаючи за нею, здійснюючи необхідні ремонтні роботи. Зазначене також свідчить про те, що володіння позивачем квартирою є безперервним, бо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. ОСОБА_1 вже більше ніж 33 роки (в тому числі останні 14 років з 2001 року та до сьогодні) відкрито та добросовісно користуються квартирою, здійснює всі витрати по утриманню та догляду за вказаною квартирою, а також сплачує комунальні платежі.Договір про поділ часток між співвласниками не укладався. Оскільки зазначена квартира передавалася в спільну сумісну власність, а в її приватизації брали участь п'ять осіб, то частини кожного з них є рівними, кожна з яких складає 1/5 частини вищевказаної квартири.

На підставі викладеного позивач просить суд визначити, що частки ОСОБА_6, яка померла 30 жовтня 1997 року, ОСОБА_1, який народився 04.03.1962 року в м. Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, яка народилась 25.03.1964 року в м. Пологи, Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_2, ОСОБА_4, яка народилась 22.03.1987 року в м. Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_3, ОСОБА_3, який народився 13.06.1990 року в м. Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_4 є рівними і кожна з них складає 1/5 частини квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 60 років Жовтня (згідно з Розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 897-р від 26.11.2015 року «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» нове найменування вилиці - вилиця Енергетиків)АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1, який народився 04.03.1962 року в м. Дніпропетровськ, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/5 частку квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 60 років Жовтня (згідно з Розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 897-р від 26.11.2015 року «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» нове найменування вилиці - вилиця Енергетиків)АДРЕСА_3 і яка за життя належала на праві власності ОСОБА_6, померлої 30 жовтня 1997 року, в порядку набувальної давності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. (а.с. 79-84).

Відповідач ОСОБА_4. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала, позовні вимоги визнала (а.с.98).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовної заяви, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував, позовні вимоги визнав (а.с.99).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала, позовні вимоги визнала (а.с.100).

Представник відповідача територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради ОСОБА_13 заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні, оскільки відсутні підстави для визнання права власності за набувальною давністю.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу,допитавши свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 грудня 1996 року, виданого Придніпровською ГРЕС згідно з розпорядженням № 1392 від 26 грудня 1996 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності наступним громадянам: ОСОБА_6; ОСОБА_1; ОСОБА_2, ОСОБА_7 (яка після одруження змінила прізвище на «Боговик», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 311708, виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 18.07.2015 року) (а.с. 31); ОСОБА_3. Право приватної власності за вказаними особами зареєстроване в КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі за № 138п-116. (а.с. 9).

30 жовтня 1997 року ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 146914, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної ради м. Дніпропетровська 03.11.1997 року. (а.с. 25).

Померла ОСОБА_6 була другою дружиною ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2), що підтверджується Свідоцтвом про одруження ІІ-ЯР № 132053 від 25.07.1958 року, який помер 25.06.1983 року (Свідоцтво про смерть ІІ-КИ № 468253). (а.с. 26).

Згідно посвідки про народження № 832330 батьки ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_3): ОСОБА_10 батько, ОСОБА_11 мати. (а.с.28).

Відповідно до свідоцтва про народження ІV-УР № 116941 батьки ОСОБА_1: ОСОБА_9 батько; ОСОБА_12 мати. (а.с. 29).

Згідно свідоцтва про народження V-КИ № 430847 ОСОБА_4 її батьками є: ОСОБА_1 - батько; ОСОБА_2 - мати. (а.с. 30).

Відповідно до свідоцтва про народження VІ-КИ № 308644 ОСОБА_3 його батьками є: ОСОБА_1 батько; ОСОБА_2 мати. (а.с. 32).

Спадкоємці по заповіту та за законом у померлої ОСОБА_6 відсутні, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42165004 від 18.11.2015 року (а.с. 34-36) та Витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42164940 від 18.11.2015 року. (а.с. 37).

Позивач ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та фактично відкрито та безперервно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 08.07.1982 року (33 роки (в тому числі останні 14 років з 2001 року та до сьогодні)), отже добросовісно та безперервно володіє вказаною квартирою весь цей час, відкрито та безперервно здійснює обслуговування квартири, доглядаючи за нею, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, що підтверджується: довідками (виписка з домової книги про склад сімї та прописку за період з 02.08.1990 року (а.с. 38-41); договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 10.02.1994 року (а.с. 42-43); довідкою від 22.12.1999, виданою ЖКО Придніпровської ТЕС, згідно якої ОСОБА_1 займає двокімнатну квартиру(а.с. 47); договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 16.01.2006 року (а.с.44-45); довідкою № 3353 від 30.10.2007 року, виданою Комунальним виробничо-житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Самарського району (а.с. 48); довідкою № 2608 від 09.09.2010 року (а.с. 49); довідками від 22.11.2013 року № 3039, № 3040 та № 3041 (а.с. 47-49); довідкою № 3054 від 26.11.2015 р., виданою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради(а.с.53); актом про фактичне проживання від 20.11.2015 року (а.с.46)

ОСОБА_1 більше ніж 33 роки (в тому числі останні 14 років з 2001 року та до сьогодні) відкрито та добросовісно користуються квартирою, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 60 років Жовтня, здійснює всі витрати по утриманню та догляду за вказаною квартирою, а також сплачує комунальні платежі, що підтверджується: заявою ОСОБА_1 про переоформлення особистого рахунку від 08.02.1998 року(а.с. 50); листом № 135 від 09.02.1998 року № 135 виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів про переоформлення особистого рахунку (а.с.51); довідкою КВЖРЕП про те, що станом на 01.11.2007 року заборгованість по квартплаті відсутня (а.с. 52); довідкою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради про те, що станом на 01.11.2013 року заборгованість по квартплаті відсутня (а.с. 52); довідкою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради про те, що станом на 01.12.2015 року заборгованість по квартплаті відсутня (а.с 53).

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, ст. 344 якого визначає, що:

1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

2. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

3. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

4. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Керуючись ст. 41 Конституції України Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.».

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона не є родичем сімї ОСОБА_1. Знає їх як гарних, комунікабельних людей. ОСОБА_16 не памятала. Показала, що вона померла 20 років тому. Після її смерті в квартирі посилився ОСОБА_1 та його сімя. Хоча також бачила, що його сімя і раніше жила в квартирі ОСОБА_17. За квартирою ОСОБА_1 дбає. Мешкає в квартирі більше 10 років.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що він не є родичем сімї ОСОБА_1. В будинку, де мешкає сімя ОСОБА_1 він сам мешкає з 1985 року. В квартирі, де проживала ОСОБА_6, проживав і ОСОБА_1. Після її смерті ОСОБА_1 в квартирі проживав постійно. Мешкає більше 10 років.

Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 може набути право власності на частку квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 60 років Жовтня (згідно з Розпорядженням Дніпропетровського міського голови № 897-р від 26.11.2015 року «Про перейменування топонімів м .Дніпропетровська» нове найменування вилиці - вилиця Енергетиків)АДРЕСА_3 та за життя належала ОСОБА_6, в порядку набувальної давності, позивач понад тридцять три тому проживає у спірній квартирі, оплачує комунальні послуги, тобто відкрито та безперервно володіє нею і протягом цього часу жодних претензій щодо володіння частиною квартири ні від кого не надходило. Дана обставина не суперечить приписами ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Керуючись п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування» «у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК).

Таким чином, оскільки зазначена квартира передавалася в спільну сумісну власність, а в її приватизації брали участь п'ять осіб, то частини кожного з них є рівними, кожна з яких складає 1/5 частини вищевказаної квартири.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи у суду є достатні підстави вважати, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, безперервно та відкрито володів ним понад тридцять три роки, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 344, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_6, яка померла 30 жовтня 1997 року, ОСОБА_1, який народився 04.03.1962 року в м. Дніпропетровськ (і.н. НОМЕР_1), ОСОБА_2, яка народилася 25.03.1965 року в м. Пологи Запорізької області (і.н. НОМЕР_2), ОСОБА_4, яка народилася 22.03.1987 року в м. Дніпропетровськ (і.н. НОМЕР_3)ОСОБА_3, який народився 13.06.1990 року в м. Дніпропетровськ (і.н. НОМЕР_4), є рівними і кожна з них складає 1/5 (одну пяту) частину квартири АДРЕСА_4 (колишня назва вул. 60 років Жовтня) у м. Дніпропетровську.

Визнати за ОСОБА_1, який народився 04.03.1962 року в м. Дніпропетровськ (і.н. НОМЕР_1), право власності за набувальною давністю на 1/5 (одну пяту) частину квартири АДРЕСА_4 (колишня назва вул. 60 років Жовтня) у м. Дніпропетровську, яка за життя належала ОСОБА_6, померлої 30 жовтня 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков