У Х В А Л А

16 березня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, Головне управління юстиції у Київській області про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, яка прийнята ним шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Крім нього до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька звернувся його брат - ОСОБА_4, якому 25 вересня 2007 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. При видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 вересня 2007 року не було враховано права позивача на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатної особи та інваліда II групи. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати частково недійсним вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом та визнати за ним право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 жилою площею 36,8 кв. м, загальною площею 46,7 кв. м, як на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2013 року позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 25 вересня 2007 року державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Київської області на ім'я ОСОБА_4 в частині спадкування 1/3 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку, жилою площею 36,8 кв. м, загальною площею 46,7 кв. м, як на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2014 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено. Рішення апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року залишено без змін.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Київської області із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що вперше йому стало відомо про існування заповіту від 05 грудня 1991 року № 1-3990 з відповіді Міністерства юстиції України від 07 липня 2014 року № П-11029/13-1, а також під час прийняття рішення судом не було досліджено матеріали справи та докази, які ним були надані.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Крім того, у касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаної вище ухвали, проте строк ним не пропущено.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувану ухвалупостановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Так, залишаючи без задоволення заяву про перегляд рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), із урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України та, керуючись нормами постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», обґрунтовано виходив із того, що рішення апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року не може бути переглянуте за нововиявленими обставинами, оскільки вказані заявником обставини були предметом судового розгляду та встановлювались при всебічному й повному з'ясуванні апеляційним судом обставин даної справи і не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 361 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваної ухвали не дає підстав для висновку про те, що судом допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 28 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, Головне управління юстиції у Київській області про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова