ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1088/16-ц
провадження № 2/753/2670/16
"23" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Комаревцевої Л.В.,
за участю секретаря Драгой В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,
Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_2, укладено договір про користування електричною енергією від 13 липня 2005 року згідно з яким позивач постачає відповідачу електроенергію за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Згідно із п. 48 Правил споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення і платежів за електричну енергію.
Станом на 01 листопада 2015 року заборгованість за спожиту електроенергію становить 5 600 гривень 60 копійок, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань.
До судове засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує..
Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка з викликом судове засідання, копія ухвали судді якою відповідачам роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталася, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, враховуючи обов'язок швидкого здійснення правосуддя, суд дійшов до висновку про проведення заочного розгляду справи та позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_2, укладено договір про користування електричною енергією від 13 липня 2005 року згідно з яким позивач постачає відповідачу електроенергію за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з розрахунком позивача, відповідач, не сплачувала за спожиту електричну енергію, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість, що станом на 01 листопада 2015 року заборгованість за спожиту електроенергію становить 5 600 гривень 60 копійок, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційне збільшення суми боргу та 3 % річних складає 2 612 гривень 87 копійок.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 8 213 гривень 47 копійок.
П. 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому зак5онодавством порядку.
Оскільки, свої зобов'язання за договором відповідач не виконує та беручи до уваги, що від виконання споживачем зобов'язань за договором про користування електричною енергією залежить спроможність ПАТ «Київенерго» належним чином виконати власні зобов'язання. Позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.
Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.
Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України, a кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 8 213 (вісім тисяч двісті тринадцять) гривень 47 копійок є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 378 гривень 00 копійок.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня проголошення, а особам, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання його копії.
Суддя Л.В. Комаревцева