Справа № 303/7517/15-ц
Провадження № 2/303/254/16
Рядок стат. звітн. - 19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого Котубей І.І.,

при секретарі Батьо Г.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В ході судового розгляду представник позивача подав заяву про зміну (доповнення) підстав щодо визнання договору недійсним.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на забезпечення якого було укладено також договір іпотеки. Предметом іпотеки являлося домоволодіння, розташоване в м.Мукачево по вул. Митрака, 63, що належало позивачу на праві власності. В звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2009 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27.01.2015 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також надання ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

10.02.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав договір купівлі-продажу, згідно якого продав від власного імені, а не від імені позивача, домоволодіння, що було предметом іпотеки, громадянину ОСОБА_5

Вважає, що даний договір було укладено незаконно, оскільки Банк діяв не від імені ОСОБА_4, в період укладення договору діяв мораторій на відчуження майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Крім того, при укладенні договору не дотримано вимог судового рішення щодо початкової ціни продажу. Покупцем було сплачено за будинок 238 200 грн. 01.10.2014 року, хоча оцінка була проведена 10.12.2014 року, тобто пізніше. Це свідчить про зловмисну домовленість продавця і покупця щодо ціни предмету іпотеки, а проведення оцінки майна було упередженим.

На підставі цього позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, розташованого в м.Мукачево по вул. Митрака, 63, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 10.02.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_6

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про уточнення підстав позову, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк», в судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення вимог позивача і просив в позові відмовити. Свої заперечення обґрунтовував тим, що в даному випадку не може бути застосований мораторій на відчуження майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, оскільки безумовною умовою його застосування є те, особа використовує це майно як постійне і єдине місце проживання. Позивач ОСОБА_4 не проживав в спірному будинку, що підтверджується відповідними доказами, а тому на відчуження цього майна ніякий мораторій не діяв. Твердження представника позивача про занижену оцінку вартості будинку на момент його продажу вважає необґрунтованими, оскільки жодних даних щодо неправильності чи незаконності такої оцінки не надано. В рішенні суду про звернення стягнення на майно було передбачено альтернативні шляхи продажу майна, тобто банку надано право укладати договір купівлі-продажу за ціною, визначеною на підставі оцінки майна, що і було зроблено банком. Про проведену оцінку та вартість будинку позивач ОСОБА_4 повідомлявся, однак такі повідомлення поверталися в звязку з не проживанням особи за відповідною адресою.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 також заперечила проти задоволення вимог позивача і просила в позові відмовити. Пояснила, що повністю підтримує позицію представника банку та доповнила, що при укладенні спірного договору купівлі-продажу бак діяв від свого імені і це право надано йому законом, тому ніяких прав позивача в даному випадку порушено не було. На момент укладення договору майно вже було звернуто на користь банку, жодних доказів порушення прав позивача суду не надано, позовні вимоги вважає необґрунтованими і безпідставними.

Третя особа - приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 15 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір. На забезпечення виконання договору того ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_4 передав в іпотеку банку належний йому будинок № 63 по вул. Митрака в м.Мукачево.

Через неналежне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед банком в сумі 67 655 доларів США, в звязку з чим банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2015 року вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 67 655 доларів США, що еквівалентно 520944,89 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок № 63 по вул. Митрака в м.Мукачево Закарпатської області, який належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом надання ЗАТ КБ «ПриватБанк» права укладення від імені власника цього будинку договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням банком усіх необхідних для цього документів за початковою ціною не нижче 577 144 грн. або на підставі оцінки майна на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Таким чином, як вбачається з даного рішення, банку надано право продавати будинок за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

На підставі даного рішення 10.02.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та громадянином ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Згідно даного договору банк, як іпотекодержатель продав ОСОБА_5 домоволодіння № 63 по вул. Митрака в м.Мукачево за 238 200 грн. При цьому, з метою визначення вартості майна, субєкт оціночної діяльності в особі ПП ОСОБА_7 виконав оцінку ринкової вартості майна та надав висновок, що ринкова вартість вищевказаного будинку становить 238 200 грн.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що проведена оцінка вартості будинку є заниженою, між банком та покупцем існувала зловмисна домовленість, експерт діяв упереджено. При цьому, на підтвердження таких обставин ні позивач ні його представник не надали суду жодного належного доказу, а тому такі твердження не можуть бути прийнятими до уваги судом.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що продаж будинку було вчинено банком незаконно, оскільки діяв мораторій на відчуження майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови: що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на момент укладення оспорюваного договору-купівлі продажу ОСОБА_4 не проживав в будинку, який був предметом іпотеки. Даний факт підтверджується відповідним актом від 23.12.2014 року. Оскільки вказаний будинок не використовувався особою як місце постійного проживання позичальника, відповідно до вказаних правовідносин не може бути застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому укладення спірного договору не можна вважати таким, що суперечить вимогам цього закону.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

За таких обставин суд приходить до висновку, що жодна із обставин, вказаних позивачем як підстава задоволення позову, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, такі обставини нічим не підтверджені і необґрунтовані. При укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу банк діяв як відповідно до вимог закону, так і укладеного між сторонами договору іпотеки та відповідно до рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому вимоги позивача суд вважає безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 214, 215, ЦПК України, ст. 38 Закону України «Про іпотеку», суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_8