У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №0911/1019/2012

24 лютого 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого -судді: Мужика І.І.

секретаря : Шутки А.Д.

з участю заявника: ОСОБА_1

представника ВДВС: ОСОБА_2

представника заінтересованої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за скаргою ОСОБА_1 до головного державного виконавця ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_4 про неправомірні дії головного державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.12.2015 року, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою до головного державного виконавця виконавця ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_4 про неправомірні дії головного державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.12.2015 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримала з мотивів викладених в ній, яку просить задоволити та визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.12.2015 року.

Представник ВДВС Надвірнянського РУЮ головний державний виконавець Жолобчук П.І. скаргу не визнав і просить в її задоволенні відмовити, оскільки вона безпідставна.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4-ОСОБА_3 скаргу не визнав і просить в задоволенні скарги відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування ї заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав :

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

При цьому статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення, у спосіб і в порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбачених цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу ДВС. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 17 лютого 2016 року залучено до участі по справі в якості заінтересованої особи по справі ОСОБА_4Д.(ас.60).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду від 12.09.2009 року стягнуто в користь скаржника з ОСОБА_4 аліменти в сумі 300 грн. щомісячно, на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття.

На підставі зазначеного рішення, було видано виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання до ВДВС Надвірнянського районного управління юстиції.

Оскільки скаржник є пенсіонеркою, додаткового доходу не має, самостійно утримувати дитину ій важко, у зв'язку з цим в 2012 році вона звернулася до Надвірнянського районного суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів.

11.05. 2012 року рішенням Надвірнянського районного суду її позовні вимоги по збільшенню аліментів задоволено, та стягнуто з ОСОБА_4 в її користь аліменти в сумі 450 грн. до досягнення сином повноліття(ас.45).

У звязку з цим було предявлено виконавчий лист у ВДВС Надвірнянського районного управління юстиції.

Так як колишній чоловік не сплачував своєчасно аліменти то відповідно у нього був борг ще до збільшення суми аліментів, станом на 01.03.2012 року борг - 1309 грн. 22 коп. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів зростала, то сума боргу становила -17 860 грн., відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів згідно довідки від 10.12.2015 року №02-27/5069 виданої головним державним виконавцем ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 Враховуючи важкий матеріальний стан, то скаржник змушена була звернутися до Надвірнянського районного суду для того, щоб стягнути неустойку за несплату аліментів зі свого колишнього чоловіка, який не цікавиться життям дитини та не сплачує ні аліменти, ні додаткові витрати на дитину.

В квітні місяці 2015 року колишній чоловік скаржниці звернувся до неї з пропозицією, що він переоформить право власності на 1/2 квартири, яка по вулиці Руднева, 21 /25 в м. Надвірна Івано-Франківської області в рахунок аліментів, а вона відмовиться від сплати ним аліментів. З даною пропозицією вона погодилася. Вони звернулися до державного виконавця, де їм було роз'яснено, що на квартиру накладено арешт у зв'язку із боргом по несплаті аліментів. Для того, щоб даний арешт зняти необхідно погасити заборгованість. Державним виконавцем було рекомендовано звернутися до нотаріуса для оформлення заяви про повне погашення боргу та сплати аліментів до 18 років, після чого знімуть арешт накладений на квартиру. 30 квітня 2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу, ОСОБА_6, для оформлення вищевказаної заяви. Проте колишній чоловік просто ошукав її, так як право власності на 1/2 частину квартири на неї він не оформив, а лише використав у своїх цілях для того, щоб закінчити виконавче провадження та обдурити її. Скаржник з цього приводу зверталася на Урядову «гарячу лінію» 04.12.2015 року. Та їй надано було відповідь, що провадження закінчено відповідно до вищевказаної заяви, від 17.12.2015 року №1-516/01-29.

17.12.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, про що скаржник довідалася 25.12.2015 року, лише після отримання відповіді за зверненням на Урядову «гарячу лінію». Їй було вручено постанову про закінчення виконавчого провадження, де вона розписалася в матеріалах виконавчого провадження того ж дня, після того, коли я звернулася до відділу ДВС.

Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду від 17.12.2015 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах і неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, а зокрема неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів за період з 2012 року по грудень місяць 2015 року включно(ас.63-65).

Дане рішення суду вступило в законну силу.

Даний факт ствердили сторони по справі.

У звязку з цим скаржник по справі ОСОБА_1 28.12.2015 року звернулася із відповідною нотаріально посвідченою заявою про відкликання її попередньої заяви від 30.04.2015 року за реєстровим №288 та вважати її недійсною та анульованою(ас. 66; 69).

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, в тому числі у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження не можуть ним здійснюватися.

На переконання суду постанова про закінчення виконавчого провадження від 17.12. 2015 року винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

А тому, суд, оцінюючи здобуті докази по справі, прийшов до висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 210, 293, 383, 384, 387 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця виконавця ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 17.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Скасувати постанову головного державного виконавця виконавця ВДВС Надвірнянського РУЮ ОСОБА_2 від 17.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подачі заяви про апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Мужик І.І.