Справа № 369/9403/16-ц
Провадження № 2/369/4106/16
РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Волчка А.Я.

при секретарі Ведмеденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-тя Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до свідоцтва про народження він ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Його син проживає разом з матір»ю з ОСОБА_2. З якою він перебував у цивільному шлюбі з 09 липня 2013 року по 21 серпня 2016 року, проживали однією сім»єю, вели спільне господарство. Кошти на утримання сина він щомісячно сплачує у добровільному порядку, а також сплачує додаткові витрати на дитину за потребою відповідачки.

З 21 серпня 2016 року вони з відповідачкою проживають окремо. Після того, як вони з відповідачкою почали проживати окремо, відповідачка почала перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною. Усі спроби побачитися з сином закінчувалися непорозумінням між ним та відповідачкою.

Відповідачка не дає можливості побачитися з сином та взагалі не повідомляє про місце знаходження його дитини, намагається всіляко завадити зустрічі з дитиною, причому такі дії носять тривалий характер, дитину не бачив майже два місяці.

Такими незаконними діями відповідачка порушує його права щодо виховання та розвитку дитини, що негативно впливає на дитину та може завдати непоправної шкоди психічному розвитку сина та накласти серйозний відбиток на його психоемоційний стан.

В зв»язку з вищевказаним 22.10. 2015 року він змушений був звернутися до служби у справах дітей, висновком якої він 28.09. 2016 року встановлено дні та години участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Проте вказане рішення органу опіки та піклування відповідачка ігнорує, що змусило його звертатися до відповідачки письмово, що також було проігноровано, а його права продовжуються порушуватись. Про місцезнаходження сина йому не відомо, відповідачка за адресою проживання не відчиняє двері, його телефонні дзвінки ігнорує. Він дуже хвилюється за свого сина. Йому не відомий стан його здоров»я. Він любить свого сина та хоче особисто спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні.

На підставі вищевказаного просив суд зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з його сином ОСОБА_3, 21 жовтня 2015 року, встановити способи його участі у вихованні та спілкуванні з ним, систематичне спільне перебування його сина разом з ним першої, третьої суботи та другої, четвертої неділі з 10-00 год. до 17-00 год. поза межами місця проживання дитини в присутності відповідачки, а після досягнення дитиною дворічного віку без присутності відповідачки.

Спільний відпочинок та оздоровлення його сина з ним щороку на протязі двох тижнів під час його відпустки без присутності відповідачки, систематичне спільне святкування його сина разом з ним протягом двох днів кожного Нового року з 31 грудня по 01 січня з перебуванням та ночівлею за його місцем проживання, систематичне спільне святкування дня народження сина 21 жовтня.

Позивач та його представник в судове засідання з»явилися, позов підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач тривалий час ухилявся від спілкування з сином, внаслідок чого дитина його фактично не знає.

3-тя особа Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області до суду не з»явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника 3-ї особи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 157 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

При цьому відповідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

В ході розгляду справи судом не встановлено вчинення позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та участі батька в її вихованні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження він ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Його син проживає разом з матір»ю з ОСОБА_2. З якою він перебував у цивільному шлюбі з 09 липня 2013 року по 21 серпня 2016 року, проживали однією сім»єю, вели спільне господарство. Кошти на утримання сина він щомісячно сплачує у добровільному порядку, а також сплачує додаткові витрати на дитину за потребою відповідачки.

Згідно розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 28 вересня 2016 року про встановлення участі батька гр. ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, ОСОБА_4 встановлено дні та години участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя з 10 години до 17 години, в буденні дні за домовленістю з матір»ю гр. ОСОБА_2.

Аналіз зазначених доказів у справі надає підстави для висновку про те, що позивачем не доведено чинення йому перешкод у спілкуванні з сином, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що відповідно висновку органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області , фактів чинення позивачу перешкод в спілкуванні з дитиною не встановлено.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів та не довів того факту, що відповідачка мати дитини, перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Єдиний факт відмови відповідачки у спілкуванні суд не може розцінювати як перешкоджання.

Водночас, з урахуванням поведінки сторін у справі, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, з метою уникнення в подальшому стресових ситуацій для неї, що може негативно відобразитись на загальному розвитку дитини, її психологічному стані, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, ст.ст. 157 - 159 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.Я. Волчко