Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру нікчемним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22 січня 2008 року між ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька марка» (далі - ТОВ «Галицька марка») підписано договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру на АДРЕСА_1, яку в наступному ОСОБА_7 передав від імені ТОВ «Галицька марка». Державну реєстрацію прав на нерухомість за ОСОБА_5 не було зареєстровано. Надалі право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТОВ «Галицька марка», яка 31 липня 2013 року відчужила квартиру ОСОБА_8, яка в свою чергу 29 серпня 2013 року відчужила її позивачу.

З урахуванням зазначеного, позивач просив визнати спірний договір нікчемним з тих підстав, що документи ОСОБА_5 є підробленими, грошові кошти ТОВ «Галицька марка» на оплату квартири не надходили.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 9 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції,

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив з того, що позивач не довів позовних вимог про визнання договору нікчемним з підстав, передбачених ст. 228 ЦК України, що не перешкоджає праву на інший спосіб судового захисту.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик