Номер провадження: 22-ц/785/2048/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком» до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - «Про стягнення грошових коштів», за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

12.03.2015 року ПрАТ СК «Теком» звернулись до суду із зазначеним позовом, вимоги по якому у подальшому були уточнені та збільшені, по якому просили стягнути з ПрАТ «УТСК» матеріальний збиток у розмірі 47 083,54 грн., та стягнути з ОСОБА_3 відповідну різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та вартість висновку експерта і послуг телеграфу, а всього у розмірі 24 050,18 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що 24.06.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_4, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, та ОСОБА_5, який керував автомобілем НОМЕР_2, та який належав ОСОБА_6 Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_6 одержав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2014 року ОСОБА_4 було визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. На момент ДТП автомобіль НОМЕР_2, був застрахований у ПрАТ СК «Теком», згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 091-14 Д/Т/АТ. Відповідно до договору страхування, страхового акту № 500 від 18.07.2014 року та висновку експерта за № 5182 від 04.07.2014 року, ним, позивачем ПрАТ СК «Теком», було сплачено страхове відшкодування у розмірі 70 236,32 грн. Крім того, позивач зазначив, що фактичними витратами, понесеними ним є вартість експертизи, яка становить 550 грн. та вартість послуг пошти у розмірі 347,40 грн., тобто загальна сума становить 71 133,72 грн. Одночасно, позивач вказав, що згідно усної інформації, наданої 29.07.2015 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомила, що ОСОБА_4, зверталась до них із повідомленням про настання страхового випадку, у передбачений законом термін.

Представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» до суду не зявився, був повідомлений належним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2015 року позов ПрАТ СК «Теком» задоволений, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ СК «Теком» - 24 050,18 грн.; стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ПрАТ СК «Теком» - 47 083,54 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ СК «Теком» витрати по оплаті судового збору в сумі 240,50 грн.; стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ПрАТ СК «Теком» витрати по оплаті судового збору в сумі 470,84 грн.

11.01.2016 року ОСОБА_3 подала поштою апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просить рішення районного суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 24 050,18 грн., ухвалити в цій частині рішення про стягнення з ОСОБА_3 франшизи у розмірі 1 000 грн., в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування районним судом обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком», суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог та їх відповідності положенням законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки висновки суду були зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 24 червня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю ОСОБА_4, яка керувала автомобілем НОМЕР_3, та ОСОБА_5, який керував автомобілем, марки «Suzuki Grand Vitara», д.н. НОМЕР_4, який належав ОСОБА_6.

В результаті ДТП, автомобіль, який належить ОСОБА_6 отримав механічні пошкодження.

27 липня 2014 року, постановою Київського районного суду м. Одеси, ОСОБА_4 (після шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_8, було визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу за № 091-14 Д/Т/АТ, автомобіль НОМЕР_5, був застрахований у ПрАТ СК «Теком»: вид страхування КАСКО, страхова сума 200000 грн., безумовна франшиза 0,01% ( 200 грн.).

Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № АІ/2659463, автомобіль НОМЕР_3, був застрахований ОСОБА_4 - 15.01.2014 року у Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія».

25 червня 2014 року ОСОБА_5 письмово повідомив страховика про страховий випадок та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно до висновку експерта №5182 від 04.07.2014 року, складеного за замову представника страховика, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номер д.н. НОМЕР_4, становить 48083,54 грн., вартість відновлювального ремонту, складає 70436,32 грн.

Відповідно до страхового акта № 500 від 18 липня 2014 року сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику визначена, за відліком франшизи 200 грн., в розмірі 70236,32 грн.

Платіжним дорученням № 2698 від 29 липня 2014 року позивач перерахував СПД ОСОБА_2 вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю - 70236,32 грн.

Отже, позивач, як страховик, свої зобовязання виконав у повному обсязі відповідно до вимог ст.ст. 988, 990 ЦК України.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі ОСОБА_6 № 1961-1У), який спеціальним законом щодо правовідносин, повязаних з відшкодуванням шкоди внаслідок ДТП, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,

зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, за приписами цього закону у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхувальнику суму матеріального збитку, який є різницею між вартістю відновлюваного ремонту за відрахуванням суми зносу. У даній справі сума матеріального збитку власника пошкодженого автомобілю склала 48083,54 грн. за мінусом франшизи, яка і є розміром страхового відшкодування, в розумінні положень наведеного закону.

Позивач же здійснив страхову виплату відповідно до укладеного договору страхування.

За таких обставин покладання на відповідача ОСОБА_4 обовязку сплатити різницю між вартістю відновлюваного ремонту та розміром матеріального збитку не засновано на положеннях закону.

Апелянт погодилась сплатити позивачу суму франшизи 1000 грн.

Колегія суддів приймає до уваги визнання відповідачем такого обовязку сплатити витрати позивача та відповідно доведеними його вимоги в сумі 1000 грн.

Крім того, з ОСОБА_4 слід стягнути суму судового збору 243,60 грн. та витрати на поштові повідомлення 347,10 грн., що відповідає положенням ст. 79 ЦПК України.

Що, стосується вимог про стягнення витрат за проведення експертизи у розмірі 550 грн., то колегія суддів погоджується із ствердженнями апелянта, що ця вимога не ґрунтується на положеннях закону, а є звичайними господарськими витратами страховика.

Таким чином, загальна сума стягнення з ОСОБА_4 складає 1590,70 грн. ( 1000 грн.+243,60 грн.+347,10 грн.).

Що стосується позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», то колегія суддів виходить із наступного.

Претензією від 22 вересня 2014 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Теком» звертались до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» з проханням добровільно відшкодувати завдані збитки в ліміті відповідальності компанії, однак ці кошти відповідач не сплатив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної безпеки» в п.2 розяснив про те, що оскільки у спорах, що виникають із відносин відшкодування шкоди, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи, а також з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 ЦПК при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа. При цьому позов юридичної особи (фізичної особи - підприємця) до юридичної особи (фізичної особи - підприємця) із залученням фізичної особи - водія як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з урахуванням положень статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, виходячи з наведеного, колегія приходить висновку, що вимоги позивача до страхової компанії не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому в цій частині позовних вимог судове рішення слід скасувати та провадження закрити, виходячи із положень п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307 ч.1 п.3,4, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2015 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_9 про стягнення грошових коштів та стягнення витрат зза сплату судового збору змінити та стягнути з ОСОБА_9 ( ІПН НОМЕР_6) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком» ( МФО 328209 п/р 3801 у ПАТ АБ «Південний») - 1590,70 грн.

В решті позовних вимог Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком» - відмовити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2015 року в частині задоволених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - скасувати.

Провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком» до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення грошових коштів та витрат за сплату судового збору - закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10

ОСОБА_11

ОСОБА_12

24.02.2016 року м. Одеса