Справа № 758/2522/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 липня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника органа опіки та піклування Омелян В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Подільського району м.Києва про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача, який є батьком їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи таким. Позивач по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.05.2007 року. Від шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Позивач стверджує, що відповідач зовсім не цікавиться спільним сином, оскільки, вже три роки не спілкується з сином, не телефонує, не бере участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги. Позивачка повністю утримує сина, тим самим забезпечує гідні умови проживання. У неї та сина ОСОБА_4 склалися доброзичливі відносини, які сприяють належному вихованню та повноцінному світосприйняттю життя, нагляд за станом здоров*я сина, позивачка теж здійснює самостійно. Органом опіки розглянуто заяву позивача, про що 18.01.2016 року надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Оскільки відповідач не виконує батьківського обов*язку щодо участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, позивачка звернулася з позовом до суду.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що відповідач жодним чином не бере участі у вихованні спільного сина, його матеріальному забезпеченні, взагалі не цікавиться життям ОСОБА_4. В квітні 2013 року відповідач поїхав на заробітки до Москви. З цього часу лише раз зателефонував в квітні 2014 року. Позивачка стверджує, що не чинили відповідачу перешкод у спілкуванні з сином. Від стягнення аліментів відмовляється.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторно неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення.

Представник органу опіки та піклування Подільського району м.Києва в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала суду висновок від 18.01.2016 року за № 106-304 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та пояснила, що органом опіки та піклування були перевірені всі обставини, в т.ч. опитана дитина, який підтвердив той факт, що його батько зовсім не цікавиться життям ОСОБА_4.

Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції № 3791 від 05.12.2007 р.).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року, яке набуло законної сили 21.02.2015 р., у цивільній справі № 758/13513/14-ц ц, шлюб між позивачкою та відповідачем, який був зареєстрований 29.05.2007 р., розірвано.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Встановлено, що дитина сторін постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1, з матір'ю - позивачем у справи ОСОБА_5; навчається в ЗОШ № 63 Подільського району м.Києва з вересня 2015 р. та на час розгляду справи є учнем 2 класу.

Як вбачається з наданої стороною позивача з учбового закладу характеристики, дитиною опікується виключно мати - ОСОБА_1, яка приймає участь в батьківських зборах, приділяє належну увагу вихованню сина, співпрацює з вчителями. Батько ОСОБА_3, за час навчання дитини, жодного разу школу не відвідував, навчанням сина не цікавиться.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що, знає позивачку з грудня 2012 року, відповідач ніколи не відвідував дитину, не цікавиться його життям, не бере участі у вихованні дитини, при цьому ніяких перешкод позивачка в цьому не чинила.

У суду не має підстав стави під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що з квітня 2013 р. відповідач вихованням дитини не займається, необхідних умов для розвитку дитини не надає, долею та здоров'ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, маючи при цьому об'єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов'язками.

Відповідачем доказів на спростування доказів позивача не надано.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач ОСОБА_3, маючи об'єктивну можливість виконувати свої батьківські обов'язки у відношенні до малолітнього ОСОБА_4, 2007 року народження, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їхнього виконання.

Також, вищезазначене підтверджуються висновком Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 18.01.2016 р. № 106-304, згідно якого, вивчивши матеріали справи, поспілкувавшись з дитиною, діючи в інтересах дитини, є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4, як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з послід.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов'язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв'язки.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, що свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, по вихованню малолітньої дитини, що згідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, тому позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду і в інтересах дитини підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав.

Згідно ст.164 ч.5 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві для внесення відмітки до актового запису № 3791 від 05.12.2007 р. про народження дитини, складеному Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Позбавлення батьківських прав не припиняє обов'язку відповідача по утриманню свого сина.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» за № 1370-VIIІ від 17.05.2016 року, який набрав чинності 08.06.2016 року, стаття 166 СК України доповнена частиною третьою, якою встановлено, що суд, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з такого.

Відповідно дост.51 ч.2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька.

На підставі ст.184 ч.1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, є людиною молодого віку, є працездатним, мешкає окремо від позивача та дитини. Документів про офіційний постійний заробіток відповідача суду не надано.

Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 01.05.2016 р. становить - 1 531 грн., з 01.12.2016 р. - 1 637 грн.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я малолітнього сина сторін у справі, його матеріальне становище, вік та потреби на його утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Пpo Державний бюджет на 2016 рік»), матеріальне становище відповідача, місце праці (вид діяльності) якого невідоме, відсутність на його утримані інших осіб, фінансові спроможності, та приходить до висновку, що з відповідача на утримання його малолітнього сина слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття. Вказаний розмір є більшим за 30% прожиткового мінімуму на одну дитину.

Відповідно до ст.184 ч.2 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 184 ч.3 СК України передбачено, що в разі, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, встановленого ст.182 ч.2 СК України, то дитині призначається державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 25 лютого 2016 р.

При цьому, з огляду на категоричну відмову позивача отримувати аліменти на утримання дитини на свою користь, виходячи з приписів ст.166 ч.3 СК України, яка є чинної на час розгляду справи, позивача слід зобов'язати відкрити рахунок на ім'я дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, на який будуть перераховуватись аліменти.

Також, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір: на користь ОСОБА_1 - в розмірі 551,2 грн., в дохід бюджету - в розмірі 551,2 грн.

На підставі ст. 367 п.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166, 180-184, 191 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 208-210, 212, 213, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Подільського району м.Києва про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Чернівці, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,0 грн. (вісімсот грн. 00 коп.) щомісяця, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з 25 лютого 2016 р. та до досягнення дитиною повноліття, шляхом зарахування таких коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов'язати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2, відкрити особистий рахунок на ім'я малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду для перерахування платником аліментів встановленого судом розміру аліментів.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві для внесення відмітки до актового запису № 3791 від 05.12.2007 р. про народження дитини, складеного Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) в дохід бюджету судовий збір в розмірі 551,2 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Подільського районного суду м.Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова