Номер провадження: 22-ц/785/4229/16
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та знесення самочинної будівлі,-

В С Т А Н О В И Л А:

06 липня 2006 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, який у подальшому був нею уточнений, до ОСОБА_4, виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та знесення самочинної будівлі.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником домобудови АДРЕСА_1, власником суміжної домобудови АДРЕСА_2 є ОСОБА_7, в 2005 році інспекцією ДАБК було зафіксовано факт самочинного, без отримання дозволу у встановленому законом порядку, будівництва споруд за адресою АДРЕСА_2, за що ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності та винесений припис про знесення самочинної будови, який виконаний не був, та відповідач продовжив будівництво будинку до 2012 року.

Наприкінці 2012 року виконком Ізмаїльської міської ради на підставі рішення №1831 від 21 грудня 2012 року та Декларації інспекції ДАБК про готовність об'єкта до експлуатації видав свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на житловий будинок по АДРЕСА_2, яке було зареєстровано в КП «Ізмаїльське МБТІ».

Позивач ОСОБА_3 вважає, що Інспекція ДАБК не повинна була приймати декларацію, оскільки знала, що будинок побудований самовільно та саме вона ініціювала позов до суду щодо знесення у 2006 році, до того ж відповідач свідомо вніс неправдиві відомості до декларації, зазначивши роком побудови 2003 рік, крім того інспекція ДАБК не проводила технічного обстеження об'єкту на підставі Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, який не міг бути поширений на даний житловий будинок, оскільки всупереч даному Порядку його будівництво було продовжено після 2009 року. Прийняття незаконної декларації призвело до прийняття виконавчим комітетом незаконного рішення про оформлення права власності, свідоцтва про право власності та подальшої реєстрації цього права. Будинок літ. «А» та гараж літ. «Ж» були побудовані з порушенням будівельних норм, державних стандартів та правил, крім цього гараж побудований на земельній ділянці ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що будинок був побудований у 1937 році, у 2003 році відбулась реконструкція будинку, права позивача не порушені, до теперішнього часу не визначена межа суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, на момент отримання державного акту позивач підробила документи та сама захопила частину ділянки відповідача, тому і виникла невідповідність щодо відстаней, відповідач здавав будинок в експлуатацію на підставі діючого законодавства, експертизою підтверджено, що конструкція будинку відповідає всім нормам, а є лише певні неістотні порушення щодо відстаней.

Представник виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що рішення виконавчим комітетом та свідоцтво про право власності були прийняті на законних підставах, будинок було здано в експлуатацію, це є виключна компетенція інспекції ДАБК, яка прийняла та зареєструвала декларацію, перевіряти документи заявників не відноситься до повноважень виконкому, також не передбачена перевірка виконкомом достовірності внесених до декларації даних, а тому вважає, що немає підстав для скасування рішення виконкому та свідоцтва про право власності.

Представник реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5 заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що у разі знесення будівлі будуть порушені права неповнолітньої особи, яка там мешкає.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином про причини неявки не повідомив, надав заяву в якій заперечував проти задоволення позовних вимог з метою соціального захисту неповнолітнього ОСОБА_6.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до апеляційного суду не з'явились представники виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином, від представника служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської облатсі надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка зазначених осіб в суд апеляційної інстанції не перешкоджає розглядові справи та у доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на апеляцію, а також заперечення на апеляцію, вислухавши думку третьої особи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції у рішенні послався на ст.367 ЦК України, яка регулює відносини у сфері самочинного будівництва у разі істотного відхилення від проекту, або якщо це будівництво порушує права інших осіб.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що позивач не довів підстав заявленого ним позову та ним не доведено позов належними і допустимими доказами.

З огляду на це місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідачі у підтвердження своїх заперечень, врахувавши думку третіх осіб, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що самочинно збудовані споруди не відповідають нормам забудови та порушує інтереси її родини не приймається судовою колегією до уваги, оскільки апелянтом не надано доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б доводили обставини щодо суттєвого порушення будівельних норм під час зведення спірних будівель, які можуть бути законною підставою для їх знесення.

Як визначено ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_4 істотно порушив права позивача та в наслідок цих дій усунення перешкод можливе лише шляхом знесення спірних об'єктів нерухомості, не взявши до уваги, що знесення є крайньою мірою щодо усунення перешкод.

Крім того, відповідно до висновку №3837 додаткової судової будівельно - технічної експертизи від 12.02.2015 року існує можливість перебудови житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 до його стану, що був до моменту реконструкції, введеної до експлуатації на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29.11.2012 року №ОД 87.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скаргзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, тому такі вимоги заявлені передчасно.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам та постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік