УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Ленінська районна адміністрація м. Запоріжжя, ОСОБА_4, про знесення самовільної будівлі, скасування розпорядження голови Ленінської районної адміністрації «Про оформлення документів на частину житлового будинку, житлову прибудову, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_3, у якому просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 14 вересня 2005 року «Про оформлення документів на частину житлового будинку, житлову прибудову по АДРЕСА_1» та зобов'язати відповідача знести самовільно збудовану житлову прибудову літ. «А1-2» з підвалом пд. I другий поверх літ. «А-1,2 квартири АДРЕСА_1 та привести житловий будинок НОМЕР_1 у стан, що передував початку будівельних робіт.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що оскаржуване розпорядження винесено з перевищенням повноважень та без перевірки наявності у відповідача всіх необхідних для реконструкції квартири та будівництва погоджень, крім того, частина добудови відповідача знаходиться на земельній ділянці, що належить йому на праві власності.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Провадження у справі в частині оскарження розпорядження Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією відповідача без правонаступника.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Ленінської районної адміністрації від 14 вересня 2005 року «Про оформлення документів на частину житлового будинку, житлову прибудову по АДРЕСА_1».

Зобов'язано ОСОБА_3 знести збудовану житлову прибудову літ. А-1, 2 з підвалом і другий поверх літ. А-1, 2 квартир АДРЕСА_1 та привести зазначений житловий будинок у стан, який передував початку будівельних робіт.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11 червня 2002 року ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 Власником квартири НОМЕР_2 за цією ж адресою є позивач.

Рішенням виконкому Запорізької міської ради від 24 вересня 1998 року був затверджений розмір земельної ділянки вказаного будинку - 0,2168 га, з яких 0,1000 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських будівель та 1, 1168 га для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно із зазначеним рішенням виконкому частина земельної ділянки була надана у приватну власність матері ОСОБА_5, яка у 1998 році отримала державний акт на право власності на земельну ділянку на 0,0753 га, з яких 0,0500 га - для будівництва та обслуговування частини будинку та господарських будівель та 0,0253 га - для ведення особистого підсобного господарства.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2005 року за ОСОБА_2 визнано право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідачем ОСОБА_3 було проведено реконструкцію своєї квартири, законність якої він підтверджує розпорядженням голови Ленінської райадміністрації від 13 липня 2005 року № 1528 «Про реконструкцію частини житлового будинку по АДРЕСА_1», погодженим з управлінням архітектури та містобудування.14 вересня 2005 року був складений акт прийому індивідуального будинку без застереження про наявність будь-яких порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав як землекористувача і власника земельної ділянки АДРЕСА_1, оскільки винесення меж вказаної земельної ділянки в натурі не відбулося. Крім того, відповідач зазначив, що спірна прибудова займає лише 5 кв. м земельної ділянки позивача та він згоден і не заперечує здійснити перебудову, звільнивши земельну ділянку позивача, незважаючи на те, що будував прибудову за згоди позивача та на підставі відповідних дозволів. Вимоги про здійснення перебудови та звільнення частини земельної ділянки позивачем заявлено не було.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Ленінська районна адміністрація м. Запоріжжя, ОСОБА_4, про знесення самовільної будівлі, скасування розпорядження голови Ленінської районної адміністрації «Про оформлення документів на частину житлового будинку, житлову прибудову.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова