233 № 233/5953/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

при секретарі Кюсєвій Т.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМАТРЕЙД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частки доходу у зв*язку з порушенням термінів його виплати та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача - ТОВ «АРМАТРЕЙД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частки доходу у зв*язку з порушенням термінів їх виплати, а також відшкодування завданої моральної шкоди, вказуючи, що з 01 квітня 2010 року вона працювала бухгалтером у ТОВ «АРМАТРЕЙД» за основним місцем роботи, з 10 серпня 2013 року переведена на посаду бухгалтера за сумісництвом. 07 травня 2014 року її було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці. При звільненні відповідачем не було проведено повний розрахунок з нею всупереч вимог трудового законодавства, заборгованість по заробітній платі за останній день її роботи - 07 травня 2014 року, складає 39,47 грн., що не виплачено їй відповідачем до теперішнього часу. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, починаючи з дати звільнення, за період з 07 травня 2014 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 14 248,89 грн., компенсацію втрати частини доходу у зв*язку з порушенням термінів його виплати в сумі 21,75 грн., а також відшкодувати завдану їй відповідачем внаслідок порушення її трудових прав моральну шкоду у сумі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала та уточнила позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за останній день роботи 07 травня 2014 року, компенсацію втрати частини доходу у зв*язку з порушенням термінів його виплати, а також, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період часу з дати звільнення по день ухвалення рішення у даній справі, відшкодувавши завдану їй внаслідок дій відповідача щодо порушення її трудових прав моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях з приводу навмисного небажання відповідача провести з нею остаточний розрахунок при звільненні, її додаткових зусиллях до організації свого життя, оскільки вона змушена неодноразово відновлювати свої порушені права у суді, постійно перебуває у нервовому стані, що негативно відображається на її слабкому здоров*ї.

Представник відповідача - ТОВ «АРМАТРЕЙД», у судове засідання не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності з наданням інформації на вимогу суду (а.с. 97).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії трудової книжки БТ-1 № 1744114 (а.с. 10-13) позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-7), перебувала у трудових відносинах з ТОВ «АРМАТРЕЙД», з 10 серпня 2010 року працювала на посаді головного бухгалтера за сумісництвом (а.с. 13), 07 травня 2014 року звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що також підтверджується копією рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2015 року (а.с. 15, 36-37), та не оспорювалося відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином, з урахуванням вимог п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, суд вважає встановленим, що день звільнення - 07 травня 2014 року, є останнім днем роботи ОСОБА_1 у ТОВ «АРМАТРЕЙД», тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за 07 травня 2014 року в сумі 39 грн. 47 коп. підлягають задоволенню як належно обґрунтовані позивачкою ОСОБА_1 проведеним у позові розрахунком (а.с. 1 зворот), заперечень щодо якого від представника відповідача до суду не надійшло.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2015 року у цивільній справі № 233/6869/14-ц, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМАТРЕЙД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації та моральної шкоди, що набрало законної сили 28 травня 2015 року, позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористані відпустки в сумі 1729 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7788,48 грн., а всього 9517,48 грн. за вирахуванням всіх необхідних податків і зборів (а.с. 8-9).

При цьому, за вказаним рішенням суду періодом стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7788,48 грн. є період часу з 07 травня 2014 року по 25 березня 2015 року, що склав 228 робочих днів (а.с. 8 зворот).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до Постанови КМ України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (надалі Порядок №100) середня заробітна плата звільненого робітника обчислюється виходячи із його заробітку за останні два повних місяця роботи.

Враховуючи те, що відповідачем не було вжито будь-яких заходів для здійснення розрахунку з позивачем при звільненні (не направлено відповідного листа із пропозицією отримати належні кошти; належні кошти не були надіслані грошовим переказом на адресу позивача тощо) і суду не було доведено неможливість проведення своєчасного розрахунку через будь-які причини, суд вважає вину відповідача у непроведенні такого розрахунку з позивачем при звільненні доведеною.

Відповідно до довідки, наданої відповідачем у справі (а.с. 96), розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, становить із розрахунку: - заробітна плата у березні 2014 року - 140,00 грн., у квітні 2014 року - 133,33 грн., усього 273, 33 грн. за умови 8 робочих днів за вказані два місяці, що передували звільненню позивачки (273, 33 грн. / 8 днів) = 34,17 грн.

Таким чином, з врахуванням уточнення позивачкою позовних вимог, прийшовши до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за робочий день 07 травня 2014 року в сумі 39,47 грн., виходячи з визначеного розміру середньоденної заробітної плати у сумі 34,17 грн., а також кількості робочих днів у період часу з 26 березня 2015 року по 22 лютого 2016 року, що передував дню ухвалення рішення у справі та становить 228 робочих днів (з врахуванням вихідних та державних свят), на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (34,17 х 228 робочих днів) = 7790, 76 грн.

Суд не приймає до уваги довідку про кількість робочих днів бухгалтера на товаристві за період з 01 травня 2014 року по 22 лютого 2016 року, надану представником відповідача (а.с. 95), оскільки її дані не дають можливості визначити належний період часу, за який підлягає стягненню на користь позивача сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за умови необхідності її відрахування з 26 березня 2015 року наступного дня, який не увійшов до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2015 року у цивільній справі № 233/6869/14-ц (а.с. 8 зворот), в ній не зазначено, що дана кількість робочих днів визначена по посаді бухгалтера за сумісництвом. Витребуваний судом (а.с. 91) графік роботи (5-ти денний чи скорочений робочий тиждень) позивача на підприємстві суду відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

В силу ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки розглядом справи встановлено, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем ОСОБА_1 при її звільненні, тобто мало місце порушення законодавчо встановлених строків, прийшовши до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за робочий день 07 травня 2014 року в сумі 39,47 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за затримку виплати заробітної плати в межах заявлених позовних вимог станом на 12 жовтня 2015 року в розмірі 21,75 грн., виходячи з проведеного позивачкою розрахунку (а.с. 3), перевіреного судом, заперечень щодо якого від представника відповідача до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем - ТОВ «АРМАТРЕЙД», вимог трудового законодавства щодо своєчасного розрахунку з позивачем ОСОБА_1 при звільненні з виплатою належних сум, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди є обгрунтованими, оскільки такі дії відповідача призвели до необіхлності неодноразового звернення позивачки до суду за захистом своїх порушених прав, несвоєчасний розрахунок вплинув на організацію нормального її життя, можливість своєчасно забезпечувати свої побутові потреби шляхом придбання продуктів харчування, ліків, оплати необхідних послуг, тощо. При цьому, з врахуванням глибини моральних страждань позивачки, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у справі на користь позивачки у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 300 грн.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1218 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМАТРЕЙД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частки доходу у зв*язку з порушенням термінів його виплати та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМАТРЕЙД», , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, заборгованість по заробітній платі за 07 травня 2014 року в сумі 39 гривень 47 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 26 березня 2015 року по 22 лютого 2016 року у розмірі 7790 гривень 76 копійок, компенсацію втрати частки доходу у зв*язку з порушенням термінів його виплати в сумі 21 гривня 75 копійок, а всього 7851 (сім тисяч вісімсот п*ятдесят одна) гривня 98 копійок за вирахуванням всіх необхідних податків і зборів.

Стягнути з з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМАТРЕЙД», , на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, у рахунок відшкодування моральної шкоди 300 (триста) гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРМАТРЕЙД», , на користь держави судовий збір в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені 23 лютого 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлений 26 лютого 2016 року.

Суддя :