Провадження № 2/344/4427/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ТзОВ «Торгово-виробнича фірма «Стиль» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Торгово-виробнича фірма «Стиль» звернулася в серпні 2016р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 14500грн., 3% річних 429.04грн., інфляційні втрати 1266.41грн., судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.07.2015р. позивач надав за письмовим договором позики (поворотної фінансової допомоги) відповідачу суму позики 14500грн., терміном повернення всієї суми до одного місяця, але не пізніше 16.08.2015р. (а.с. 16-17).

За вимогами ст.1046 ЦК України за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Факт укладання договору від 16.07.2015 року свідчить про отримання цього ж дня позичальником всієї грошової суми, що також зазначено п.6 договору.

Як слідує зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Даючи оцінку наданим позивачем на підтвердження укладення договору позики письмових доказів (оригіналу договору), суд дійшов висновку, що ці докази є підтвердженням факту укладення сторонами договору позики, а саме того, що між ними виникли правовідносини з підстав, передбачених ч.2 ст.11 ЦК України.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики що свідчить про його укладення відповідно до вимог ст..1046 ЦК України.

Статтею 527 ЦК України передбачено зобовязання боржника виконати свій обовязок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобовязанні вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Оскільки, примірник оригіналу договору позики позикодавець надав до справи як доказ неповернення позики в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позика не повернута повністю.

Однак, під час розгляду справи, позивач зазначив про добровільне погашення станом на 13.12.2016р. частини суми основного боргу 3000грн., а тому просив зменшити суму заборгованості на 11500грн. замість 14500грн., все решта нарахування є незмінним.

Що стосується стягнення нарахованих позивачем 3% річних - 429.04грн., інфляційні втрати 1266.41грн., за період з 17.08.2015р. по 10.08.2016р., то дані вимоги є такими що підлягають задоволенню.

Так, згідно частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання субєктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 15, 16, 625, 1046-1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,60,88, 209, 212- 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ТзОВ «Торгово-виробнича фірма «Стиль», м.Калуш, вул.. Каракая, 24 А, Івано-Франківська область, , заборгованість станом на 13.12.2016р. за договором позики від 16.07.2015р. в розмірі: основний борг 11500 грн. (одинадцять тисяч пятсот гривень) , 3% річних 429.04 грн. (чотириста двадцять девять гривень 04 копійки), інфляційні втрати 1266.41 грн. (одна тисяча двісті шістдесят шість гривень 41 копійка), загальна сума 16195,45 грн. (шістнадцять тисяч сто девяносто пять гривень 45 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ТзОВ «Торгово-виробнича фірма «Стиль», м.Калуш, вул.. Каракая, 24 А, Івано-Франківська область, , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.