АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3583/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

В провадженні Апеляційного суду міста Києва перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про скасування розпорядження та визнання дублікату свідоцтва про право власності на житло недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справи за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування розпорядження та визнання свідоцтва недійсним.

В обґрунтування клопотання зазначив, що обидві справи за позовом ОСОБА_2 взаємопов'язані між собою, предмет, підстави та сторони ті ж самі, що відповідно до ч.4 ст. 201 ЦПК України є підставою для зупинення провадження.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про скасування розпорядження та визнання дублікату свідоцтва про право власності на житло недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та треті особи проживають у двох житлових кімнатах у квартирі АДРЕСА_1, наданих згідно ордеру, який не зберігся за терміном давності. У квітні 2013 року вона звернулася із заявою про приватизацію кімнат, однак їй було відмовлено, оскільки, відповідачі, які є співкористувачами спірної квартири, отримали свідоцтво про право власності на житло із неправильним розрахунком їх часток при приватизації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження відділу (органу) приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 06 лютого 2012 року за №765 «Про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1». Визнано недійсним дублікат свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 2000 року, виданий відділом (органом) приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, який посвідчує, що 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову.

23 грудня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказане рішення Апеляційного суду міста Києва скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14 про скасування розпорядження Радянської районної державної адміністрації м. Києва від 26 квітня 2000 року № 24655 в частині передачі відповідачам у спільну власність в рівних частинах 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 та визнання недійсним свідоцтва від 26 квітня 2000 року про право власності останніх на спірну частину указаного житла.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року у задоволені вказаного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2014 року у справі № 761/20089/13-ц рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним і скасовано розпорядження Радянської районної державної адміністрації м. Києва від 26 квітня 2000 року № 24655 в частині передачі у спільну власність в рівних частинах 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7., ОСОБА_6, ОСОБА_14 та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло ввід 26 квітня 2000 року, видане органом приватизації державного житлового фонду Радянського району м. Києва вищезазначеним особам на вказану частину квартири.

18 лютого 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2014 року у справі № 761/20089/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14 про скасування розпорядження Радянської районної державної адміністрації м. Києва від 26 квітня 2000 року № 24655 та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 2000 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі № 761/20089/13-ц відхилено та залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволені її позову.

Представником позивача ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу на вказану ухвалу Апеляційного суду міста Києва та на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року, за якою ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було відкрито касаційне провадження у справі № 761/20089/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_14 про скасування розпорядження та визнання свідоцтва недійсним.

Відповідно до п.4. ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, ст. 203 ЦПК України чітко визначено, що у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, провадження зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2015 року, тобто набуло законної сили.

Перебування даної справи в провадженні суду касаційної інстанції не є підставою для зупинення провадження у справі.

В той же час, зважаючи на наявність повторного касаційного провадження за позовом ОСОБА_2 про визнання скасування розпорядження про приватизацію та визнання свідоцтва про право власності на житло недійсним, в наслідок якого можлива зміна обставин, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили, що вплине в майбутньому на висновки суду апеляційної інстанції у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 201, 203, 303, 304 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відхилити.

Розгляд справи відкласти на 06 квітня 2016 року на 12 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В. Соколова