провадження 4-с/201/128/2016
УХВАЛА

18 листопада 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами скарги ОСОБА_1 на рішення Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 листопада 2016 року звернувся до суду зі скаргою на рішення Жовтневого ВДВС ДМУЮ.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів витікає, що заявник звернувся до суду в порядку та керуючись нормами ЦПК України, який набрав чинності 1 вересня 2005 року, також слід зазначити, що він звернувся до суду саме зі скаргою, а не з адміністративною позовною заявою, як це передбачено нормами КАС України, а спірні правовідносини, як зазначає заявник у своїй скарзі, виникли з приводу незаконного рішення (про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду) Жовтневого ВДВС ДМУЮ, в звязку з чим він просить скасувати постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2009 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-3481/2000 виданого 03 листопада 2000 року, а тому з урахуванням вище викладеного правовідносини між сторонами виникли не під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, який набрав чинності 1 вересня 2005 року.

Пунктом 4 постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, також згідно п. 1 ч. 2 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а тому з урахуванням вище зазначеного та відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України цей спір не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а слід розглядати у порядку передбаченому нормами КАС України.

Згідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз зазначених норми свідчить про те, що до цивільної

юрисдикції відносяться лише спори щодо рішень, дій чи бездіяльності органів виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень, які ухвалені цивільними судами за правилами нового Цивільного процесуального кодексу України, тобто, які ухвалені після 1 вересня 2005 року.

Отже, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів

державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень загальних судів та інших рішень не можуть переглядатися за правилами нового Цивільного процесуального кодексу України. Такі спори відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відносяться до адміністративної юрисдикції.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного прихожу до висновку, що заявнику слід відмовити у відкритті провадження у цивільній справі, оскільки предметом спору є рішення Жовтневого ВДВС ДМУЮ, а тому в даному випадку скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а заявнику слід звернутися до належного суду в порядку передбаченому ст. 181 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, ст. 383 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 на рішення Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та рекомендувати звернутися з позовом, до належного суду, у порядку передбаченому ст. 181 КАС України.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя