АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9543/14-ц 22-ц/774/1334/К/16
Справа № 212/9543/14-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1334/К/16 суддя Тимошенко Т.І.
Категорія № 59 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Барильської А.П.,

за участю: секретаря Чубіної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2" про стягнення невиплаченої стипендії та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Криворізького коледжу економіки та управління Державного вищого навчального закладу "Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2" (Коледж) про стягнення невиплаченої стипендії та моральної шкоди, в якому просила стягнути на її користь грошові кошти в рахунок невиплаченої стипендії за період з липня 2012 року по червень 2014 року у розмірі 25825,77 грн., а також моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила наступне 01.09.2011 року її зараховано до Коледжу за рахунок бюджетних коштів на денну форму навчання за спеціальністю «Товарознавство та комерційна діяльність», оскільки її батько має трудовий стаж підземної роботи більше 15 років.

Вважає, що внаслідок внесення змін до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» їй гарантувалась виплата за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб», відповідач неналежним чином нараховував та виплачував їй стипендію уз звязку із чим утворилась недоплата, яка становить 25826,77 грн. 77 коп.

Протиправними діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, поставила питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин п.6 ст.6 Порядку призначення і виплати стипендій студентам, батьки яких працювали на вугледобувних підприємствах, оскільки її батько більше 15 років працює на гірничорудному підприємстві по видобуванню залізної руди.

Судом при ухваленні рішення не враховані зміни до Порядку призначення і виплати стипендій відповідно до п.1 ст.5 вказаного нормативного документу відповідно до постанови КМУ від 28.11.2012 року № 1084.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року позивач ОСОБА_1 навчалась за рахунок бюджетних коштів на денному відділенні Коледжу за спеціальністю «Товарознавство та комерційна діяльність». Отримала диплом кваліфікованого робітника, що підтверджується копією диплома серії НР № 47242735 та здобула професію товарознавця-комерсанта.

Згідно довідки ПАТ «Кривбасшахтозакриття» батько позивача ОСОБА_3 в період з 08.08.1988 року по 01.12.1996 року працював на шахті ім. Артема № 2 ДП «РУ ім. Кірова на посаді підземного машиніста конвеєру, підземний дробильник, з 09.08.1999 року по 30.04.2001 року підземний дробильник, стаж роботи за вказані періоди роботи в підземних умовах склав 10 років 14 місяців (а.с.19).

Відповідно до довідки виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий ріг» від 25.02.2013 року ОСОБА_3 з 01.05.2001 року по теперішній час працював на підприємстві, стаж його роботи в підземних умовах праці склав 12 років 10 місяців 20 днів.

У відповідності до наказу № 121-С від 05.09.2011 року згідно вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», Постанови КМУ від 12.07.2004 року №882 «Порядок призначення і виплати стипендій», Положення «Про порядок призначення і виплати стипендій студентам коледжу» та у відповідності до протоколу № 4 засідання стипендіальної комісії коледжу від 05.09.2011 року призначено академічну та соціальну стипендію з 01.09.2011 року студентам нового прийому.

Наказом № 37-С від 18.03.2013 року здійснено одноразову виплату матеріальної допомоги та заохочення за успіхи в навчанні, участь в громадській діяльності коледжу та міста студентам коледжу у розмірі 1028 грн. кожному.

Відповідно наказу № 77-С від 14.04.2014 року ОСОБА_1, яка має дитину віком до трьох років, призначено соціальну стипендію з квітня 2014 року у розмірі 10% мінімальної ординарної академічної стипендії, що у грошовому вимірі склало 550,00 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що стаж роботи її батька у підземних умовах праці складає більше 22 років, тому їй передбачена виплати соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб відповідно до ст.. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», однак соціальна стипендія відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась та розрахунок з позивачем при закінченні нею навчального закладу за період з липня 2012 року по червень 2014 року здійснено не було.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 6 постанови КМУ від 12.07.2004 року № 882 "Питання стипендіального забезпеченн", дія якого поширюється на осіб, які навчаються за гірничими спеціальностями, оскільки позивач навчалась у коледжі за спеціальністю «Товарознавство та комерційна діяльність», що не відноситься до гірничої спеціальності.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в редакції від 22.07.2009 року, яка діяла на момент спірних правовідносин, шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти батьки яких мають стаж підземної роботи не менше 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів І та ІІ групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В редакції Закону від 25.07.2012 року ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Позивач, є дочкою особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому їй повинна бути призначена і виплачуватися в період навчання у Коледжі стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це визначено наведеною нормою Закону.

Статтею 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» передбачено, що прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 липня становив 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня становив 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня становив 1218 гривень.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач просила стягнути заборгованість по виплаті стипендії за період з липня 2012 року по червень 2014 року включно, яка відповідно до розрахунку суду становить 27819 грн., однак виходячи з розрахунку позивача остання просила стягнути заборгованість по виплаті стипендії в сумі 25826,77 грн., тобто за мінусом матеріальної допомоги в сумі 1028грн., виплаченої їй у березні 2013 року та квітні-червні 2014 року в сумі 1650 грн.

В частині розміру стипендії, отримуваної позивачем в 2011 році, колегія суддів вважає, що вказані обставини не мають значення для вирішення спору по суті, остільки ОСОБА_1 при зверненні із позовом до суду ставилось питання про стягнення недоплаченої їй стипендії в період 2012-2014 років.

Згідно відомостей про доходи ОСОБА_1 за період навчання у Коледжі з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року, остання в 2012 році доходів не отримувала; в 2013 році отримала матеріальну допомогу за березень 2013 року в сумі 1028,00 грн.; в 2014 році отримувала стипендію в квітні-червні 2014 року в місячному розмірі 550,00 грн., тобто всього 1650 грн. (а.с.178-181).

Як зазначалось, саме вказані доходи, позивачем враховано при здійсненні нею розрахунку суми позовних вимог.

Оскільки згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе стягнути з Коледжу на користь ОСОБА_1 (в межах позовних вимог) невиплачену стипендію в розмірі 25826,77 грн.

Посилання суду першої інстанції на положення п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 Питання стипендіального забезпечення, яка на даний час є чинною, що витрати на стипендіальне забезпечення дітей окремих категорій шахтарів у відповідності до вимог ст. 5 ЗУ Про підвищення шахтарської раці в ній не передбачені, не заслуговують на увагу, оскільки пізніше прийнятим Законом України Про підвищення престижності шахтарської праці, який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Дія ст. 5 вищезазначеного закону Законами України Про державний бюджет України на 2012-2014 роки не призупинялась.

Законом України "Про підвищення престижності шахтарської праці" передбачено, що особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Тобто, положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення не нарахованої та невиплаченої стипендії відповідно до ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, в звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Коледжу на користь ОСОБА_1 в сумі 25826,77 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн., які полягають в душевних та фізичних стражданнях не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, позивачем не доведено факту спричинення їй моральної шкоди Коледжем.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.4ч.1ст.309 ЦПК України про відмову у задоволенні позову.

На підставі ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 387,39 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 не виплачену стипендію за період з липня 2012 року по червень 2014 року у розмірі 25826 грн. 77 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Криворізького коледжу економіки та управління державного вищого навчального закладу Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 387,39 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_5