Справа № 444/2961/15-ц
Провадження № 2/444/161/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Козакевич Р.В.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника Рава-Руської міської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовкві Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Рава-Руської міської ради, Відділу містобудування і архітектури про самовільне зайняття проїзду та його розширення всупереч встановленого проекту, незаконне спорудження металічної конструкції та бетонної огорожі на частині території запланованої під проїзд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, Рава-Руської міської ради, Відділу містобудування і архітектури про самовільне зайняття проїзду та його розширення всупереч встановленого проекту, незаконне спорудження металевої конструкції та бетонної огорожі на частині території запланованої під проїзд. Свої позовні вимоги позивачі підтримали в судовому засіданні, та такі мотивують тим, що вм. Рава-Руська по вул.. В.Великого в 1981 році було видано два проекти забудови земельної ділянки № 81 на ім'я ОСОБА_2 та під № 81а на ім'я ОСОБА_5. Згідно проектів забудови земельних ділянок ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 з вул.. ОСОБА_6 (бувша Калініна) запроектований та прокладений був проїзд до будинків зазначених громадян довжиною 40,14м, та шириною 3,5м, яка відповідно до вимог ст.. 38 Земельного кодексу України відноситься в даний час до земель житлової та громадської забудови та повинна використовувати відповідно до генерального плану населеного пункту іншої містобудівної документації та нормами місцевих та регіональних правил забудови. В даний час будинок під № 81а належить сім'ї ОСОБА_3. ОСОБА_3 самовільно розширив проїзд біля своїх воріт із запроектованих 3,5 метрів до 5 метрів, довжиною 6,2 метра зруйнував огорожу сусіда ОСОБА_2, встановив свою бетонну огорожу і зайняв частину земельної ділянки належної ОСОБА_2 Крім того на земельній ділянці запроектованій під проїзд біля своїх воріт встановив металеву конструкцію під виноградник і висадив кущі виноградної лози з обох боків проїзду. Вважають, що своїми незаконними діями гр.. ОСОБА_3 грубо порушив їхні права як землекористувачів, а саме унеможливив їм вільний доступ до їхніх земельних ділянок в місці встановленої металевої конструкції і бетонної огорожі та встановлення власної огорожі вздовж запроектованого проїзду шириною 3,5 метрів. Також вважають, що своїми незаконними діями гр.. ОСОБА_3 порушив Закон України «Про благоустрій населених пунктів» а саме розділ III ст.. 16 де вказано, що на об'єктах благоустрою забороняється: виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу виданого в установленому законодавством порядку, а також самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі. У зв"язку із вищенаведеним, просять зобов'язати ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 81а розібрати біля своїх воріт металеву конструкцію

під виноградник та бетонну огорожу, викопати з проїзної частини

висаджені ним кущі виноградної лози; зобов'язати гр.. гр.. ОСОБА_3 не чинити перешкод гр.. ОСОБА_1, ОСОБА_2 у встановленні огорожі на своїй земельній ділянці вздовж запроектованого проїзду з вулиці В. Великого довжиною 40,14 метра та шириною 3,5 метра.; зобов'язати Рава-Руську міську раду, відділ містобудування та архітектури Жовківської райдержадміністрації привести запроектований проїзд до розмірів згідно проекту, а саме шириною в 3,5 метра по всій довжині, а також стягнути з відповідачів в користь позивачів судові витрати.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, щодо позовних вимог заперечив та пояснив, що спорудження металевої конструкції та бетонної огорожі було здійснено його сином - ОСОБА_7 у 2006 році. Проте, 21.01.2015 року ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями прийнято у спадщину лише будинок та земельну ділянку за адресою: Львівська область, Жовківський район, м. Рава-Руська, вул..Вол.Великого, 81а. Зазначає, що враховуючи те, що спір виник щодо земель загального користування, то належним позивачем мала б бути Рава-Руська міська рада, а не позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 Вважає, що позивачами не враховано вимоги ст. 95 ЗК України про права землекористувачів, а також ст. 152 ЗК України про способи захисту прав на земельну ділянку, за якими власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з порушенням права володіння земельною ділянкою. Земельні спори з приводу землекористування згідно зі ст. 158 ЗК України вирішуються органами місцевого самоврядування, які наділені відповідними повноваженнями. Відповідно вимоги позивачів вважає безпідставними, так як не представлено суду жодних доказів порушення їх прав. Окрім цього, враховуючи, що зведення конструкцій проведено 10 років тому, то згідно ст. 257, 261, 267 ЦПК України строк позовної давності для звернення до суду закінчився і тому вважає, що суд повинен відмовити у задоволенні позову з огляду на сплив позовної давності. Також зазначає, що при винесенні рішення потрібно враховувати, що дані позовні вимоги вже були вирішені прийняттям рішень Жовківським районним судом Львівської області, які ним долучені до матеріалів справи. Враховуючи вище вказане просить застосувати строки позовної давності до позову та відмовити в позові у повному обсязі.

Представник Рава-Руської міської ради в судовому засіданні пояснила, що між будинками (господарствами) позивача та відповідачів проходить дорога, яка належить до земель Рава-Руської міської ради - земель загального користування. Однак, між сторонами тривалий час вже триває конфлікт. Ще у 2007 році сторонам було надано пропозиції щодо влаштування проїзду, що передбачено планом м.Рава-Руська по вул. В.Великого, 79, 81 та 81 а. Однак, сторони не можуть дійти згоди щодо влаштування даного проїзду. Позивачу ОСОБА_2 було надано проект забудови земельної ділянки, яка не межує із відповідачем ОСОБА_3 і вздовж якої відповідачем змонтовано металеву конструкцію під виноградник, однак станом на сьогоднішній день дана земельна ділянка відноситься до земель Рава-Руської міської ради - земель загального користування. Щодо земельної ділянки позивача ОСОБА_1, вздовж якої відповідачем ОСОБА_3 змонтовано металеву конструкцію під виноградник, і де він бажає зробити проїзд до свого будинковолодіння, то слід зазначити, що проїзду до господарства ОСОБА_1 згідно плану забудови там не передбачено, а окрім цього станом на сьогоднішній день за рішенням Жовківського районного суду Львівської області Державний акт на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 скасовано. Однак, зазначила, що дійсно металева конструкція під виноградник встановлена відповідачем ОСОБА_3 певним чином порушує права позивачів в даній ситуації, оскільки висота такої не дозволяє проїхати пожежній машині.

Представник відповідача - Відділу містобудування і архітектури в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини свої неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивачів, відповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Право на звернення до суду за захистом, як передбачено ст. 3 ЦПК, має особа у разі порушення права.

Статтями 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Судом встановлено, що будинковолодіння позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 межують між собою, тобто сторони являються сусідами, що вбачається із плану території земельної ділянки (а.с.51) і в той же час встановлено,що будінковолодіння позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 не межують між собою.

Так, рішенням виконавчого комітету Рава-Руської міської ради за № 117 п. 6 від 22.04.1999 року гр. ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташовано в м. Рава-Руська по вул. В.Великого та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,02 га., яка розташована в м. Рава-Руська вул. В.Великого, що вбачається із копії такого рішення долученого до матеріалів справи.

Згідно копії пропозиції щодо влаштування проїзду, що передбечено планом м. Рава-Руська, вул. В.Великого, 79, 81, 81а та копії плану території земельної ділянки в м. Рава-Руська по вул. В.Великого вбачається, що між господарствами позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та до господарства ОСОБА_3 проходить дорога межі якої по відношенні одна до одної проведено рівною лінією з обох сторін. З вул. В. Великого передбачено заїзд добудинку ОСОБА_3 шириною 3,5 м. Однак, конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 значно відрізняється від конфігурації земельної ділянки, зазначеної у плані забудови та пропозиції щодо влаштування проїзду, що передбечено планом м. Рава-Руська, вул. В.Великого, 79, 81, 81а і різниця приходиться на сторону з якої мав би бути проїзд, а саме у цій частині вимальовується дуга.

Однак, згідно копії проекту забудови земельної ділянки № 79 в м. Рава-Руська по вул. В.Великого відведеної ОСОБА_1 долученого ним до матеріалів справи вбачається, що конфігурація його земельної ділянки по відношенні до вулиці, яка проходить між господарствами позивачів не є прямою, тобто заходить на територію земель загального користування сторін по справі і саме на цю частину земель загального користування заходить частина збудованого позивачем ОСОБА_1 фундаменту.

З приводу цього, ОСОБА_3, ОСОБА_7 зверталися до Жовківського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 та інших про скасування Державного акту на право приватної власності та знесення самовільно збудованого фундаменту.

Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №013092, виданого на ім"я ОСОБА_1 , який виданий від 02.02.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Рава-Руської міської ради народних депутатів від 22.04.1999 року №117 п.6 , площею 0,1113 га. , яка розташована в м.Рава-Руська вул.В.Великого №93 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства скасовано та зобов"язано ОСОБА_1 розібрати збудований фундамент, який знаходиться на земельній ділянці №79 , яка знаходиться біля проїзної частини до будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_9, ОСОБА_10 розміром 9.42 х 13.20 м., та який зміщений на 13.3 м. згідно затвердженого проекту забудови, що вбачається із копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.09.2015 року (а.с. 104-106). Дане рішення змінено 19.11.2015 року за рішенням Апеляційного суду Львівської області в одній із позовних вимог, а саме, зобов"язано ОСОБА_1 розібрати виступаючу на 0,3 м. на землі загального користування (проїзд з вул. ОСОБА_6 до земельної ділянки, розташованої на території м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області по вул.В.Великого, 81 а) частину збудованого фундаменту, розміром 9,42 м *13,20 м., який знаходиться на земельній ділянці № 93 (79) по вул. В.Великого у м. Рава-Руська, Жовківського району Львівської області, що вбачається із копії даного рішення, яке вступило в законну силу (а.с. 107-108) .

На час розгляду справи позивачем не було надано для суду нового Державного акту на право приватної власності на землю виготовленого ним вже після скасування попереднього.

Окрім цього, слід зазначити, що згідно копії пропозиції щодо влаштування проїзду, що передбечено планом м. Рава-Руська, вул. В.Великого, 79, 81, 81а та копії плану території земельної ділянки в м. Рава-Руська по вул. В.Великого проїзду до будинковолодіння позивача ОСОБА_1 із сторони вуличного проїзду не передбачено. Однак, питання такого вирішено за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30.08.2005 року із копії якого вбачається (а.с.85-87), що зобов"язано ОСОБА_2, ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в користуванні частиною земельної ділянки, запроектованої для заїзду до будинку № 81-а, що по вул. В.Великого у м. Рава-Руській Жовківського району Львівської області та у влаштуванні такого проїзду; зобов"язано ОСОБА_1 перенести встановлені ним ворота до свого господарства по вул. В.Великого, №79 в бік свого будинку на 67 см., звільнивши, таким чином, передбачений проїзд до господарства ОСОБА_3; зобов"язано Рава-Руську міську раду вирішити питання вилучення самовільно зайнятих частин земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірах відповідно до виготовлених пропозицій, для влаштування проїзду до будинку № 81 -а, що по вул. В.Великого у м. Рава-Руській Жовківського району Львівської області належного ОСОБА_7. Дане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.03.2006 року, що вбачається із її копії (а.с. 88-89) та набрало законної сили 06.03.2006 року.

Згідно копії пропозиції щодо влаштування проїзду, що передбечено планом м. Рава-Руська, вул. В.Великого, 79, 81, 81а проїзд до господарства позивача ОСОБА_1 передбачений з вул. ОСОБА_6 та згідно рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30.08.2005 року такий зобов"язано ОСОБА_1 встановити до свого господарства по вул. В.Великого, №79 в бік свого будинку на 67 см., звільнивши, таким чином, передбачений проїзд до господарства ОСОБА_3

Таким чином, передбачено, що заїзд до господарства позивача ОСОБА_1 повинен бути облаштований саме з вул. ОСОБА_6, а не із сторони вуличного проїзду, як про це зазначає в позовних вимогах ОСОБА_1

Щодо господарства відповідача ОСОБА_3, то вищезгаданим рішенням встановлено, що відповідно до реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Червоноградським МБТІ 26.02.2004 року ОСОБА_7 є власником будинку м. Рава-Руська по вул. В.Великого, 81-а на підставі договору дарування від 30.01.2004 року. До цього даний будинок належав ОСОБА_5

Спадкоємцями майна ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 21.01.2015 року є по 1/3 частини спадкового майна ОСОБА_10, ОСОБА_9П та ОСОБА_3 Спадщина складається з житлового будинку № 81а розташованого по вул. В.Великого в м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, що вбачається із копії сідоцтва про право на спадщину за законом долученого відповідачем до матеріалів справи.

Однак, копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відповідачем ОСОБА_3 суду не надано.

Щодо господарства позивача ОСОБА_2, то згідно копії проекту забудови земельної ділянки № 81 по вул. В.Великого (колишня Калініна) в м. Рава-Руська долученого ним до матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_2 відведено на підставі рішення виконкому Рава-Руської міської ради від 11.04.1981 року за № 80 земельну ділянку площею 600 кв. м.

Між будинком ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 є вільна земельна ділянка, яка самовільно захоплена ОСОБА_2 в розмірі 164 м.кв. і на даній земельній ділянці останній самовільно збудував літню кухню, сарай, туалет і два піднавіси, перекривши головний фасад з головної вулиці, що встановлено в рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 30.08.2005 року (.а.с.85-87), яким зобов"язано ОСОБА_2 перенести господарську споруду - вбиральню від будинку ОСОБА_7 на відстань відповідно до будівельних та санітарних норм.

Як ствердив представник відповідача - Рава-Руської міської ради в судовому засіданні, що на дану вільну земельну ділянку позивачу ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення йому даної земельної ділянки.

Однак, жодного підтверджуючого документу про належність на праві власності даної земельної ділянки, а також документу про належність на праві власності земельної ділянки, яка визначена на копії пропозиції щодо влаштування проїзду, що передбечено планом м. Рава-Руська, вул. В.Великого, 79, 81, 81а та копії плану території земельної ділянки в м. Рава-Руська по вул. В.Великого, як земельна ділянка гр. ОСОБА_2 суду не надано.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що жодні межі між сусідами, сторонами по справі не встановлені. Між їхніми будинковолодіннями проходить проїзд - дорога, яка відноситься до земель Рава-Руської міської ради, тобто до земель загального користування і саме на цьому проїзді облаштована металева конструкція та висаджений біля неї виноград.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, власником проїзду - дороги, яка проходить мід господарствами позивачів та веде до господарства відповідача ОСОБА_3 відноситься до земель Рава-Руської міської ради, тобто до земель загального користування і лише Рава-Руська міська радавідповідно чинного законодавства вправі розпоряджатися нею.

Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного Кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Згідно п. г, е ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України одними із обов'язків землекористувачів є: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільовового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 1,2 ст. 103 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

З фотокопій долучених сторонами до матеріалів справи вбачається, що перед брамою ОСОБА_3, при заїзді до його господарства споруджено металеву конструкцію під виноградник, бетонну огорожу, висаджено кущі виноградної лози.

Відповідно до ст.18.1 Закону України "Про місцеве самоврядування" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ні позивачі, ні відповідач ОСОБА_3 не є власниками земельної ділянки, на якій ОСОБА_3 звів металічну конструкцію під виноградник, бетонну огорожу, висадив кущі виноградної лози, оскільки власником таких є територіальна громада в особі Рава-Руської міської ради. Окрім цього, межі земельних ділянок сторін не є встановленими.

У зв"язку із вищенаведеним, суд прийшов до висновку, що лише Рава-Руська міська рада може звертатися до суду з даним позовом, як власник землі на якій зведено металеву конструкцію під виноградник, бетонну огорожу, висаджено кущі виноградної лози, а не позивачі ОСОБА_1та ОСОБА_2, оскільки їхні права жодним чином не порушені.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки вони є неналежними позивачами, а тому до задоволення не підлягає.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивачам відмовлено у позові, то понесені ними судові витрати не підлягають до стягнення з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов"язання ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 а, розібрати біля воріт ОСОБА_3 металічну конструкцію під виноградник та бетонну огорожу, викопати з проїздної частини висаджені ним кущі виноградної лози відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов"язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1, ОСОБА_2 у встановленні огорожі на своїй земельній ділянці вздовж запроектованого проїзду з вул. В. Великого довжиною 40,14 м. та шириною 3,5 м. відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов"язання Рава-Руської міської ради, Відділу містобудування і архітектури Жовківської районної державної адміністрації привести запроектований проїзд до розмірів згідно проекту, а саме шириною 3,5 м. по всій довжині відмовити.

У позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення із відповідачів ОСОБА_3 та Рава-Руської міської ради в їхню користь судові витрати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Зеліско Р. Й.