Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2-о/711/161/16
Справа №711/8230/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючої- судді Колода Л.Д.

при секретарі Остапець А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_2 зацікавлена особа управління Пенсійного фонду України м.Черкаси в Черкаській області про визнання особи безвісно відсутньою, -

в с т а н о в и в :

Заявниця ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою. Зацікавленою особою вказала черкаський міський відділ державної реєстрації цивільного стану Головного управління юстиції у Черкаській області. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 18.10.2016 року, вищевказану зацікавлену особу з числа зацікавлених осіб виключено та залучено управління Пенсійного фонду України м.Черкаси в Черкаській області .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що з 11.04.1999 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . В цьому шлюбі вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сім»я розпалась в зв»язку з тим, що ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями та вибув з м.Черкаси. Заявник декілька років тому намагалася розшукати ОСОБА_3, але безуспішно. ОСОБА_3 ніде не працює, вихованням та утримання дитини не цікавиться. Тому вважає, що відповідача на підставі ст.43 ЦК України слід визнати безвісно відсутнім, поскільки протягом 1 року в місці його постійного проживання відсутні відомості про його місце перебування. Встановлення даного юридичного факту необхідно для вирішення питань соціально-побутового характеру. Тому просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Представник заявниці ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримала, просила заяву задовольнити та пояснила, що заявниця та неповнолітня дитина не можуть реалізувати своє право на поїздки до інших країн на відпочинок, також заявниця, як особа, що виховує неповнолітню дитину сама, могла б звернутися для оформлення допомоги від держави. Заявниця ОСОБА_2 в органи поліції, чи внутрішніх справ із заявою про розшук ОСОБА_3 не зверталася, акт компетентними особами з місця останнього проживання про відсутність ОСОБА_3 не отримувала. Із заявою до суду про забезпечення доказів з приводу доставлення ОСОБА_3 в лікувальні заклади, чи інші установи не зверталася, так як їй не було відомо, яким чином слід доводити відсутність ОСОБА_3

Представник зацікавленої особи управління Пенсійного фонду України м.Черкаси в Черкаській області в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника заявниці , дослідивши письмові докази справи , суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком вказаний ОСОБА_3.

Згідно ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів з приводу того, яким останнім відомим місцем проживання чи перебування було місце перебування ОСОБА_3 Не надано доказів того, що останній перебував в розшуку і органами поліції не розшуканий. Відсутні відомості з місця останнього проживання ( акти, покази свідків), що відносно ОСОБА_3 протягом останнього року відсутні будь-які відомості.

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її перебування. Суду доказів не надано.

Крім цього в заяві взагалі не вказано, з якою метою подається дана заява ( загальна фраза «для вирішення питань соціально-побутового характеру» не конкретизована та не може стати підставою для звернення до суду). Представником заявника в судовому засіданні дано пояснення про те, що заявниця та дитина позбавлені можливості виїхати за кордон на відпочинок та лікування. Однак , якщо виникло питання про виїзд за кордон без згоди батька, то до суду подається позов відповідного змісту, а не заява про визнання особи безвісно відсутньою. Тому в позові слід відмовити.

Згідно ч.4 ст. 234 ЦПК України у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9 , 10, частини другої цієї статті, розгляд справи проводиться судом в складі одного судді і двох народних засідателів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 21 від 31.10.2016 року «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини другої статті 18, частини четвертої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України частині п'ятій статті 124, частині першій статті 127, частині четвертій статті 129 Конституції України», зазначено, що 2 червня 2016 року Верховна Рада України прийняла закони України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (№ 1401-УІІІ) та "Про судоустрій і статус суддів" (№ 1402-VIII), які набрали чинності з 30 вересня 2016 року. Положення вказаних законів містять низку новел для українського законодавства у сфері судоустрою, зокрема, в них не передбачено інституту народних засідателів, а закріплено, що справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних (частина перша статті 15 згаданого Закону № 1402-VIII).

Натомість положення ЦПК України передбачають необхідність розгляду справ за участю народних засідателів (частина четверта статті 234). Тобто з 30 вересня 2016 року створилася прогалина у законодавстві, що призвело до блокування правосуддя через неможливість розгляду цивільних справ щодо обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу.

Згідно з пунктом 1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Конституції України. Це саме стосується і набуття чинності законом про внесення змін до Конституції України. Таким чином, положення частини другої статті 18 та частини четвертої статті 234 ЦПК України фактично втратили чинність після набуття чинності вказаним Законом № 1401-VIII як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинної Конституції, у зв'язку з чим не можуть бути предметом розгляду Конституційного Суду України.

Згідно інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №9-2680/04/-16 від 21.10.2016 року надано роз»яснення апеляційним судам стосовно участі народних засідателів в розгляді справ після набрання чинності змінами Конституції (щодо правосуддя).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2016 року до складу суду визначено тільки суддю-доповідача. Склад колегії комп»ютерною програмою не визначався. Головуючий на власний розсуд не може змінювати склад суду та не погоджуватися з даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.43 ЦК України, ст. ст. 246, 247, 248, 249 ЦПК України суд , -

В и р і ш и в :

В заяві ОСОБА_2, зацікавлена особа управління Пенсійного фонду України м.Черкаси в Черкаській області про визнання особи безвісно відсутньою - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: Л. Д. Колода