АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/739/2016 Головуючий у І інстанції Рибак М.А.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Барановської Л.В., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року за заявою представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року у задоволені заяви представника позивачів ОСОБА_7 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, оскільки судом порушені вимоги процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника відповідачів ОСОБА_8, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем, вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (далі-Постанова), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 9 Постанови роз'яснено , що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

Зі змісту позовної заяви випливає, що позивачі просили стягнути з відповідачів на їх користь збитки, завдані за несвоєчасне повернення позики згідно Договору від 14.12.07 року.

18 грудня 2015 року представник позивачів ОСОБА_7 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нежиле приміщення з №10 по №33, вітрина ( групи приміщень № 186) загальною площею 322,3 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 14 грудня 2007 року .

Оскільки сума позовних вимог становить 852 683, 08 грн., частину приміщень, що знаходяться у власності у відповідачів вже відчужено, що свідчить про намагання відповідачів позбутись майна до ухвалення рішення, що може унеможливить виконання зобов'язань перед ними.

Такі дії відповідачів, вказував позивач, свідчать про їх небажання повернути грошові кошти та дають підстави побоюватися, що відповідачі будуть перешкоджати виконанню рішення суду або взагалі зроблять неможливим його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2012 року в справі № 2-11455/11 ( провадження 2/26/2399/2012) шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення з № 10 по №33, вітрина ( групи приміщень № 186) загальною площею 322,2 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасовано ( а.с.11).

Виходячи з того, що в заяві про забезпечення позову не додано доказів в підтвердження того, що відповідачі вживають заходи, спрямовані на відчуження нежилих приміщень, а також суду не надано відомостей, кому належать зазначені приміщенні на праві власності та не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, суд обгрунтовано відмовив у задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачі ухилялися від виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики у сумі 485 675, 03 грн. з 2011 року по 2014 рік, не заслуговують на увагу суду, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2014 року стягнуто з відповідачів на користь позивачів заборгованість за договором позики в сумі 485 675 грн. 03 коп. з урахуванням інфляційних втрат, а 30 жовтня 2014 року ОСОБА_5 перерахував по квитанції 817/U/59 на виконання рішення суду 487 495,03 грн.( а.с. 68).

Виходячи з наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду .

Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: