Справа № 594/7/16-ц
Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Зушман Г. І.
з участю секретаря Кушнір Т.І.
представника позивачки- адвоката Чепесюка О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд -
Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, а саме, будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1, з виділенням кожному з них у власність по ? частині будинковолодіння. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем за спільні кошти придбали вказане будинковолодіння. Після розірвання шлюбу неодноразово просила відповідача провести поділ спільного будинковолодіння, однак, він категорично відмовляється. Між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо поділу будинковолодіння, шлюбний договір між ними не укладено, тому у разі поділу будинковолодіння їхні з відповідачем частки є рівними по ? частині кожному. Просить також стягнути з відповідача сплачений нею при подачі заяви судовий збір у сумі 487,20 грн.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належно повідомленим, у судове засідання не з'явився повторно, не повідомивши суд про причини неявки, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти чого представник позивачки не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області 18 квітня 2006 року (а.с.6), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 18 квітня 2006 року, про що складено відповідний актовий запис № 41.
Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області 26 лютого 2013 року (а.с.7), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 26 лютого 2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 08.
З наявної у матеріалах справи, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13743223 від 01.03.2007 року (а.с10), вбачається, що домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2007 року ВЕМ 562200 за №230, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2016 року, згідно якої дане будинковолодіння обтяжене договором іпотеки №1759 від 12.06.2007 року, іпотекодавець ОСОБА_3
Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої Борщівським районним бюро технічної інвентаризації 25 грудня 2015 року (а.с.12) вартість будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, становить 63 588,00 грн. Вартість ? частини - 31 794,00 грн.
Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ч.1 ст.69, ч.ч.1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї.
Згідно ч.3 ст.10, ч.2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що спірне будинковолодіння є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме позивачки ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати за позивачкою та за відповідачем право власності по 1/2 частині будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, вартістю 63 588,00 грн.
З відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 487, 20 грн.
На підставі ст.ст.368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 61, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Провести поділ спільного майна подружжя.
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 31 794,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 487,20 грн. судових витрат, понесених на сплату судового збору.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення, через Борщівський районний суд до Апеляційного суду Тернопільської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Зушман Г. І.