У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда ІринаВікторівна, Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Августової Марини Владиславівни - на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), в якому просили відновити становище, яке існувало до вчинення виконавчого напису від 16 січня 2014 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. (далі - приватний нотаріус) про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування вимог позивачі посилалися на те, що 01 квітня 2008 року між ОСОБА_8 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») укладено кредитний договір № 2009/0408/55-007, відповідно до умов якого ОСОБА_8 отримав кредит у сумі 80 000 дол. США зі сплатою 11,9 % річних, строком повернення до 01 квітня 2018 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, позивачами в іпотеку банку була передана чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1. 16 січня 2014 року приватним нотаріусом видано виконавчий напис про звернення стягнення на вказане майно. Позивачі зазначали, що виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства, а саме: він містить посилання на помилкову дату настання строку виконання зобов'язання - 01 листопада 2013 року, хоча дата повернення кредиту - 01 квітня 2018 року. Крім того, відповідно до виконавчого напису стягнення проводиться у зв'язку із наявністю заборгованості, до складу якої входить тіло кредиту та відсотки за його користування. Однак дана заборгованість стягнута вже заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2010 року у справі № 2-412/110/06. Вказували, що для отримання виконавчого напису мають подаватися документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання, але таких документів не надавалось.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В., зареєстрований в реєстрі 16 січня 2014 року за № 56, про звернення стягнення на нерухоме - квартиру № 92, що складається із чотирьох житлових кімнат, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, таким, що не підлягає виконанню.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - Августова М.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулися 28 квітня 2014 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2014 року відкрито провадження у вказаній справі.

20 червня 2014 року представником ОСОБА_8 до матеріалів справи долучено свідоцтво про смерть ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а. с. 149, 150).

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_6, який під час розгляду справи в суді першої інстанції помер, на порушення вимог ст. 201 ЦПК України суд першої інстанції питання про зупинення провадження у справі до вступу правонаступника в частині його вимог не вирішив.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення норм ст. 201 ЦПК України не вирішив питання правонаступництва у зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_6; не зупинив провадження у справі до вступу у справу правонаступників; не з'ясував коло правонаступників, та не притягнув їх до участі у справі.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, послалися на положення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, однак не врахували, що п. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 № 20/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882 (із змінами).

Порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуваннюз передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи слід врахувати, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, а дослідженню підлягають обставини, які вказують на те, що кредитором нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачами письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу. А також те, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»), відповідно і перевірити, у зв'язку із ухваленим заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2010 року, яким з ОСОБА_8 на користь ВАТ «Седбанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, коли у кредитора виникло право вимоги у такому випадку.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Августової Марини Владиславівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук