АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8442/16 Справа № 207/2860/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу для подання її до належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року та повернення справи до суду першої інстанції для відкриття провадження по справі, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна цьому суду.

Проте з таким висновком суду погодитись неможна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Адресою відповідача ОСОБА_3 в позовній заяві вказано державу Ізраїль.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 19 жовтня 2006 року Україна ратифікувала Конвенцію про стягнення аліментів за кордоном, яка була укладена в Нью-Йорку у 1956 році та підписантами якої є 71 держава світу.

Міністерством юстиції України 29 грудня 2006 року затверджено Інструкцію щодо порядку стягнення аліментів за кордоном.

Тобто на даний час Україна та держава Ізраїль є договірними сторонами Конвенції про стягнення аліментів за кордоном.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.34 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3, питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III -щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови предявляються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК) , яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Разом із тим, вищезазначене правило не є виключним та безумовним.

Так, статтею 110 ЦПК України встановлена альтернативна підсудність цивільних справ, яка визначається вказівкою законодавця про можливість розгляду і вирішення окремих цивільних справ конкретним судом за вибором позивача.

Встановлення альтернативної підсудності, яка на відміну від загальної, є додатковою процесуальною гарантією забезпечення інтересів окремих категорій позивачів, повязане з необхідністю створення позивачеві більш сприятливих умов для звернення за судовим захистом.

Згідно з ч.1 ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У даному випадку позивач ставить питання про збільшення розміру аліментів, втім колегія суддів вважає за можливе ототожнити питання про збільшення розмірів аліментів оскільки воно є похідним саме від стягнення аліментів.

У п.37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» 01 березня 2013 року №3 зазначено, що якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання особи є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово, а місцем перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік

З матеріалів справи, а саме ксерокопії паспорта позивачки ОСОБА_2 вбачається, що вона зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23), що за адміністративною територіальністю відноситься саме до компетенції Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 мала право на звернення до суду за місцем свого проживання.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України (ст.414 ЦПК України ).

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до ст.ст.2,414 ЦПК України повинні керуватися як нормами Цивільного процесуального кодексу України так і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами міжнародних договорів.

У міжнародному праві категорія «Підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Отже, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів повязані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п.3 ч.1 ст.2, ст.ст.75-77).

Стаття 66 Закону України "Про міжнародне приватне право" наголошує, що права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Проте суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, не врахував зазначені обставини та вимоги закону і дійшов помилкового висновку, що справа не підсудна даному суду.

За таких обставин, ухвала суду як така, що не відповідає матеріалам справи та вимогам процесуального закону, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.303,307,311,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_4