Провадження № 22-ц/779/2498/2016
Головуючий у 1 інстанції Попович В. С.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Возняк В.Д.

сторін: позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - обласне комунальне підприємство Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації (далі - ОБТІ) про усунення перешкод та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

25.09.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що її покійному чоловіку ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, належить на праві приватної власності 1/2 квартири АДРЕСА_1. Звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та подала документи. Оскільки була необхідність подання до нотаріальної контори технічного паспорту на вказану вище квартиру, 20 травня 2015 року уклала з ОКП Івано-Франківське ОБТІ договір на виконання робіт та сплатила кошти за даним договором. 04 червня 2015 року ОКП Івано-Франківське ОБТІ повідомило, що виконати договір по складанню технічного паспорту квартири (поточна інвентаризація) немає змоги в зв'язку з відсутністю доступу до квартири, так як відповідач по справі ОСОБА_4, який проживає в АДРЕСА_1, двері не відкриває, на представників ОБТІ не реагує.

Просила задовольнити позов. Зобов'язати відповідача допустити для проведення поточної інвентаризації працівників ОКП Івано-Франківське ОБТІ у дану квартиру. Стягнути з ОСОБА_4 на її користь судовий збір та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.03.2016 року до участі у справі залучено ОСОБА_2, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.11.2016 року позов задоволено. Зобов'язано АДРЕСА_1 для проведення поточної інвентаризації у зазначений в повідомленні день та час. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 878 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно є незаконним внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що у рішенні не зазначено пояснень представника відповідача, які грунтувалися на рішенні Апеляційного суду від 06 квітня 2016 року, та не було досліджено обставин, встановлених зазначеним рішенням апеляційної інстанції. Таким чином, судом першої інстанції проігноровано той факт, що ? спірної квартири, на яку претендує позивач, прийняли у спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном батьки померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в силу ст.549 ЦК УРСР.

Натомість ОСОБА_2 звернулась до державної нотаріальної контори після спливу 14 років після смерті ОСОБА_6, замість встановлених ст.549 ЦК УРСР шести місяців. А також не надала нотаріусу доказів фактичного прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_6

В рішенні суду першої інстанції не зазначено, який саме порядок встановлено законом для набуття права власності на спадкове майно. Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст.21 цього Кодексу. В даному випадку - день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

В суді першої інстанції не було доведено того, що для видачі свідоцтва на спадщину ОСОБА_2, державному нотаріусу не вистачає технічного паспорта на квартиру. Суд вважав дану обставину встановленою, що, в свою чергу, було спричинено ігноруванням положень ст.549 ЦК УРСР.

Також вважає недоведеною ту обставину, що ОСОБА_2 вчасно звернулась до державної нотаріальної контори, у визначений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка.

Вказав, що позивач звернулася для заведення спадкової справи після смерті її чоловіка ОСОБА_6, в той час, як ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса після смерті батьків (ОСОБА_8 та ОСОБА_7). Тобто, дані особи спадкують від різних спадкодавців, спадкові справи заведено у різних нотаріусів, причому майно, на яке претендує ОСОБА_2 та яке суд розглядає як майно ОСОБА_6, насправді прийнято у спадщину його та його брата ОСОБА_4 (відповідача) батьками, що встановлено рішенням Апеляційного суду від 06.04.2016 року. Тому виникає запитання, на підставі чого суд допускає проведення заміру позивачем приміщення, яке прийняли у спадщину особи, спадкоємцем яких позивач ОСОБА_2 не являється.

Вказав, що в оскаржуваному рішенні зазначається лише Глава 7 Закону України "Про нотаріат", що в свою чергу свідчить про відсутність конкретизації шляхом зазначення пунктів, частин та статтей, які б підтверджували дотримання та правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Позовна заява ОСОБА_2 грунтується на листі державного нотаріуса, який на відміну від постанови не має юридичної сили, а тому і не може породжувати юридичних наслідків.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, позивачку та її представника, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на час судового розгляду спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена нотаріусом та не закрита, дії нотаріуса щодо її заведення після ухвалення вказаного вище судового рішення сторонами не оскаржувались, а власники квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 не змінились.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Дмитрук С.Д., яке набрало законної сили та не скасовано, ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні незаконним заведення спадкової справи, визнанні незаконним та анулювання запису про заведення спадкової справи в Єдиному реєстрі спадкових справ (а.с.79-83).

Враховуючи, що про зазначені обставини сторонам та їх представникам було достеменно відомо, що ними визнано і в суді, то відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Таким чином, факти наявності на час судового розгляду спадкової справи, заведеної нотаріусом після смерті ОСОБА_6, власники квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 не змінились, а рішенням суду ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні незаконним заведення спадкової справи, визнанні незаконним та анулювання запису про заведення спадкової справи в Єдиному реєстрі спадкових справ - доказуванню не підлягають.

Копія свідоцтва про смерть від 03 серпня 2001 року (а.с.8) підтверджує, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копія договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 26 травня 1995 року (а.с. 13-14) підтверджує, що вказану частину квартири було подаровано ОСОБА_4

З довідки від 09 червня 2015 року №1911/02-14/6, виданої державним нотаріусом Дмитрук С.М., вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_6 за законом є його дружина - ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_11 (а.с.6).

Лист державного нотаріуса Дмитрук С.М. від 09 вересня 2015 року №2908/02-14/6 , адресований ОСОБА_2 (а.с.4), підтверджує, що 19 травня 2015 року заведена спадкова справа за № 391/2015 після смерті ОСОБА_6 У зв'язку з відсутністю технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, нотаріусом не представляється можливим видати свідоцтво про право на спадщину.

20 травня 2015 р. позивачка звернулась до Обласного комунального підприємства "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" із заявою про проведення технічної інвентаризації нерухомого майна за адресою: квартира АДРЕСА_1 про що уклала відповідний договір ІІF15-00976 (а.с.11).

Відповідно до п. 3 вказаного договору, проведення інвентаризації було призначено в строк 10 календарних днів, до 01 червня 2016 року.

Відповідач ОСОБА_4 не допустив представників ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" до спірної квартири, в зв'язку з чим інвентаризація квартири проведена не була, що підтверджується довідкою ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" № 00976 від 04 червня 2015 року (а.с.3).

Зазначені обставини вказують на те, що діями відповідача чиняться перешкоди в проведенні інвентаризації квартири АДРЕСА_1 на пропозицію державного нотаріуса щодо надання технічного паспорту для отримання нотаріусом можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Глава 88 ЦК України визначає, в тому числі і коло спадкоємців за законом, до яких відносить: дітей спадкодавця, подружжя, яке його пережило, батьків, братів та сестер, бабу, діда, дядька, тітку, членів сім'ї спадкодавця, родичів до шостого ступеня споріднення та утриманців спадкодавця тощо.

В той же час Глава 7 Закону України "Про нотаріат" встановлює порядок дій нотаріуса при видачі свідоцтв про право на спадщину.

Проте, передумовою для прийняття нотаріусом відповідного рішення з визначення кола спадкоємців за законом та видати відповідні свідоцтва, необхідно надати нотаріусу правовстановлюючі документи на майно.

Однак, дії відповідача щодо недопуску представників ОКП Івано-Франківське ОБТІ до проведення інвентаризації спадкового майна унеможливлюють видачу технічного паспорта, а його наявність є необхідною передумовою для прийняття нотаріусом відповідного рішення, що в свою чергу порушує, в тому числі і право позивача набути у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно.

Згідно з вимогами ст. 6 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доводи представника відповідача про те, що оскільки в рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2016 року, в його мотивувальній частині, зазначено, що нотаріусом Дмитрук С.Д. не було враховано положень статей ЦК УРСР та пунктів Методичних рекомендацій, а тому заведена нотаріальна справа з порушенням, - не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами.

Так, зазначеним рішенням суду ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні незаконним заведення спадкової справи, визнанні незаконним та анулювання запису про заведення спадкової справи в Єдиному реєстрі спадкових справ, тобто заведена справа дійсна.

А твердження відповідача щодо відсутності в позивача права на отримання спадщини не є предметом розгляду в даній справі, а може і повинно бути вирішено нотаріусом при розгляді заведеної спадкової справи та прийнятті рішення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину тій чи іншій особі.

Колегія суддів вважає, що позиція відповідача та його представника необґрунтована та спростована дослідженими доказами, про які зазначено вище.

За таких обставин, дослідивши подані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та знайшли своє підтвердження дослідженими по справі доказами, а тому позов необхідно задовольнити.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко