Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/496/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Волощука В.В.

секретаря Федорчук О.В.

з участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи

УПФ України в Олевському районі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

29.09.2016 року заявник ОСОБА_1, звернулася із заявою до суду, яку у процесі розгляду справи уточнила - про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21 вересня 2015 року в м.Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 20.12.2002 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, від якого у них народилися діти: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають по місцю її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4.

20.12.2006 року шлюб між нею та ОСОБА_4, було розірвано. У вересні 2014 року ОСОБА_4, було засуджено і він відбував покарання в місті Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації за вчинення злочину на території Російської Федерації. Місце реєстрації ОСОБА_4, по теперішній час залишається: м.Олевськ вул.Богдана Хмельницького, 27 Житомирської області.

02.10.2015 року на адресу матері її колишнього чоловіка ОСОБА_4, - ОСОБА_7 із місця відбування покарання, а саме із м.Усть-Лабінська Краснодарського краю Російської Федерації надійшла телеграма, із якої вбачається, що 21.09.2015 року ОСОБА_4 помер і похований 01.10.2015 року.

При зверненні до відділу ЗАЦСу Усть-Лабінського району Краснодарського краю Російської Федерації, 08.12.2015 року було отримано відповідь начальника вказаного відділу ЗАЦСу, із якої слідує, що запису акта про смерть у відношенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2015 року і по час звернення не виявлено. У звязку з чим отримати письмовий доказ про смерть ОСОБА_4, від органів влади Російської Федерації не має змоги.

На звернення заявниці до Олевського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану також було отримано відмову на підставі п.1 ч.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.

Встановлення факту смерті, заявнику необхідне для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4, та оформлення і призначення пенсії неповнолітнім дітям померлого у звязку з втратою годувальника.

Заявниця ОСОБА_1, та її представник адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі договору № 45 від 23.11.2016 року «Про надання правової допомоги у цивільній справі», заявлені вимоги про встановлення факту смерті особи в певний час підтримали повністю, із підстав, що зазначені у заяві. При цьому ОСОБА_1, пояснила суду те, що після розірвання шлюбу із ОСОБА_4, вона залишилася проживати разом із їхніми спільними неповнолітніми дітьми в с.Сущани вул.Набережна, 5 Олевського району Житомирської області. У 2010 році ОСОБА_4, виїхав на заробітки до Російської Федерації. У вересні 2014 року ОСОБА_4, було засуджено і він відбував покарання в колонії № 2 міста Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації за вчинення злочину на території Російської Федерації. Адреси останнього місця проживання на території РФ та адреси місця увязнення (місця знаходження колонії) ОСОБА_4, вона не має. Із останнім вона не спілкувалася. З ОСОБА_4, спілкувалася його рідна сестра ОСОБА_8, яка і повідомила її про надходження телеграми до матері ОСОБА_4, - ОСОБА_7, та смерть ОСОБА_4, - батька їхніх спільних неповнолітніх дітей. При її зверненні до сестри ОСОБА_4, - ОСОБА_8, та до матері ОСОБА_7, щодо наявності адреси місця увязнення ОСОБА_4, вона дізналася про те, що ОСОБА_8, спілкувалася із ним по телефону, останній раз у серпні місяці 2015 року і більше з того часу на звязок не виходив, будь-яка адреса ОСОБА_4, у них відсутня.

Представник заінтересованої особи Олевського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у судове засідання явки свого представника не забезпечив, проте надіслав повідомлення про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти встановлення даного факту.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області у судовому засіданні стосовно встановлення факту смерті особи в певний час заперечує, посилаючись на те, що у матеріалах справи недостатньо доказів встановлення такого факту. Однак зазначає, що при наявності відповідного свідоцтва про смерть особи в певний час та необхідних документів, заявниця має можливість звернутися до УПФ України в Олевському районі для призначення пенсії неповнолітнім дітям померлого у звязку з втратою годувальника.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, надала суду свідчення про те, що вона є сестрою померлого ОСОБА_4 Мати останнього ОСОБА_7 на даний час тяжко хворіє і практично не рухається, а тому доставити її до суду і допитати як свідка немає змоги. Крім того мати фактично не спілкувалася із сином ОСОБА_4, а спілкувалася вона лише по мобільному телефону через співмешканку брата ОСОБА_9, яка проживає в Російській Федерації, де саме їй не відомо. Так, у 2010 році ОСОБА_4, виїхав на заробітки до Російської Федерації, а у вересні 2014 року вона дізналася, що ОСОБА_4, було засуджено і від ОСОБА_9 їй стало відомо, що брат відбуває покарання в колонії № 2 міста Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації за вчинення злочину на території Російської Федерації. Одного разу у серпні місяці 2015 року брат зателефонував їй із невідомого телефону та повідомив її про те, що він тяжко захворів, і з того часу більше не дзвонив. А коли вона спілкувалася із ОСОБА_9 по скайпу остання повідомила її, що брат захворів на тяжку форму туберкульозу, і на етапі, в дорозі скінчався, де захоронений невідомо. Будь-якої адреси брата вона не має. 02.10.2015 року на імя її матері ОСОБА_7, із місця відбування покарання, м.Усть-Лабінськ Краснодарського краю РФ надійшла телеграма про те, що 21.09.2015 року ОСОБА_4 помер і похований 01.10.2015 року. Місця захоронення брата у телеграмі не вказано і їй не відоме. Співмешканка ОСОБА_4, ОСОБА_9 на звязок більше не виходить. Дізнатися від останньої про місце захоронення брата не має можливості. Вважає, що її брат ОСОБА_4, дійсно помер.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, представника УПФ в Олевському районі, свідка, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1, підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоровя або судово-медичної установи, - не пізніше пяти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до розясень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9), помер 21 вересня 2015 року в м.Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації, що підтверджується телеграмою від 02.10.2015 року, яку було направлено на адресу матері ОСОБА_4, - ОСОБА_7 адміністрацією місця відбування покарання ОСОБА_4, а саме із м.Усть-Лабінська Краснодарського краю Російської Федерації, із якої вбачається, що 21.09.2015 року ОСОБА_4 помер і похований 01.10.2015 року, (а.с.12), а також слідує із свідчень свідка ОСОБА_8

Крім того, судом встановлено, що батьком неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4, (а.с.7).

Колишньою дружиною померлого ОСОБА_4, і матірю неповнолітніх дітей є ОСОБА_1, (а.с.5, 7, 8).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Встановлення факту смерті, заявнику необхідне для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_4, та оформлення і призначення пенсії неповнолітнім дітям померлого у звязку з втратою годувальника.

На звернення заявника до відділу ЗАЦСу Усть-Лабінського району Краснодарського краю Російської Федерації, щодо надання документу про реєстрацію смерті ОСОБА_10, 08.12.2015 року, начальником вказаного відділу ЗАЦСу надано відповідь, із якої слідує, що запису акта про смерть у відношенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2015 року і по час звернення не виявлено. У звязку з чим отримати письмовий доказ про смерть ОСОБА_4, від органів влади Російської Федерації неможливо, (а.с.10).

Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відмовлено ОСОБА_1, у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_4, на підставі п.1 ч.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, (а.с.11).

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_4 і визначає датою його смерті 21 вересня 2015 року та місцем смерті м. Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації.

Приписами п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст.14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення факту смерті для заявниці буде мати юридичне значення, оскільки це дозволить їй зареєструвати смерть колишнього чоловіка і батька дітей ОСОБА_4, та оформлення належним чином і призначення пенсії дітям померлого у звязку з втратою годувальника.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_4, на території Російської Федерації, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 11-1, 14, 15, 57, 60, 158, 209, 212-215, 217, п.5 ч.2 ст.234, п.8 ч.1 ст.256-259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, помер 21 вересня 2015 року в м.Усть-Лабінськ Краснодарського краю Російської Федерації.

Повний текст рішення суду виготовлено 25.11.2016 року.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11