Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1429/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

08.09.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Мурашка С.І. Сукач Т.О.

за участі секретаря Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2016 року відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач, третя особа належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, який підтримував доводи скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 24 травня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № 435/435/51-ФО1, за яким відповідач отримав кредит в сумі 23 000 грн. зі сплатою 21 відсотків річних, із щомісячними платежами згідно графіка кожного першого числа поточного місяця та з кінцевим терміном повернення заборгованості 22 травня 2009 року ( а.с.4-5).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 22 листопада 2015 року, наданого банком, вбачається, що відповідач несвоєчасно погашав чергові платежі за графіком, останній платіж з погашення кредиту та відсотків здійснив 19 жовтня 2009 року, та з цього часу взагалі припинив сплачувати щомісячні платежі, у зв»язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 22 грудня 2015 року складає 57 848,78 грн., з яких: 14 039,76 грн. - заборгованість за кредитом, 18 632,53 - заборгованість за відсотками, 7 150,14 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення кредиту, 6 486,08 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення відсотків, 6 051,14 грн. розміру інфляційних виплат за кредитом, 5 489,14 грн. розміру інфляційних витрат за відсотками (а.с.9-10).

Таким чином, судом встановлено та розрахунком банку підтверджується і не заперечується представником позивача, що кінцевий строк виконання зобов»язання за кредитним договором настав 22 травня 2009 року, останній платіж за цим договором відповідач здійснив у жовтні 2009 року (а.с.4, 9).

Згідно частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 під час розгляду справи подав до суду письмову заяву про застосування вказаних наслідків спливу позовної давності ( а.с. 63).

Враховуючи право звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах трирічного строку, а позов пред»явлений лише 16 березня 2016 року, тобто більше ніж через шість років, правильним є висновок суду про пропущення строку позовної давності.

Висновок суду відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14).

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і письмовим, і відповідно до ст.ст. 256-261, 267, 1046, 1054 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог з підстав пропуску строку позовної давності.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка. Інші її доводи також не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування або зміни рішення суду не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І.Кривохижа

Судді: С.І.Мурашко

Т.О.Сукач