АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1514/16 Справа № 209/2990/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

24 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Деркач Н.М.

за участю секретаря - Сахарова Д. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 липня 2015 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України по справі за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.07.2015 року задоволено подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та тимчасово обмежено боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань у виконавчому провадженні ВП 47940234 від 23.06.2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/2927/2012 від 30.03.2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 138441,49 грн. / а. с. 13-14 /.

З цією ухвалою від 08.07.2015 року не погодився ОСОБА_2 і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні подання заявника, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 20-23 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу скасувати та відмовити заявнику в задоволенні його подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2015 року головний державний виконавець Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добриднік С.А. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 / а. с. 2-4 /.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 107.07.2015 року, в силу ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, - задоволено подання головного державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 /а. с. 13-14 /.

Задовольняючи подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не зявляється та нехтує законними вимогами державного виконавця.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 3771 ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Форма і зміст такого подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року з послідуючими змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони вїзду в Україну», де визначено, що подання повинно містити: найменування суду, до якого подається подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, імя та по батькові особи (боржника), дату народження (число. місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх обовязків ( п. 11.1.1 розділу ХІ Інструкції).

У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити ( п. 11.1.2 розділу ХІ Інструкції).

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання божника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю ( п. п. 11.1.3; 11.1.4 розділу ХІ Інструкції).

В розділі ХІ Інструкції зазначені і інші вимоги щодо форми і змісту подання.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець ( п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем направлялось боржникові повідомлення про те, що до суду направлено подання про встановлення тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, як і відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обовязків щодо виконання рішення суду про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»). У звязку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Саме невиконання боржником самостійно рішення суду протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

З копій документів, що додані державним виконавцем до подання (виконавчий лист, постанова про відкриття виконавчого провадження, відповідь Пенсійного фонду України, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, акт державного виконавця, що складений ним одноособово без участі понятих та сторін виконавчого провадження ) /а. с. 5-11/, - не вбачається ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

Доказів належного примусового виконання судового рішення державним виконавцем у встановленому законом порядку та ухилення боржника від примусового виконання судового рішення державним виконавцем теж суду не надано.

Отже, державним виконавцем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які він посилається в своєму поданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду від 08.07.2015 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 липня 2015 року скасувати.

Відмовити головному державному виконавцю Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 у задоволенні його подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: