Справа № 558/488/16-ц
номер провадження 2/558/215/16
У Х В А Л А

22 листопада 2016 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово ОСОБА_1, при секретарі Хомяк О.О., з участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Демидівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, а саме: про поділ автомобіля марки «Volkswagen», модель Transporter T4, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1.

До суду позивач ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення її позову до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя шляхом накладення арешту на майно спірний автомобіль марки «Volkswagen», модель Transporter T4, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1, посилаючись на те, що автомобіль зареєстрований за відповідачем та знаходиться у його користуванні. Оскільки відповідач ОСОБА_3 вважає, що спірний автомобіль належить йому та не підлягає поділу, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 вказує про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

1 листопада 2016 року провадження у вказаній справі відкрите.

У попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову підтримала, з підстав викладених у заяві, просить заяву задовільнити.

Під час попереднього судового засідання відповідач ОСОБА_3 заперечував проти накладення арешту на спірний автомобіль, оскільки наміру його продавати не має.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на спірний автомобіль, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем, автомобіль використовує у підприємницькій діяльності, а накладення арешту на автомобіль позбавить відповідача ОСОБА_3 можливості займатися підприємницькою діяльністю, забезпечити себе найнеобхіднішим, тобто засобів до існування.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" дає розяснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, пояснення позивача ОСОБА_2, судом встановлено, що така заява не містить жодних відомостей, що вказували б на намір відповідача ОСОБА_3 відчужити спірний автомобіль, а отже утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

При цьому, в судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 необґрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, а також неможливості застосування інших видів забезпечення позову.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 не заперечувала доводів представника відповідача ОСОБА_4 про використання відповідачем ОСОБА_3 спірного автомобіля для здійснення ним підприємницької діяльності.

Крім того, із змісту позовної заяви позивача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, встановлено, що позивач ОСОБА_2 просить поділити спільне майно її та відповідача, залишивши у власності відповідача ОСОБА_3 спірний автомобіль, та стягнути з відповідача на її користь половину його вартості.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя є необгрунтованою, через невідповідність виду забезпечення позову позовним вимогам позивача, в звязку з чим у задоволенні такої заяви слід відмовити.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 130, 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С. Феха.