Справа № 214/107/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2016 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві Троценко О.М.

без участі сторін в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення алментів на утримання дитини, в якому вказала, що проживала у цивільному шлюбі з відповідачем. Позивач та відповідач мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з позивачем, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судове засідання позивач не з"явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити предявлені позовні вимоги у повному обсязі з наступних підстав.

Так, позивач та відповідач мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком котрого є відповідач у даній справі. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 03 лютого 2011 року, виданим Саксаганським відділом державної РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 129 (а.с. 4), та відповідачем не заперечується.

Малолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, що підтверджується актом, затвердженім начальником дільниці № 2 ТОВ "Житлосервіс-КР" (а.с. 8).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач від виконання свого обовязку ухиляється, матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає.

Визначаючи строк стягнення аліментів, суд виходить з норм ст. 180, ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180 183, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п"ятсот п"ятдесят одна) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Г. Ковтун