РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16.02.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі : головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дій, які порушують право,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення дій, які порушують право, в якому просить:

- зобовязати ОСОБА_2 звільнити квартиру АДРЕСА_1 та суміжні з нею приміщення під індексами 21 1та 21-2;

- визнати за ОСОБА_1 право на приєднання до належної їй квартири АДРЕСА_1 кімнати площею 10,0 кв.м. під індексом 21 1, та кімнати площею 18,7 кв.м. під індексом 21-2 на четвертому поверсі будинку № 29 по вул. І Федорова у м. Львові;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 23 загальною площею 92,70 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат площею 46,50 кв.м., кухні та комунальних вигод, з коморою в підвалі площею 6,2 кв.м. в будинку № 29 по вул. І. Федорова у м. Львові.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 63,5 кв.м., яка складається з кімнати площею 27,8 кв.м. під індексом 23-1, кухні площею 12,6 кв.м. під індексом 23-2, комірки площею 15,9 кв.м. під індексом 23-3, вбиральні площею 7,2 кв.м. під індексом 23-4, комори в підвалі площею 6,2 кв.м.

Спільно з вказаною квартирою використовує суміжне приміщення, позначене на поверховому плані під індексами 21-1 площею 10,0 кв.м. та 21-2 площею 18,7 кв.м.

Вказана квартира куплена позивачем 16.06.2014р.

Відповідач надавав позивачу допомогу в організації проведення ремонту вказаної квартири.

Під час проведення ремонту відповідач змінив вхідний замок в квартирі позивача та запропонував позивачеві провести реконструкцію належної позивачу квартири АДРЕСА_1 з обєднанням її з суміжними приміщення під індексами 21 1та 21-2 та поділом квартири між позивачем та відповідачем, при якому кухня та вбиральня залишаться у спільному користуванні.

На пропозицію позивача про негайне звільнення квартири відповідач не відреагував, квартири не звільнив.

Позивач зазначає, що її квартира не відповідає санітарним і технічним вимогам, оскільки у ній відсутні внутрішньо квартирні коридори, а вхід здійснюється безпосередньо в житлову кімнату, що суперечить п.п. 2.22., 2.25. ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», а її складається з чотирьох осіб: позивача, її чоловіка ОСОБА_3, дочки ОСОБА_4, бабусі ОСОБА_5, та відповідно потребує покращення житлових умов.

Згідно ст.47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13.65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до ст. 50 ЖК України не допускається проживання в одній кімнаті осіб різної статі старших за девять років, крім подружжя.

Позивач вказує, що згідно ст. 54 ЖК України - ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі.

Згідно ухвали Львівської міської ради від 07.08.1997р. № 857 «Про продаж житлових приміщень громадянам м. Львова у випадках не передбачених ст. 54 Житлового кодексу України», дозволено продаж житлових приміщень використання яких не регламентовано ст. 54 Житлового кодексу України, та затверджено розрахунок вартості житла, яке продається для покращення житлових умов громадян шляхом приєднання вільних житлових приміщень.

Позивач зазначає, що відповідністю з даною ухвалою провела розрахунок вартості суміжних приміщень під індексами 21 1та 21-2 та оплатила їх вартість в розмірі 34864,76грн. в міський бюджет м. Львова.

Відповідачем подано заперечення на позовну заяву, згідно яких він зазначає, що допомагав позивачеві в купівлі квартири АДРЕСА_2, яку позивач вирішила обєднати з кімнатами під індексами 21-1 площею 10,0 кв.м. та 21-2 площею 18,7 кв.м., які розміщені на сходовій клітці окремо від квартири.

Для виконання таких робіт позивач звернулася за допомогою до відповідача.

Між сторонами 10.09.2015р. було укладено договір про забезпечення проведення ремонтних робіт, згідно якого відповідач зобовязався організувати та супроводжувати проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_2.

Вказаним договором було передбачено вартість робіт в сумі 130 000,00грн., які позивач зобовязалася компенсувати відповідачу при проведенні розрахунків. Під час проведення ремонтних робіт виникли додаткові витрати на проведення прихованих робіт в сумі 65 000,00грн., які позивач усно погодила.

Відповідач зазначає, що замок у вхідних дверях змінив, оскільки попередній вийшов з ладу. Зазначає що позивач відмовляється оплачувати додаткові витрати на проведення прихованих робіт в сумі 65 000,00грн., та вартість робіт в цілому, оскільки відповідачем прострочено їх виконання.

Відповідач вказує, що отримав в позивача аванс та потратив близько 100000,0грн. власних коштів на проведення ремонту. Ремонтні роботи перебувають на стадії завершення.

Також відповідач зазначає, що позивач не купувала суміжні з квартирою кімнати під індексами 21-1 площею 10,0 кв.м. та 21-2 площею 18,7 кв.м.

Відповідач згідний завершити ремонтні роботи власним коштом, у випадку, коли позивач передасть йому у власність кімнату у квартирі площею 18,7 кв.м. та доступ до комунальних вигод, якими можна користуватися спільно, або ж провести розподіл з влаштуванням окремого входу.

Оскільки позивач не погоджується з пропозиціями відповідача, останній наголошує що позивач є його боржником та відповідно просить відмовити в задоволенні позову.

Позивачем подано суду письмові пояснення, в яких позивач серед іншого наголошує, що відповідачем не представлено акту приймання передачі виконаних ремонтних робіт в спірній квартирі, відповідно немає підстав для оплати таких робіт.

Позивач просить суду позов задоволити, подальший розгляд справи проводити у її відсутності.

На призначений час розгляду справи відповідач явку особисто або уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, жодних клопотань не подав, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд керуючись ст. ст. 158, 224 ЦПК України розглянув справу заочно та встановив:

16.06.2014р. позивач купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею 59,6 кв.м. До квартири належить комора в підвалі площею 6,2 кв.м.

16.06.2014р. за позивачем зареєстроване право власності на вказану квартиру.

Згідно даних поверхового плану технічного паспорта квартира розміщена на четвертому поверсі будинку та складається з кімнати площею 27,8 кв.м., кухні площею 12,6 кв.м., комірки площею 15,9 кв.м., вбиральні площею 7,2 кв.м, комори в підвалі площею 6,2 кв.м.

Згідно даних поверхового плану біля квартири наявні кімнати під індексами 21-1 площею 10,0 кв.м. та 21-2 площею 18,7 кв.м.

10.09.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір про забезпечення проведення ремонтних робіт, згідно якого відповідач зобовязується організувати та супроводжувати проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_2, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи. Згідно п. 4.1. вказаного договору вартість робіт по договору за домовленістю сторін становить 130 000,00 гривень. Пунктом 4.2. договору визначено, що замовник (позивач) проводить оплату робiт по цьому Договору на протязі пяти робочих днів з моменту підписання акту прийому-здачі виконаних робіт.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-КИ №205254 03.09.2011р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 25.10.2011р. ОСОБА_7 змінила імя на ОСОБА_1 15.05.2014р. народилася ОСОБА_8, батьками якої являються ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Додатково позивачем додано до матеріалів справи копію паспорта ОСОБА_5.

Ухвалою Львівської міської ради № 857 від 07.08.1997р. «Про продаж житлових приміщень громадянам м. Львова у випадках не передбачених ст. 54 Житлового кодексу України», дозволено продаж житлових приміщень використання яких не регламентовано ст. 54 Житлового кодексу України, та затверджено розрахунок вартості за покращення житлових умов громадян шляхом продажу вільних житлових приміщень згідно додатку. Вказана ухвала є обовязковою до виконання в силу ст.144 Конституції України.

У відповідністю з даною ухвалою позивачем здійснено викуп (оплатне приєднання) суміжних з належною їй квартирою кімнат під індексами 21-1 площею 10,0 кв.м. та 21-2 площею 18,7 кв.м., що доводиться квитанцієювід 15 жовтня 2015р. про здійснення позивачем оплати в міський бюджет Галицького району м. Львова 34864,76 грн. за приєднання приміщень квартири № 23 на вул. І. Федорова, 29 у м. Львові.

В силу ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

В матеріалах справи наявні проект перепланування квартири №23 з приєднанням приміщень під інд. 21-1 та інд. 21-2 в житловому будинку №29 на вул. І. Федорова у м. Львові та звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку та зокрема квартири №23 на вул. І. Федорова, 29 у м. Львові, якими передбачається здійснення перепланування квартири №23 з приєднанням приміщень під інд. 21-1 та інд. 21-2 в житловому будинку №29 на вул. І. Федорова у м. Львові у відповідності з Державними будівельними нормами.

Згідно даних технічного паспорта квартира АДРЕСА_2 після переплануваня складається з двох житлових кімнат площею 46,50 кв.м., кухні та комунальних вигод, з коморою в підвалі площею 6,2 кв.м. Загальна площа квартири 92,70 кв.м.

Виходячи з наведених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здісненні.

З матеріалів справи випливає, що відповідачем порушується право власності позивача.

В силу ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальним способом захисту права власності, у випадку його оспорення або невизнання, згідно ст. 392 ЦК України, є його визнання судом.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ст. 11 ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем на підтвердження своєї позиції не доведено обставин наявності у позивача заборгованості. Разом з цим предметом розгляду в даній справі не є стягнення заборгованості за виконані роботи.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено порушення відповідачем права позивача на житло, наявні підстави для його захисту.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 158, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі, ст. 41, 124, 144 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 321, 328, 382, 391, 392 Цивільного кодексу України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити:

Зобовязати ОСОБА_2 звільнити квартиру АДРЕСА_1 та суміжні з нею приміщення площею під індексами 21 1та 21-2;

Визнати за ОСОБА_1 право на приєднання до належної їй квартири АДРЕСА_1 кімнати площею 10,0 кв.м. під індексом 21 1, та кімнати площею 18,7 кв.м. під індексом 21-2 на четвертому поверсі будинку № 29 по вул. І Федорова у м. Львові.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 23 загальною площею 92,70 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат площею 46,50 кв.м., кухні та комунальних вигод, з коморою в підвалі площею 6,2 кв.м. в будинку № 29 по вул. І. Федорова у м. Львові.

Рішення суду може бути переглянуто Франківським районним судом м. Львова за заявою відповідача, яка подається в порядку передбаченому ст. 228 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст.294 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Франківського

районного суду м.Львова: ОСОБА_9