Справа № 202/5993/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 15 квітня 2014 року між нею і ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого вона позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 1700 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути вказану суму 15 липня 2014 року, проте відповідач борг повернула частково в розмірі 300 доларів США. Отже, на теперішній час сума боргу складає 1400 доларів США. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в загальному розмірі 63107,66 грн., з яких: 36358 грн. - еквівалент неповернутої суми позики, 2390,66 грн. - 3 % річних за період з 16.07.2014 року по 22.09.2016 року включно, 24359 грн. - інфляційне збільшення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що 15 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 А.О. був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у власність грошові кошти в розмірі 1700 доларів США, а остання зобов'язалася повернути таку ж суму коштів 15 липня 2014 року, що підтверджується розпискою.

Відповідач належним чином свої зобов'язання не виконала, на час розгляду справи сума боргу складає 1400 доларів США.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконала, суму боргу повністю не повернула, суд вважає, що позов у частині стягнення з відповідача суми боргу та 3 % річних від простроченої суми є обґрунтованим.

Станом на час розгляду справи еквівалент 1400 доларів США відповідно до офіційно встановленого НБУ курсу гривні до долара США складає 36416,47 грн. (1400 х 2601,1762/100).

Крім того, 3 % річних від простроченої суми за період з 16 липня 2016 року по 22 вересня 2016 року складають 92,05 доларів США (1400 х 3% : 365 дн. х 800 дн.), що еквівалентно 2394,38 грн.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення в відповідача суми боргу в розмірі 36358 грн. та 3 % річних у розмірі 2390,66 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути в межах заявлених позовних вимог суму боргу в розмірі 36358 грн. та 3 % річних у розмірі 2390,66 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення в розмірі 24359 грн., то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні.

Тому норми частини 2 статі 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

Приймаючи до уваги, що між сторонами укладений договір позики в іноземній валюті доларах США, до цих правовідносин не застосовується закон, що регулює порядок сплати боргу, визначеного договором у гривні.

Таким чином, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при зверненні до суду з цим позовом витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 387 грн. 48 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 36358 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2390 грн. 66 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 387 грн. 48 коп., а всього 39136 (тридцять девять тисяч сто тридцять шість) грн. 14 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко