Справа № 2-8785/11
Провадження № 4-с/201/96/2016
УХВАЛА

Іменем України

20 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., при секретарі Гоц Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про виправлення помилки у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 4 ч. 1 ст. 47) від 24.04.2013 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу, зобов'язання начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Єремєєва О.О., усунути порушення вимог закону шляхом винесення відповідної постанови про скасування постанови державного виконавця Єремєєвої О.О., від 24.04.2013 ВП №32563628 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про виправлення помилки у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 4 ч. 1 ст. 47) від 24.04.2013 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу, зобов'язання начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Єремєєва О.О., усунути порушення вимог закону шляхом винесення відповідної постанови про скасування постанови державного виконавця Єремєєвої О.О., від 24.04.2013 ВП №32563628 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу (з урахуванням уточнених вимог заяви).

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУІО від 14.05.2012 № 32563628 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 04.04.2012 №2-8785/11 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в загальному розмірі 1 143 957,61 грн. Вказаною постановою накладено арешт на майно ОСОБА_3

24.04.2013 державним виконавцем винесено постанову ВП №32563628 про повернення виконавчого листа стягувачу. У п. 2 резолютивної частини постанови вказано про припинення чинності арешту майна боржника, скасування інших заходів примусового виконання рішення.

На підставі ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» він звернувся до Ленінського ВДВС із заявою від 28.07.2015 про видачу копії постанови для пред'явлення до органів, які здійснюють зняття арешту.

Листом від 03.08.2015 №32563628/7 Ленінським ВДВС надано копії постанови від 24.04.2013 ВП №32563628, але іншого змісту, аніж вона повинна бути. В даній постанові не було вказано про зняття арешту. Отже, державний виконавець змінила заднім числом зміст постанови від 24.04.2013 ВП №32563628.

З метою встановлення дійсного змісту постанови від 24.04.2013 ВП №32563628 він звернувся до Департаменту державної виконавчої служби. З відповіді Управління державної виконавчої служби від 21.09.2015 № Д-1797-02 він дізнався про існування додатку до постанови від 24.04.2013 ВП №32563628 постанови, якої до першої постанови внесені зміни.

Додаткова постанова відсутня в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та в матеріалах виконавчого провадження станом на серпень 2015 року, що виявлено було під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Таким чином, державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУІО ОСОБА_2 заднім числом виготовлено постанову про внесення зміни до постанови про повернення виконавчого документа від 24.04.2013 ВП №32563628.

Додаткова постанова не має обов'язкових реквізитів, оскільки не затверджена начальником Ленінського ВДВС шляхом підписання або видання організаційно-розпорядчого документа. Вважає, що державний виконавець діяв із порушенням вимог ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», тому просить вимоги скарги задовольнити.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглядавати без його участі, вимоги скарги просив задовольнити.

Представник Ленінського ВДВС, державний виконавець Ленінського ВДВС в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на скаргу, в якому відзначив, що на підставі заяви стягувача - ПАТ КБ «ПриватБанк» та оригіналу виконавчого документу, державним виконавцем винесена постанова від 14.05.2012 про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно .

Згідно ст. ст. 42, 48, 82 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем був надісланий запит до стягувача про авансування витрат, пов'язаних з проведенням розшуку майна боржника. Від стягувача надійшла заява про відмову від авансуванні витрат. Тому, на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу, про що винесена постанова від 24.04.2013.

У відповідності до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Наслідки завершення виконавчого провадження вказані у ст. 50 Закону і при повернення виконавчого документу стягувачу арешт з майна боржника не знімається.

Враховуючи, що будь-яких фактичних даних щодо виконання боржником виконавчого документу у державного виконавця відсутні, тому немає підстав для скасування арешту. Оскільки постанови державного виконавця виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у якому документ створюються за шаблонами, а технічне забезпечення (зміни шаблонів, додатків, тощо) здійснюється безпосередньо «Інформаційним центром» Міністерства юстиції України, у державного виконавця не має можливості вести зміни до постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Державним виконавцем була виявлена помилка у постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві, а саме, припинення чинності арешту майна боржника. З метою виправлення недоліку була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу без припинення чинності арешту майна боржника. З матеріалів виконавчого провадження та фактичних даних у справі не вбачалося, що рішення суду виконано.

Зважаючи на вимоги ст. ст. 47, 50, 83 Закону України «Про виконавче провадження» скасування арешту, який згідно до положення ст. 57 цього Закону накладався для реального забезпечення виконання рішення суду, може унеможливити у подальшому його примусове виконання через ризик відчуження майна боржником. Вважає, що дії державного виконавця є обґрунтованими та законними, тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Представник стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зацікавлені особи боржники ОСОБА_4 та ОСОБА_6 або їх представники також в судове засідання не зявилися, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Ленінському ВДВС перебував виконавчий лист № 2-8785/11 виданий 04.04.2012 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в загальному розмірі 1 143 957,61 грн

Старшим державка виконавцем Ленінського ВДВС ОСОБА_2 винесена постанова від 14.05.2012 про відкриття виконавчого провадження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржнику ОСОБА_3 (а.с.8, 9).

Згідно ст. ст. 42, 48, 82 Закону України «Про виконавче провадження» державна виконавцем був надісланий запит до стягувача про авансування витрат, пов'язаних з проведенням розшуку майна боржника. Від стягувача надійшла заява про відмову від авансуванні витрат.

У звязку із тим, що стягувач відмовився від авансування витрат, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 24.04.2013р. виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с. 14).

В матеріалах справи міститься постанова державного виконавця від 24.04.2013, якою на підставі ст. 83 Закону виправлено помилку у постанові про повернення виконавчого документу, а саме, замість виправлено запис «припинити чинність арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішень» на запис «арешт залишити чинним».

Як зазначає державний виконавець, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» при повернення виконавчого документу стягувачу арешт з майна боржника не знімається, а стягувач наділений правом повторно пред'явити виконавчий документ, тому скасування арешту може унеможливити виконання рішення, ним особисто прийнята постанова про виправлення помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із ч. 2 цієї статті у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З викладеного вище вбачається, що статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту у випадку завершення виконавчого провадження у звязку з поверненням виконавчого документа стягувачу згідно статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 83 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено здійснення контролю за законністю виконавчого провадження

Так, відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 3 ст. 83 Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

З наведених норм випливає, що у межах встановлених законом повноважень державний виконавець може виправити граматичні чи арифметичні помилки.

Як видно зі спірної постанови, виправлення стосується припинення чинності арешту майна зроблено з підстав невідповідності рішення державного виконавця вимогам закону ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», яка не передбачає знаття арешту у випадку завершення виконавчого провадження у звязку з поверненням виконавчого документа стягувачу згідно статті 47 Закону. Тому вчинені державним виконавцем виправлення не є граматичною чи арифметичною помилкою.

Проте, усунення вказаного порушення може бути зроблено лише начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями державного виконавця шляхом винесення начальником відповідної постанови, скасування постанови (їх частини), зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом тощо.

Згідно із п.п. 10.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802, начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

За результатами перевірки виконавчого провадження виноситься постанова про перевірку виконавчого провадження, у якій, серед іншого, зазначаються висновок з урахуванням вимог чинного законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, особа, яку зобовязано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що посадові особи, у т.ч. державні виконавці, діють в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець, вносячи виправлення щодо припинення чинності арешту у постанову від 24.04.2013р. про повернення виконавчого документу стягувачу діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Не є обґрунтуванням законності постанови державного виконавця посилання на те, що скасування арешту, унеможливить примусове виконання рішення суду, адже ці посилання не гуртуються на законі, а є лише власним висновком державного виконавця щодо наслідків своїх дій.

Згідно із п. 18 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про виправлення помилки у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 4 ч. 1 ст. 47) від 24.04.2013 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу, зобов'язання начальника Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Єремєєва О.О., усунути порушення вимог закону шляхом винесення відповідної постанови про скасування постанови державного виконавця Єремєєвої О.О., від 24.04.2013 ВП №32563628 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу задовольнити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 про виправлення помилки у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 4 ч. 1 ст. 47) від 24.04.2013 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Зобов'язати начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Єремєєва О.О., усунути порушення вимог закону шляхом винесення відповідної постанови про скасування постанови державного виконавця Єремєєвої О.О., від 24.04.2013 ВП №32563628 щодо заміни запису «припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішень» на «арешт залишити чинним» у постанові від 24.04.2013 ВП №32563628 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Наумова