УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору від 1 квітні 2008 року банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 99 400грн на термін до 1 квітня 2018 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Позивач указує, що ОСОБА_3 своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 4 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 273 122 грн 73 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 105 934 грн 93 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 25 630 грн 74 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1 059 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 127 254 грн 01 коп.; штрафу в сумі 250 грн (фіксована частина); штрафу в сумі 12 993 грн 94 коп. (процентна складова).

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 4 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 1 квітня 2008 року, станом на 4 вересня 2015 року в сумі 273 122 грн 73 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 105 934 грн 93 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 25 630 грн 74 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1 059 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 127 254 грн 01 коп.; штрафу в сумі 250 грн (фіксована частина); штрафу в сумі 12 993 грн 94 коп. (процентна складова). Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із відсутності підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_3 виконував та продовжує виконувати свої зобов'язання в повному обсязі перед банком зі сплати заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, обгрунтовано виходив із того, що строк дії договору не сплинув, ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором у повній мірі не виконав, а тому є підстави для дострокового стягнення з нього грошових коштів за цим договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Судом установлено, що 1 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 1 квітня 2008 року по 1 квітня 2018 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 111 470 грн на наступні цілі: у розмірі 99 400 грн на споживчі цілі, а також 12 070 грн на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 вказаного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,38% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 8.2 вказаного договору.

Пунктом 8.1 кредитного договору визначено, що позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 1 775 грн 92 коп. згідно графіку погашення кредиту з 1 по 5 число кожного місяця.

18 грудня 2012 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1, за умовами якої банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 1 квітня 2008 року по 1 квітня 2018 року включно, у вигляді поновлювальної лінії у розмірі 167 543 грн 06 коп. на наступні цілі: у розмірі 99 400 грн на споживчі цілі, а також у розмірі 68 143 грн 06 коп. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 23% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 18 грудня 2012 року, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 договору.

1 квітня 2008 року було укладено договір страхування майна із страховим платежем у розмірі 710 грн та договір особистого страхування із страховим платежем у розмірі 497 грн, разом 1 207 грн.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору у суму кредиту включено 12 070 грн на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору.

Відповідно до п.2.1.3 кредитного договору позичальник доручає банку щорічно за рахунок кредитних коштів перераховувати необхідну суму страхових платежів згідно договорів страхування. Таке перерахування не здійснюється у випадку пред'явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дати їхньої сплати, передбачених договорами страхування.

Дані договори страхування (і особистий, і авто) між відповідачем та ПАТ СК «Інгосстрах» укладені із щорічною подальшою пролонгацією на 1 рік до повного погашення кредитної заборгованості (п. 11 договір особистого страхування та п. 9 договору страхування авто), при сплаті наступних страхових платежів даний договір пролонгується на такий же строк - до повного погашення кредитної заборгованості, а сплата страхових платежів обов'язково здійснюється банком у разі несплати самим позичальником.

Судом установлено, що до 1 квітня 2014 року позичальником не було надано документів, які підтверджують сплату чергових страхових платежів, банк 31 березня 2014 року та в послідуючому 31 березня 2015 року сплатив за ОСОБА_3 страхові платежі в сумі по 1 207 грн, які були враховані в суму кредиту із відповідним збільшенням щомісячних платежів.

Згідно із п. 2.2.7 кредитного договору позичальник зобов'язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і позичальник зобов'язується сплатити пеню відповідно до п. 8.4 даного договору.

Додатковою угодою № 1 від 12 грудня 2012 року до кредитного договору встановлено щомісячний платіж у сумі 4 162 грн 84 коп. з періодом сплати з 1 по 5 число кожного місяця.

Як убачається із розрахунку заборгованості (наданого банком), а також із платіжних документів (наданих позичальником), починаючи із 4 січня 2013 року останнім вносились щомісячні платежі в розмірі від 4 163 до 4 200 грн у строки передбачені додатковою угодою. Однак, позичальником з квітня 2014 року при внесенні щомісячних платежів не були враховані оплачені банком страхові платежі (1 207 грн - 31 березня 2014 року та 1 207 грн - 31 березня 2015 року), тобто позичальник порушив умови укладеної між сторонами угоди.

У зв'язку із зазначеним порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 4 вересня 2015 року має заборгованість, яка за розрахунком банку, становить 273 122 грн 73 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 105 934 грн 93 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 25 630 грн 74 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1 059 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 127 254 грн 01 коп.; штрафу в сумі 250 грн (фіксована частина); штрафу в сумі 12 993 грн 94 коп. (процентна складова).

Апеляційний суд, установивши що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язків за кредитним договором, банк мав право вимагати дострокового погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 273 122 грн 73 коп.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська