Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/798/16-ц
Провадження № 2/499/475/16
У Х В А Л А

Іменем України

"09" вересня 2016 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши заяву приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба народів» забезпечення позову у справі за позовом до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «БТК АГРО», державного реєстратора Іванівської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_2, третя особа відділ Держгеокадастру в Іванівському районі Одеської області про визнання договору оренди землі недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ПСП «Дружба народів» подано заяву про забезпечення позову, обгрунтовуючи свої вимоги такими обставинами.

ПСП «Дружба народів» звернулось з позовом до ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю «БТК АГРО», державного реєстратора Іванівської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_2, третя особа відділ Держгеокадастру в Іванівському районі Одеської області про визнання договору оренди землі недійсним, оскільки земельна ділянка яка є предметом новоукладеного та зареєстрованого договору оренди між відповідачами вже знаходиться у оренді у ПСП «Дружба народів», згідно зареєстрованого договору оренди, строк дії якого не сплинув. Але при обїзді полів працівниками ПСП «Дружба народів», зокрема земельної ділянки, яка належить відповідачці невідомі особи ведуть сільськогосподарські роботи, що свідчить про реальну загрозу заподіяння дуже значної шкоди позивачеві, оскільки позбавлення підприємства землі, в яку на протязі тривалого часу вкладались значні ресурси, призведе до величезних збитків та зробить неможливим виконання рішення у випадку визнання договору оренди землі недійсним. Позивач просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_1 та ТОВ «БТК АГРО» чи їх працівникам або найнятим особам вчиняти будь які сільськогосподарські та не сільськогосподарські роботи на земельній ділянці з кадастровим номером № :01:001:0857.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розяснено, що суди повинні звернути увагу на те, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь якої з осіб, котрі беруть у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд розглянувши дану заяву, дослідивши документи долучені до позовної заяви приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб , які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Частина друга ст..151 ЦПК України передбачає, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини в звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункту 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи свої доводи позивач підтверджують копією договору оренди укладеним між позивачем та відповідачкою та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав, з якої вбачається, що на одну і ту ж земельну ділянку зареєстровано й інший договір оренди з іншою стороною в якості орендаря.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,

прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже судом вбачається, що між сторонами існує реальний спір, також суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, що призведе до порушення прав позивача.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд вважає, що задля захисту прав позивача необхідно заборонити ОСОБА_1 та ТОВ «БТК АГРО» чи їх працівникам або найнятим особам вчиняти будь які сільськогосподарські та не сільськогосподарські роботи на земельній ділянці з кадастровим номером № :01:001:0857, яка належить ОСОБА_1.

До такого висновку суд приходить, виходячи з розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, оскільки такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба народів» про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 та ТОВ «БТК АГРО» чи їх працівникам або найнятим особам вчиняти будь які сільськогосподарські та не сільськогосподарські роботи на земельній ділянці з кадастровим номером № :01:001:0857, яка належить ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3