233 № 233/6954/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

при секретарі Махоті О.В.,

за участю

позивача -

відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину, -

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок злочину, в якій позивачка зазначила, що 22 квітня 2015 року відповідач проникнув до її квартири та заволодів належними їй грошовими коштами в сумі 3000 грн., заподіявши матеріальний збиток на вказану суму, що встановлено вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року. Цивільний позов у кримінальному провадженні нею не було заявлено. Просила стягнути з відповідача на її користь завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 3000 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з*явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує (а.с. 2).

Відповідач ОСОБА_2, допитаний у порядку судового доручення за місцем відбування покарання за вироком суду, позовні вимоги визнав, про що надав письмову заяву (а.с. 17).

Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено в ході судового розгляду, за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року у кримінальному провадженні № 233/3134/15-к ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України. Вирок суду набрав законної сили 28 липня 2015 року.

При розгляді кримінальної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 22 квітня 2015 року приблизно об 11-00 годині, з метою відкритого викрадення чужого майна прийшов до квартири за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул.. Громова, 5-82, подзвонив у квартиру, двері якої йому відкрила ОСОБА_1, та застосовуючи до останньої насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров*я, штовхнув її у вищевказану квартиру, та сам шляхом вільного доступу проник до квартири ОСОБА_1, де, діючи відкрито, умисно, повторно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами останньої в сумі 3000 грн., які знаходились у шафі в приміщенні спальні, заподіявши останній матеріальний збиток на зазначену суму.

Відповідно до ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З урахуванням п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі від 18 грудня 2009 року № 14 відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Той факт, що відповідачем ОСОБА_2 22 квітня 2015 року завдано матеріальної шкоди позивачці ОСОБА_3 в розмірі 3000 грн., встановлений вироком суду, не оспорювався відповідачем, а тому не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у добровільному порядку відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача, потерпілої від злочину, матеріальна шкода не відшкодувалася, а так само, цивільного позову у кримінальному провадженні ОСОБА_1 не було заявлено.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі, встановленому вироком суду та в межах позовних вимог, підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги є законними та обґрунтованими та повністю підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 30, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 13 травня 1977 року в м. Костянтинівка Донецької області, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_2, матеріальні збитки в сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок злочину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: