Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/5106/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Номер провадження 22-ц/778/620/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору позики удаваним таким, що приховував договір комісії та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнював до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору позики удаваним таким, що приховував договір комісії та визнання права власності.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 10 грудня 2008 року ОСОБА_7 надав відповідачу ОСОБА_5 грошові кошти та отримав від неї розписку про отримання позики у розмірі 120000 доларів США, що на день надання розписки за офіційним курсом Національного Банку України становило 891600,00 грн.

У розписці сторони досягли згоди про те,що грошові кошти ОСОБА_5 отримані на придбання спорткомплексу за адресою м. Запоріжжя вул. Перемоги 66-В, вартість придбання з оформленням права власності та укладанням договору не більше ніж 891600 грн. В подальшому він уповноважив ОСОБА_5 на укладання договору купівлі-продажу від його імені, шляхом видачі їй відповідної довіреності.

ОСОБА_5 не дочекавшись отримання довіреності уклала договір від власного ім'я з метою отримання права власності, при цьому, так як вартість придбаного нерухомого майна менша ніж сума отриманої від нього, залишок безпідставно присвоєний.

Позивач вважає, що вказаний договір позики є удаваним та приховував дійсні наміри сторін на укладання договору комісії, оскільки сторони домовилися, що позивач доручає ОСОБА_5 від її імені, але за його рахунок та в його інтересах, придбати спорткомплекс за адресою м. Запоріжжя вул. Перемоги 66-В. Дійсну правову природу правочину відповідач приховала, оскільки позивач не мав можливості придбати особисто вказану нерухомість, факт передачі грошових коштів оформив розпискою з правом повернення грошових коштів за першою вимогою.

Позивач ОСОБА_8 неодноразово усно звертався до ОСОБА_5 з метою переоформлення на нього об'єкту нерухомості, однак позитивного вирішення це питання не знайшло.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати договір позики від 10 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 як позикодавцем та ОСОБА_5 як позичальником - удаваним, та таким що приховував договір комісії; визнати дійсним договір комісії від 10 грудня 2008 року укладеним між ОСОБА_7 як комітентом та ОСОБА_5 як комісіонером на придбання недобудованої будівлі спорткомплексу літ. В-4, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги. 66-В; визнати за ОСОБА_4 право власності на недобудовану будівлю спорткомплексу літ. В-4. яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 66-в, придбаним на підставі договору комісії; стягнути з відповідачів грошові кошти які складають різницю між вартістю придбань об'єкта нерухомості та отриманою сумою грошових коштів від позивача, а саме 463900 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано договір позики від 10 грудня 2008 року укладений між ОСОБА_4 як позикодавцем та ОСОБА_5 як позичальником удаваним, таким що приховував договір комісії.

Визнано дійсним договір комісії від 10 грудня 2008 року укладеним між ОСОБА_4 як комітентом та ОСОБА_5 як комісіонером придбання недобудованої будівлі спорткомплексу літ. В-4, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 66-в.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на недобудовану будівлю спорткомплексу літ. В-4, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 66-в.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти які складають різницю між вартістю придбання обєкта нерухомості та отриманою сумою грошових коштів від ОСОБА_4 в розмірі 463900 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду прокурор Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивач визнавши право власності в судовому порядку на нерухоме майно, уникнув обовязку щодо сплати загальнообовязкового збору, внаслідок чого Державний бюджет України втратив можливість отримання додаткових коштів. Зазначив, що Пенсійний фонд здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством, стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Незважаючи на те, що оскаржуване рішення порушує інтереси держави, самостійно Управлінням Пенсійного фонду України воно не оскаржено, тому прокуратура Орджонікідзевського району м. Запоріжжя вважає за необхідне захистити інтереси держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши питання щодо вирішення оскаржуваним рішенням питань про права і обовязки апелянта, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року визнано договір позики від 10 грудня 2008 року, що укладений між ОСОБА_4, як позикодавцем та ОСОБА_5, як позичальником удаваним, та таким що приховував договір комісії. Визнано дійсним договір комісії від 10 грудня 2008 року укладеним між ОСОБА_4 як комітентом та ОСОБА_5 як комісіонером придбання недобудованої будівлі спорткомплексу літ. В-4, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 66-в. Визнано за ОСОБА_4 право власності на недобудовану будівлю спорткомплексу літ. В-4, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 66-в. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти які складають різницю між вартістю придбання обєкта нерухомості та отриманою сумою грошових коштів від ОСОБА_4 в розмірі 463900 грн. (т.1 а.с. 103-105).

В апеляційній скарзі прокурор Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 зазначає, що зазначеним рішенням суду порушуються права держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області, оскільки позивач ОСОБА_4, визнавши право власності у судовому порядку на нерухоме майно, уникнув обовязку щодо сплати загальнообовязкового збору, внаслідок чого Державний бюджет України втратив можливість отримання додаткових коштів.

Однак, на підтвердження зазначеного апелянтом не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 57-60 ЦПК України, які б підтверджували, що рішенням суду порушуються права та обовязки Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області. Не надано доказів, який розмір спричинених державі збитків, чи нараховувалися ці платежі Пенсійним фондом України в Вільнянському районі Запорізької області ОСОБА_4, а він ухилився від їх сплати та чи втрачена можливість їх отримання шляхом стягнення з ОСОБА_4 вказаних платежів.

Із наданого начальником управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області клопотання від 08.02.2016 року вбачається, що Пенсійний фонд України в Вільнянському районі Запорізької області до отримання копії апеляційної скарги прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя не проінформаний про наявність рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року.

Просить розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Управління та вирішення даної справи покладає на розсуд суду.

Виходячи з встановлених обставин, матеріалів справи, апеляційний суд вбачає, що рішення суду першої інстанції від 12 грудня 2014 року не може бути предметом апеляційного перегляду за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області, оскільки даним рішенням суду не вирішувалося питання про права та обовязки держави в особі Управління Пенсійного фонду України.

При ухваленні рішення за позовом про визнання договору позики удаваним та визнання права власності на обєкт нерухомості не могло вирішуватися питання про стягнення будь-яких обовязків платежів, які підлягають сплаті до Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області, оскільки це питання не відноситься до предмету спору та знаходиться поза визначеними ст. ст.3,11 ЦПК України межами розгляду справи.

Крім того, питання щодо стягнення платежів до Пенсійного фонду України в силу ст. 15 ЦПК України не відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції, який розглянув справу.

У разі встановлення необхідності сплати таких платежів, ні Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області, ні прокурор в його інтересах, не позбавлений права предявлення такого позову до особи, яка повинна сплатити такий платіж.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що прокурор Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області відповідно до вимог ст. 292 ЦПК України не має права на апеляційне оскарження рішення суд від 12 грудня 2014 року, тому відсутні підстави для розгляду його апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України, щодо кола осіб, які мають право апеляційного оскарження судового рішення, та у відповідності до розяснень п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008р. «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», де зазначено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

В даній справі за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області вирішувалося питання про відкриття апеляційного провадження у справі, коли суд не мав змоги повно та всебічно дослідити питання наявності у Управління Пенсійного фонду України в інтересах якого діє прокуратура Орджонікідзевського району м. Запоріжжя права апеляційного оскарження рішення суду, тому справу було призначено до розгляду.

В даному судовому засіданні колегія суддів дійшла переконання про відсутність у прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області права апеляційного оскарження рішення суду, як особами, які не брали участі у справі, про права та обов'язки яких суд першої інстанції питання не вирішував.

Виходячи з викладеного, оцінка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції даватися не може, а апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» N 3674-VI від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За наявності клопотання про повернення судового збору, сплачений прокуратурою при подачі апеляційної скарги судовий збір, ухвалою судді буде повернений.

Керуючись ст. ст. 292, 297, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: