АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2665/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2541/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" про стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 13 145,60 грн. та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2015 року з урахуванням ухвали про виправлення описки та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року, з поміж іншого, визнано незаконним та скасовано наказ №21 від 30 березня 2015 року про його звільнення з посади терміста в Публічному акціонерному товаристві «Полтавський машинобудівний завод» за прогул без поважних причин за п. 4 статті 40 КЗпП України.

Визнано розірваним трудовий договір, оформлений наказом №17 від 20 березня 2014 року, укладений з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» з ініціативи працівника на підставі заяви від 24 березня 2015 року про звільнення в звязку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України з 06 квітня 2015 року.

Змінено дату та формулювання причини його звільнення з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» в звязку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України з 06 квітня 2015 року та зобовязано ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» внести запис у трудову книжку ОСОБА_4 в звязку із зміною дати та формулювання причин звільнення.

Вирішено питання про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з червня 2014 року по жовтень 2015 року та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей самий період.

Вказував, що повний розрахунок з ними було проведено лише 26 квітня 2016 року, а тому стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку за період, що не був стягнений за вищевказаними рішеннями судів, тобто з жовтня 2015 року по квітень 2016 року.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 7179,52 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Київського районного суду від 12 серпня 2016 року стягнуто з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 1166,66 грн. на правову допомогу.

Не погодившись із рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, просив скасувати його в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме помилкове визначення періоду стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №21 від 30 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади терміста в Публічному акціонерному товаристві «Полтавський машинобудівний завод» за прогул без поважних причин за п. 4 статті 40 КЗпП України.

Визнано розірваним трудовий договір, оформлений наказом №17 від 20 березня 2014 року, укладений між ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» та ОСОБА_4 з ініціативи працівника на підставі заяви від 24 березня 2015 року про звільнення в звязку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України з 06 квітня 2015 року.

Змінено дату та формулювання причини звільнення ОСОБА_4 з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» в звязку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України з 06 квітня 2015 року та зобовязано ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» внести запис у трудову книжку ОСОБА_4 в звязку із зміною дати та формулювання причин звільнення.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» №35 від 03 березня 2015 року про оголошення догани ОСОБА_4

Стягнуто з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 660 грн. 43 коп. втрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 790 грн. 46 коп. заробітної плати з врахуванням індексації заробітної плати за період з червня 2014 року по березень 2015 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 6 067 грн. 20 коп. вихідної допомоги.

Стягнуто з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 15 168 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунків з працівником.

Стягнуто з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 15 168 грн. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 листопада 2015 року виправ-лено арифметичні помилки, допущені в рішенні Київського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2015 року, а саме зазначено: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 14 662 грн. 40 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунків з працівником; стягнути з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 14 662 грн. 40 коп. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

14 січня 2016 року рішенням Апеляційного суду Полтавської області було вирішено змінити рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2015 року по справі № 552/2337/15-ц, в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за весь час затримки розрахунків з працівником, зменшивши визначений судом розмір з 14 662 грн. 40 коп. до 14 257 грн. 92 коп.; в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, зменшивши визначений судом розмір з 14 662 грн. 40 коп. до 14 257 грн. 92 коп.; в іншій частині рішення суду - залишено без змін.

Відповідно до ст. 117 ЦПК України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ПАТ «Полтавський машинобудівельний завод» середнього заробітку за час затримки розрахунку із ОСОБА_4 Апелянтом рішення місцевого суду не оскаржується.

Проте, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток за час затримки розрахунку з позивачем підлягає стягненню за період з 14 січня 2016 року по 26 квітня 2016 року.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №6-144ц13 від 29.01.2014 року, яка згідно зіст. 360-7 ЦПКУкраїн є обовязковою для судів, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбаченістаттею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченоїстаттею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Також згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-76цс14 від 02.07.2014 року відповідно достатті 116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зістаттею 117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, стягуючи з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку із працівником за період з 14 січня 2016 року по 26 квітня 2016 року, суд першої інстанції позбавив ОСОБА_4 права на відшкодування середнього заробітку за період з 22 жовтня 2015 року по 14 січня 2016 року.

Як було встановлено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року,яке набрало законної сили, середня заробітна плата ОСОБА_4 становить 101,12 грн. на день.

Таким чином, на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 101,12 грн.* (6 днів за жовтень 2015 року + 21 день за листопад 2015 року + 23 дні за грудень 2015 року + 19 днів за січень 2016 року + 21 день за лютий 2016 року + 23 дні за березень 2016 року + 17 днів за квітень 2016 року) = 13 145,60 грн.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалено помилкове рішення, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи, що додаткове рішення Київського районного суду від 12 серпня 2016 року, яким вирішено питання про розподіл судових витрат, повязане із оскаржуваним рішенням, то воно підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. ст. 79, 84 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати особи на правову допомогу.

Як підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордера №04/07 від 04 липня 2016 року (а.с. 43) ОСОБА_4 сплатив за надання йому адвокатом ОСОБА_2 правової допомоги у розмірі 2100 грн.

Вказаний розмір оплаченої позивачем правової допомоги відповідає ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2016 року та додаткове рішення Київського районного суду від 12 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" про стягнення середнього заробітку задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час затримки розрахунку у розмірі 13 145,60 грн. та 2100 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтавський машинобудівний завод" на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_5

--//-- ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1