Справа № 466/174/15 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/4478/16 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота&nbsp; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

при секретарі: Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Укрінбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ПАТ «Укрінбанк», з участю третіх осіб ОСОБА_9 та Приватного нотаріуса ЛМНО Футорянської О.А., про визнання договору недійсним,-

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ПАТ «Укрінбанк», з участю третіх осіб ОСОБА_9, Приватного нотаріуса ЛМНО Футорянської О.А. про визнання недійсним договору.

Визнано недійсним договір іпотеки від 27 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Футорянською О.А., зареєстрований в реєстрі за №6453 зі змінами та доповненнями.

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, тип обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3793249, зареєстровано 27 вересня 2006 року 14:48:59 за №3793249 реєстратором: Футорянська О.А., 79060, АДРЕСА_2, НОМЕР_1, підстава обтяження договір іпотеки, 6453, 27 вересня 2006 року, Футорянська О.А., об'єкт обтяження квартира за адресою АДРЕСА_1, номер РПВН НОМЕР_2.

Виключено із Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, номер РПВН НОМЕР_2, реєстраційний номер обтяження №3798206, тип обтяження: іпотека, зареєстрованого 7 листопада 2007 року 12:30:46 реєстратором: приватний нотаріус Футорянська О.АДРЕСА_2, НОМЕР_1, підстава обтяження повідомлення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою, 19/2054, 6 листопада 2007 року, ЛФ АТ «Укрінбанк».

Рішення суду оскаржило ПАТ «Укрінбанк».

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасуванти оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, щоєдиною підставою для задоволення позову позивачів є наявність рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25 травня 2000 року. Зазначає, що судом зупинялося провадження у справі, однак воно було відновлено за клопотанням представника позивача. Вказує, що відновлення провадження було передчасним, оскільки на рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року було подано касаційну скаргу, за якою відкрито касаційне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що 27 вересня 2006 року між АТ «Україський інноваційний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Україський інноваційний банк») та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №6453 зі змінами та доповненнями, внесенимими договором від 24 жовтня 2007 року.

На підставі даного договору в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, тип обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3793249, зареєстровано 27 вересня 2006 року 14:48:59 за №3793249 реєстратором приватний Футорянська О.А., Львівський міський, 79060, АДРЕСА_2, НОМЕР_1, підстава обтяження договір іпотеки, 6453, 27 вересня 2006 року, Футорянська О.А., об'єкт обтяження квартира за адресою АДРЕСА_1, номер РПВН НОМЕР_2. Також внесено в Державний реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, номер РПВН НОМЕР_2, реєстраційний номер обтяження №3798206, тип обтяження: іпотека, зареєстрованого 7 листопада 2007 року 12:30:46 реєстратором: приватний нотаріус Футорянська О.АДРЕСА_2, НОМЕР_1, підстава обтяження повідомлення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою, 19/2054, 6 листопада2007 року, ЛФ АТ «Укрінбанк».

Відповідно до п. 1.2.1 вказаного договору, предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1.

У п.2.1 договору іпотеки зазначено, що вказана квартира належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дольницькою Л.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, 25 травня 2000 року за Р.№2158.

Є встановленим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 28 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25 травня 2000 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дольницькою Л.М., зареєстрований за №2158, та прихований ними договір застави цієї квартири.

Відповідно до ст. 59 Цивільний кодекс Української РСР (який діяв на час укладення договору купівлі-продажу квартири) угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладення.

На момент укладання іпотечного договору ОСОБА_6 не був власниками майна переданого в іпотеку, оскільки з визнанням недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25 травня 2000 року, за яким він став власниками наведеної вище квартири, втрачаються правові наслідки, які випливають з даного договору з моменту його укладення.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві вланості і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ст. 10 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). За правилами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до правил ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недісним, є недійсним з моменту його вчинення.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд прийшов до вірного висновку, що недійсність договору, на підставі якого виникло право власності на передану в іпотеку квартиру, тягне за собою недійсність договору іпотеки, оскільки такий договір передбачає наявність права власності у іпотекодавця на час його укладення. Відсутність права власності іпотекодавця на нерухоме майно на час укладання договору іпотеки, дає підстави визнати такий договір іпотеки недійсним з моменту його укладання.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: