Справа № 199/5592/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свіріній Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в свої інтересах та інтересах малолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: відділ опіки та піклування в особі управління Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення порядку користування квартирою, вселення та визнання права власності ,

В С Т А Н О В И В:

У липні місяці ОСОБА_1. який діє в свої інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: відділ опіки та піклування в особі управління Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення порядку користування квартирою, вселення та визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначив, що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності належить чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Право проживання позивача, його дітей та дружини відповідачі не визнають, на протязі 8 останніх років до квартири не впускають, займають три великих кімнати, позивачу разом з членами сім»ї пропонують зайняти саму малу кімнату 10, 3 м2.

Крім того, відповідачі створюють перешкоди в оформленні позивачем на себе права власності на ? частину квартиру, оскільки не надають для цього йому необхідні документи.

Після уточнення позовних вимог позивач просить визначити його частку у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1; вселити його та дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1; встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому окрему кімнату для проживання з дітьми площею 19, 3 кв.м; усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою та зобовязати інших співвласників не чинити перешкоди у користуванні квартирою.

ОСОБА_4 розгляд вказаного питання покладала на розсуду суду. Суду пояснила, що вона та члени її сім»ї, які разом проживають із нею не чинять перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою, позивач має ключі від квартири, а також вільно та безперешкодно користується квартирою. Крім того, позивач зачинив двері кімнати площею 10, 3 м кв., час від часу навідується до кімнати, нікого в кімнату не впускає. ОСОБА_4 зазначила, що не заперечує також щодо проживання дітей в квартирі, проте вважає, що позивач та члени його сім»ї повинні зайняти кімнату площею 10, 3 кв. м.

ОСОБА_5 суду пояснила, що вона заперечували проти проживання в квартирі дружини позивача, ОСОБА_7 Що стосується позивача, то йому ніхто не забороняє проживати в даній квартирі в кімнаті площею 10, 3 кв. м, яку він раніше займав.

Так, як ОСОБА_5 проживає разом із сином, має хронічне захворювання та займає кімнату жилою площею 19,2 кв. м, то вважає, що вимоги позивача щодо виділення йому в користування цієї кімнати є безпідставними, проти виділення йому кімнати площею 10, 3 кв м не заперечувала.

ОСОБА_6 підтримав думку ОСОБА_4, ОСОБА_5. просив виділити в користування ОСОБА_1 кімнату жилою площею 10, 3 кв. м.

Представник Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради розгляд вказаного питання покладав на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради від 24.02.1999 року , ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1, по 1/5 частині кожному.

04 червня 2000 року ОСОБА_8 помер. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 30.01.2010 року після померлого ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, по 1/4 частині кожному.

Статтею 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику в справах про захист приватної власності» роз»яснив, що в разі неможливості поділу в натурі квартири, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як убачається з матеріалів справи, спірною є чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 83, 5 кв. м жилою площею 48, 6 кв.м.

Враховуючи, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину спірна квартира належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності у рівних долях, тобто ідеальна частка одного співвласника складає ? частину, то позовні вимоги про визначення частки ОСОБА_1 у спільній частковій власності у спірній квартирі є безпідставними та необґрунтованими, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач просить виділити йому в користування кімнату площею 19, 2 кв. м., оскільки він має наміри вселитися разом з дітьми, суд виходить з наступного.

Як вбачається з технічного паспорта на квартиру, вона складається із чотирьох ізольованих кімнат жилою площею 19, 2 кв.м; 11, 4 кв.м; 10, 3 кв.м; 7, 7 кв.м. Оскільки жила площа квартири складає 48, 6 кв. м , то на ідеальну частку у праві власності на квартиру кожної із сторін ( ?) припадає : 48, 6 : 4 = 11, 6 кв. м.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Так, як ОСОБА_1 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3. суд вважає, що позивачу та членам його сім»ї слід виділити в користування кімнату жилою площею 19, 2 кв. м.

Оскільки ОСОБА_5 проживає у спірній квартирі разом зі своїм сином, ОСОБА_10, який є студентом 3-го курсу, суд вважає, що їй слід виділити в користування кімнату жилою площею 11, 4 кв. м.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід виділити в користування кімнату жилою площею 10, 3 кв.м; ОСОБА_11 кімнату жилою площею 7, 7 кв. м, коридор, ванну кімнату, вбиральню, кухню, кладову-3, кладову-10 слід залишити у спільному користуванні сторін.

Враховуючи відсутність взаємної згоди сторін на здійснення права спільної часткової власності та встановлення порядку володіння і користування спільним майном, суд вважає, що встановлення судовим рішення порядку користування квартирою не буде суперечити положенням ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України.

Суд також вважає, що в частині позовних вимог щодо усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою та вселенні слід відмовити, оскільки суд не вбачає порушення прав позивача в цій частині: позивач вільно користується квартирою, кімната, в якій він проживав площею 10, 3 кв. м зачинена ним самим, будь-які перешкоди у вселенні та користуванні позивача та його дітей квартирою відповідачі не чинили, докази про створення таких перешкод у суду відсутні.

Враховуючи викладене вище. суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 356, 358, 391 ЦК України. ст.ст. 10, 57, 60, 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який діє в свої інтересах та інтересах малолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: відділ опіки та піклування в особі управління служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визначення порядку користування квартирою та вселення, задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою № 78 в будинку № 25 по вул.. Шолохова у м. Дніпропетровську, згідно з яким:

-Виділити у користування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 кімнату жилою площею 19, 2 кв.м;

-Виділити в користування ОСОБА_5 кімнату жилою площею 11, 4 кв.м

-Виділити в користування ОСОБА_4 кімнату жилою площею 10, 3 кв.м;

-Виділити в користування ОСОБА_6 кімнату жилою площею 7, 7 кв.м;

-Приміщення загального користування коридор-2, ванну кімнату-6, вбиральню-5, кухню-11, кладову-3 , кладову-10 залишити у спільному користуванні сторін.

-В решті позовних вимог відмовити.

-Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн по 47, 87 грн з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г.Скрипник