ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2106/16-ц
Провадження № 2/362/1599/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської районної державної адміністрації Київської області про встановлення родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 являється її матір'ю; встановити юридичний факт прийняття нею спадщини - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року після смерті її матері ОСОБА_2.

Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року після смерті її матері ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.

Вказуючи на те, що вона проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1970 року. Дану квартиру вона отримала разом із матір'ю - ОСОБА_2, яку вони приватизували в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року мати позивача ОСОБА_2 померла. Позивачка є єдиною спадкоємницею майна померлої, однак, оформити право власності на 1/2 частину квартири після смерті матері в установленому законом порядку не має можливості, оскільки за життя були втрачені правовстановлюючі документи, а саме свідоцтва про її народження та її матері. У зв'язку з неможливістю підтвердити родинні стосунки між спадкоємцем та спадкодавцем ОСОБА_3, постановою державного нотаріуса від 30.03.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, що стало передумовою звернення до суду з даним позовом.

У судове засідання сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову.

Відповідно до заяви від 31.08.2016 року ОСОБА_1 просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Зі змісту заяви представника Васильківської районної державної адміністрації Київської області від 30 серпня 2016 року вбачається, що останній просить проводити розгляд справи без його участі, при вирішенні позову покладається на розсуд суду.

Суд, повно, всебічно та обґрунтовано дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України, передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, за ч. 4 ст. 60 ЦПК України, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 61).

Згідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданим 25.03.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, що 16.05.1970 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, змінивши прізвище на «ОСОБА_6» (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 200 виданим 21.04.1993 року Фастівським бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 (спадкоємець) та ОСОБА_2 (спадкодавець) є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01.04.1995 року, місце реєстрації виконком Дослідницької селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис про смерть № 5 (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.10).

Факт належності спірної квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується також технічним паспортом та домовою книгою на квартиру (а.с.11-20).

З огляду матеріалів спадкової справи № 61/2016, відкритої до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2, встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлої матері (а.с. 47-56).

Однак, постановою державного нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_7 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.03.2016 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки відсутні докази родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

В свою чергу, з повідомлення Державного архіву Алтайського краю № К98 від 30.03.2016 року встановлено, що книги записів актів цивільного стану по с. Зорянка Тальменського району Алтайського краю за 1933 року на зберігання до КГКУ ГААК не надходили, а тому підтвердити факт народження ОСОБА_4 не є можливим (а.с.5).

З довідки відділу по комплектації документів Управління запису актів цивільного стану Алтайського краю № 1099 від 19.04.2016 року встановлено, що по архівним фондам запису актів цивільного стану Тальменського району Алтайського краю за 1930-1936 роки запис про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не встановлена (а.с.36, 39).

Аналогічного змісту повідомлення було надано 09.04.2016 року та 12.04.2016 року Тальменським відділом запису актів цивільного стану Управління запису актів цивільного стану Алтайського краю (а.с. 40-41).

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні по справі докази, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року є рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як роз'яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли під час дії ЦК УРСР, то при вирішенні справи, зокрема щодо положень спадкування, суд керується нормами цього Кодексу та іншого законодавства, що діяло на момент виникнення цих правовідносин.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

За змістом статті 524 ЦК УРСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач відповідно до ст. 549 ЦК УРСР фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої матері, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала у спадковій квартирі і продовжує проживати в ній.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні по справі докази, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_9 прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР після смерті матеріОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у вигляді 1/2 частини спадкової квартири АДРЕСА_1, оскільки після смерті матері ОСОБА_2 позивачка постійно проживала в неї та користувалась даною квартирою, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом.

На підставі ст. ст. 86, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, керуючись ст. ст. 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 234-235, 256, 259 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Васильківської районної державної адміністрації Київської області про встановлення родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко