Справа №263/2240/16-ц
Провадження №2-з/263/5/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд Донецької області у складі:головуючого - судді Скрипниченко Т.І., за участю секретаря Момот А.М.ю розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на виселення ОСОБА_1 та її сімї з квартири за адресою: АДРЕСА_1, вчиняти будь-які дії щодо проникнення до квартири. Накласти арешт на спірну квартиру.

В той же час, згідно ст.151 ЦПК України та розяснень Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, що бере участь у справі.

Подання заяви про забезпечення позову до подачі позову передбачено ч. 4. ст. 151 ЦПК України, яка передбачає, що за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже законодавством передбачені підстави забезпечення позову до подачі самої позовної заяви. Заявником будь-якого позову до суду не подано, заява не містить посилання на намір позивача подати позов щодо порушення права інтелектуальної власності, а містить лише посилання на те, що заявяник має намір звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Крім того заявник просить накласти арешт на кв. 53 у будинку № 305 по б-ру Шевченко у м.Маріуполі, та зазначає, що вказана квартира належить заявникові, однак будь-якого документу щодо належності квартири заявникові суду не надано та заявником зазначено у заяві, що право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_2

З огляду на викладене, суд визнає безпідставною таку вимогу заявника, з огляду на те, що суду як такої позовної заяви не подано, необхідності забезпечення позову (в тому числі і певного виду забезпечення позову) не обґрунтовано.

На основі вищевикладеного, у задоволенні заяви слід відмовити, роз'яснивши заявнику право звернення із заявою про забезпечення позову при подачі відповідного позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Розяснити, що забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній на підставі заяви, оформленої з дотриманням вимог ст.151 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.І. Скрипниченко