АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №664/1835/16-ц Головуючий в І інстанції: Заславець Н.В.
Провадження №22-ц/791/2530/2016 Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Кузнєцової О.А.
суддівБездрабко В.О.
Приходько Л.А.
секретарЧертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчанням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 1998 року по 2004 рік перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 Вона з відповідачем є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач сплачує аліменти на утримання сина до його повноліття. На даний час їх син навчається на денному відділенні коледжу Автоматизації та інформаційних технологій №20, що знаходиться в м. Москва, на платній основі, зі строком навчання - до 30 червня 2019 року. Посилаючись на те, що вона має тяжке матеріальне становище, та враховуючи що її син навчається на стаціонарній формі навчання, не має власного джерела доходу і знаходиться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою, який зобов'язаний і має можливість утримувати свого повнолітнього сина до закінчення ним навчання, жодної допомоги не надає, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно починаючи з 19 вересня 2016 року і до закінчення дитиною навчання 30 червня 2019 року.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено: стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на період навчання, щомісячно, починаючи з 27 вересня 2016 року і по 30 червня 2019 року; стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. В іншій частині заявлених вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1/8 частин від всіх видів заробітку (доходу).

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов'язку батька утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв'язку з наявністю у нього можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,18).

Згідно довідок №1976, 1977 від 05 вересня 2016 року ОСОБА_8 навчається на другому курсі на очно-заочній формі навчання в Державному бюджетному професійно-освітньому закладі м. Москви «Коледж автоматизації і інформаційних технологій №20» на платному відділенні зі строком навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. Плата за навчання складає 65 000,00 рублів, що еквівалентно 26 780,00 грн. (а.с.19,20).

ОСОБА_7 проживає разом зі своєю матір'ю та знаходиться на її утриманні, про що сторонами по справі не заперечується.

Згідно договору найму житлового приміщення від 04 вересня 2016 року ОСОБА_6 сплачує оренду житла в м. Москві 25 000,00 рублів щомісячно (а.с.29-31).

Щомісячний дохід ОСОБА_6 складає 229 854,00 рублів, що еквівалентно 15 777,60 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату №36/25 від 03 жовтня 2016 року (а.с.28).

Згідно довідки про доходи №13/6-18-447 від 07 жовтня 2016 року, виданої Херсонським обласним управлінням АТ «Державний ощадний банк України», середньомісячний дохід ОСОБА_5 складає 5 271,81 грн. (а.с.24).

На підставі постанови Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 червня 2000 року ОСОБА_5 сплачує аліменти на утримання сина на користь своєї дружини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно (а.с.10).

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Враховуючи, що повнолітній син навчається на денній платній основі і не отримує щомісячну стипендію, отримує освіту в іноземній державі, самостійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, а відповідач в добровільному порядку не надає сину допомоги, обґрунтовуючи це наявністю на його утриманні непрацездатної матері, яка потребує постійного лікування, а також невеликим розміром єдиного джерела доходу - заробітної плати, хоча як його батько за своїм віком та станом здоров'я має можливість надавати таку допомогу, колегія суддів вважає, що при вказаних обставинах та зважаючи на встановлений ст.199 СК України обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання і визначив розмір утримання з урахуванням всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Доводи, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий Кузнєцова О.А.

Судді: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.