Номер провадження: 22-ц/785/1716/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Железнова В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з державного підприємства «Одеська залізниця» (далі - ДП «Одеська залізниця») на його користь 245,01 грн. - пені за прострочення виконання послуги з перевезення за 20 годин, 408,35 грн. - матеріальної шкоди, що становить вартість невикористаного проїзного квитка та 20 000 грн. - моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що 25.05.2015р. він повинен був виїхати до Павлограда на лікування поїздом сполучення Одеса-Константинівка, що відправляється о 12 год. 31 хв. від станції Одеса-Головна. Квиток на потяг він придбав завчасно. О 10 год. 57 хв. за розписом від станції Аккаржа відправляється електричка Білгород-Дністровський-Одеса, яка по розпису прибуває до ст. Одеса-Головна о 11 год. 53 хв. Однак електричка прибула до ст. Одеса-Головна о 12 год. 37 хв. у звязку з чим він запізнився на поїзд з вини Одеської залізниці. Щоб добратися до лікаря йому прийшлося купувати квиток на потяг сполученням Одеса-Харків, а з Харкова їхати до Новомосковська, а звідти до Павлограда. Проте він інвалід другої групи, має хворе серце, переніс інсульт, тому пережити це для нього було дуже важко.

При обранні виду транспорту та перевізника він керувався інформацією про послуги пасажирського перевезення ДП «Одеська залізниця», що розміщена на офіційному веб-сайті Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Вважає, що відповідачем були порушено його права як споживача, а тому з цим позовом він змушений звернутися до суду.

Справу розглянуто у відсутності позивача.

Представник відповідача ПД «Одеська залізниця» - ОСОБА_3 позов не визнала, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що надана позивачем копія квитка на електропоїзд сполученням Білгород-Дністровський - Одеса від 25.05.2015р. не містить прізвища та ініціалів позивача, або інших реквізитів, які б підтверджували, що це саме його квиток і саме він здійснював поїздку зазначеним рейсом та не є підтвердженням укладання договору перевезення. За законодавством України, що регулює відносини з перевезенням пасажирів залізничним транспортом для повернення коштів за невикористаний проїзний документ позивач мав право звернутись до будь-якого пункту продажу проїзних документів

залізниці. Зазначає, що на посадочному документі, чітко вказано, що повернення було здійснено за претензією (наявний штемпель чергового помічника начальника пасажирського вокзалу Одеса-Головна із приміткою «деньги почтовим переводом») відтак, повернення коштів позивачу можливе лише в претензійному порядку. За таких обставин позовна вимога щодо відшкодування матеріальної шкоди, а саме: відшкодування матеріальної шкоди за невикористаний проїзний документ не підлягає задоволенню.

Відповідач позов не визнав

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2015р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить про відхилення апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.01.2016р. у звязку з реорганізацією Державної адміністрації залізничного транспортуУкраїни до участі у справі залучено правонаступника державного підприємства «Одеська залізниця» - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. ст. 920, 922 ЦК України та Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.12.2006р. №1196. Зазначеними правовими нормами не встановлюється право на відшкодування моральної шкоди та сплати пені у разі порушення його умов, а кошти, які повернуті ДП «Одеська залізниця» поштовим переказом за невикористані проїзні документи позивач відмовився приймати.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до положень ч.1 ст. 908, ст. 910 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення.

Укладання договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідного квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюється відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Статтею 911 ЦК України визначені права пасажира, до яких, в тому числі, відноситься право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами); отримувати повну та своєчасну інформацію про час і місце відправлення транспортного засобу за вказаним у транспортному документі (квитку) маршрутом.

Відповідно до ч.1 ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1 та 3 ст. 922 ЦК України передбачено, що за затримку у відправленні транспортного засобу, що перевозить пасажира, або запізнення у прибутті транспортного засобу до пункту призначення перевізник сплачує пасажирові штраф у розмірі, встановленого за домовленістю сторін, транспортними кодексами (статутами), якщо перевізник не доведе, що ці порушення сталися внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров'ю пасажирів, або інших обставин, що не залежали від перевізника.

Якщо поїздка пасажира з пункту пересадки не відбулась внаслідок запізнення транспортного засобу, який доставив його у цей пункт, перевізник зобов'язаний відшкодувати пасажирові завдані збитки.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 22 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники зобов'язані забезпечувати: своєчасне якісне перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти; розвиток інфраструктури залізничного транспорту загального користування, транспортних послуг; схоронність вантажів, що перевозяться; охорону навколишнього природного середовища від шкідливого впливу залізничного транспорту загального користування. Відшкодування збитків користувачам послуг залізничного транспорту загального користування у разі порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку, що встановлюється Статутом залізниць України і контролюється центральним органом виконавчої влади в галузі транспортування.

Як вже було зазначене вище, позивач в обґрунтування своїх доводів про скасування рішення суду посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 25.05.2015р. позивач слідував електропоїздом сполучення Білгород-Дністровський - Одеса від станції Аккаржа. Електропоїзд до станції призначення прибув із запізненням через технічні причини, внаслідок чого ОСОБА_2 запізнився на поїзд сполученням Одеса-Харків.

Позивачем заявлено, що пасажир має право на безпечне і своєчасно доставлення до місця призначення, вказаного у проїзному документі, обслуговування під час перевезення згідно зі встановленими нормами. Також посилався на порушення ДП „Одеська залізниця" зобов'язань за договором перевезення пасажира, також на наявність у нього права на стягнення неустойки, матеріальної та моральної шкоди.

Як убачається з матеріалів справи позивач 25.05.2015р. о 12 год. 43 хв. звертався до каси станції Одеса - Головна з приводу повернення коштів за квиток на поїзд сполученням Одеса - Головна - Павлоград, вартістю 186 грн. 35 коп. та було вирішено, що кошти він одержить за поштовим переказом, що підтверджується штампом помічника начальника вокзалу ст. Одеса - Головна, а/с. 5.

За доводами позивача йому було перераховано 8 грн., тому він відмовився їх одержувати.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач не звертався до нього з приводу повернення коштів за невикористаний квиток.

Відповідно до п.19.16 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.12.2006 № 1196 (далі - Правила), у разі відміни поїзда, зазначеного в проїзному документі, або його запізнення до відправлення з пункту відправлення пасажирів більше ніж на одну годину, ненадання пасажиру місць, зазначених у проїзному документі, запізнення пасажира на поїзд з пункту пересадки з вини залізниці і відмови пасажира при цьому скористатися іншими місцями чи поїздом для повернення платежів пасажир повинен пред'явити проїзні документи для відмітки «Проїзний документ не використаний повністю з вини залізниці». На підставі цієї відмітки пасажиру виплачується повна вартість проїзного документа, у тому числі з платою за послуги з продажу (комісійний збір) та резервування місць. Плата за послуги з повернення проїзного документа (комісійний збір) не здійснюється.

Пуктом 2.12 Правил перевезень письмові підтвердження про запізнення поїзда видаються на станції призначення пасажира тільки при пред'явленні проїзного документа шляхом нанесення відмітки на ньому або на окремому бланку безпосередньо після прибуття поїзда. Без пред'явлення проїзних документів письмові довідки про запізнення поїздів не видаються.

Згідно п.19.1 Правил повернення платежів за невикористані проїзні документи провадиться у будь-якому пункті продажу проїзних документів залізниць України з пред'явленням у касу повернення платежів проїзного документа та документа, ще посвідчує особу (паспорта, військового квитка, студентського квитка, посвідчення водія, службового посвідчення). Повернення проїзних документів до відправлення поїзда може здійснюватись як особисто, так й іншими особами.

Пунктом 128 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998року №457 (далі - Статут), визначено, що повернення вартості невикористаних квитків провадиться у порядку, встановленому Правилами перевезень пасажирів.

У всіх випадках повернення проїзних документів (крім випадків, які сталися з вини залізниці) з пасажира утримується плата, встановлена за послуги (комісійний збір). Збори (плата), сплачені за резервування місць і продаж квитків, поверненню не підлягають.

Апеляційним судом були оглянуті проїзні документи, а саме: безкоштовний квиток №021246, що був виданий на підставі пенсійного посвідчення №290883 на імя ОСОБА_2, на проїзд 25.05.2014р. від ст. Аккаржа до ст. Одеса - Головна та №000В39FВ 9А77-16FD-0001 від ст. Одеса - Головна до ст. Павлоград 1 з яких убачається, що пасажиром електропоїзду сполученням Білгород-Дністровський - ст. Одеса - Головна був позивач і він скористався послугами відповідача за цим проїзним документом, доїхавши до пункту призначення із запізненням через технічні причини, внаслідок чого ОСОБА_2 запізнився на поїзд сполученням Одеса - Павлоград, що також встановлено оскаржуваним судовим рішенням, яке відповідачем у цій частині не оскаржене.

Отже, матеріалами справи та рішенням суду установлено, що позивач запізнився на поїзд сполученням Одеса - Павлоград з пункту пересадки з вини залізниці, тому за вищевказаними вимогами нормативно-правових актів позивач має право на повернення у повному обсязі вартості проїзного квитка, невикористаного з вини перевізника.

Як видно з проїзного квитка №000В39FВ 9А77-16FD-0001 його вартість складає 186,35 грн., які позивач сплатив відповідачу, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Матеріалами справи також встановлено, що з приводу повернення вартості невикористаного квитка позивач звертався до відповідача й останній погодився з цими вимогами, однак перерахував позивачу лише 8 грн, від одерження яких позивач відмовився.

Доводи відповідача про те, що позивачем не додержане досудовий порядок вирішення спору, а саме те, що пред'явлення залізниці позову, який випливає із Статуту залізниць України, має обов'язково передувати пред'явленню до неї претензії (ст.130 Статуту), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що з приводу повернення цієї суми позивач звертався до відповідача, а крім того, за правилами ст. 925 ЦК України предявлення претензій до перевізника вимагається лише за перевезення вантажу та пошти.

У задоволенні інших позовних вимог судом обгрунтовано відмовлено, оскільки вищевказаним спеціальним законодавством України, яке регулює питання перевезення пасажирів залізничним транспортом, за вказаним випадком неналежного виконання умов договору перевезення пасажирів не передбачено відшкодування моральної шкоди та сплати пені.

Закон України «Про захист прав споживачів» на ці спеціальні правовідносини не розповсюджується, а крім того, цей Закон передбачає відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Вини відповідача за договором перевезення позивача сполученням Одеса-Харків та з Харкова до Новомосковська, матеріалами справи не встановлено, а крім того, позивачем не доведено що це зобовязання відповідачем не було виконано або ним було виконане з порушенням умов договору.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції на вищевказане не звернув уваги, у звязку з цим його рішення на підставі п.. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат колегія суддів вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316- 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»про стягнення матеріальної шкоди на суму 186 грн. 35 коп. скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 186 грн. 35 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця»на користь держави судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_4

ОСОБА_5