Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ластовки Н.Д.,

за участю секретаря Панасюк Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», третя особа В.о. голови правління Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» ОСОБА_2 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та виплату премій,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ НАК «Нафтогаз України»), просить визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ НАК «Нафтогаз України» від 09.09.2016 року № 411-к; поновити позивача на посаді начальника управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження ПАТ НАК «Нафтогаз України»; стягнути з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у серпні 2016 року в розмірі 13 268,08 грн.; стягнути з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення середній заробіток в розмірі 35 581,11 грн.; стягнути з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача заробітну плату за відпрацьований робочий час у вересні 2016 року та інші належні виплати за цей період; стягнути з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача 10 510,00 грн. премії до Дня незалежності України; зобов'язати ПАТ НАК «Нафтогаз України» відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1,00 грн.; визнати в.о. голови правління ПАТ НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2 винним у незаконному звільненні позивача та зобов'язати ОСОБА_2 покрити шкоду, заподіяну ПАТ НАК «Нафтогаз України» у зв'язку із оплатою позивачу часу вимушеного прогулу.

Позивач мотивуєсвої вимоги тим, що в червні 1995 року позивач був прийнятий на роботу до АТ «Укргазпром» та у грудні 1998 року переведений на роботу до НАК «Нафтогаз України», яка є правонаступником АТ «Укргазпром». За період роботи в ПАТ НАК «Нафтогаз України» позивач займав різні посади та на час звільнення займав посаду начальника управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження. Наказом ПАТ НАК «Нафтогаз України» від 09.09.2016 року № 411-к позивача звільнено з роботи з 12.09.2016 року за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпПУкраїни, позбавивши виплати заробітної плати та премій. Однак позивач вважає його звільнення з роботи незаконним та безпідставним, оскільки позивач був відсутнім на робочому місці у робочий час з поважних причин, а саме, у зв'язку із блокуванням його електронної перепустки без будь-яких пояснень, про що позивач неодноразово повідомляв свого керівника, директора Департаменту енергоефективності та енергозбереження ОСОБА_3, а також директора з адміністративної діяльності та енергоефективності ОСОБА_4, шляхом звернення із службовими записками. Крім того позивач з листами звертався до голови та членів наглядової ради НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, в яких інформував про те, що протягом тижня не має змоги потрапити на своє робоче місце. Однак всі звернення позивача до керівництва щодо надання роз'яснень проігноровано, відправлені листи залишено без відповіді. 01.09.2016 року на нараді за участю директора з адміністративної діяльності та енергоефективності ОСОБА_4, директора Департаменту енергоефективності та енергозбереження ОСОБА_3, директора Департаменту управління персоналом та соціальної сфери ОСОБА_7 та його заступника ОСОБА_8 останнім було вручено позивачу вимогу надати письмові пояснення про причини його відсутності на роботі у визначений період. Крім того, на зазначеній нараді позивача було ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП Україн, у зв'язку із скороченням посади начальника управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження, після закінчення двохмісячного терміну з дня ознайомлення з цим попередженням. На письмову вимогу про надання пояснень щодо причин відсутності на робочому місці позивачем 01.09.2016 року було надано письмові пояснення із зазначенням причини відсутності позивача на робочому місці за кожною із дат, вказаних у вимозі, з посиланням на конкретні службові записки та листи позивача, які було додані останнім до зазначених письмових пояснень, та позивачем було висловлено його власні судження та відношення до ситуації, що триває в НАК «Нафтогаз України» довкола нього. Крім того позивачем зауважено, що вимогу про причини його відсутності на робочому місці повинен був готувати керівник структурного підрозділу, але директор Департаменту енергоефективності та енергозбереження ОСОБА_3 такої вимоги не готував, оскільки йому було відомо про відсутність позивача на робочому місці 25.07.2016 року, 29.07.2016 року, 22.08.2016 року. Оскільки всі звернення позивача щодо причин блокування його перепустки та неможливості доступу до свого робочого місця залишились без відповіді, а також стали формальною причиною для звільнення позивача з роботи, останній вважає, що зазначене було заздалегідь спланованим незаконним заходом з метою звільнення позивача саме за прогул, що є формою дискримінації, утиском. Таким чином, позивач вважає причини його відсутності на робочому місці поважними, такими, що створені самим відповідачем, та не можуть вважатись прогулом в розумінні п. 4 ст. 40 КЗпП України, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідач завдає йому не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки неправомірність звільнення з роботи та втрата заробітку стали причиною ускладнень на подальше працевлаштування позивача, а також змусило його докласти додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з чим позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 1,00 грн.

08.11.2016 року в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_1 протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконуючого обов'язки голови правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2. (Том 1 а.с. 72; 162)

08.11.2016 року в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача НАК «Нафтогаз України» на його користь середній заробіток у розмірі 74 907,60 грн. за час вимушеного прогулу з дня звільнення позивача з роботи, в іншій частині позовні вимоги залишено без змін. (Том 1 а.с. 73; 162)

21.11.2016 року в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача НАК «Нафтогаз України» на його користь середній заробіток у розмірі 95 507,19 грн. за час вимушеного прогулу з дня звільнення позивача з роботи, в іншій частині позовні вимоги залишено без змін. (Том 1 а.с. 170; 176)

09.12.2016 року позивачем ОСОБА_1 до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача НАК «Нафтогаз України» на його користь середній заробіток у розмірі 119 852,16 грн. за час вимушеного прогулу з дня звільнення позивача з роботи, а також премію до Дня Незалежності України в сумі 15 765 грн., в іншій частині позовні вимоги залишено без змін. (Том 2 а.с. 20)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням поданих уточнень, з підстав, що містить міст позовної заяви та додаткові пояснення, долучені до матеріалів справи. (Том 2 а.с. 1-4)

Представники відповідача ПАТ НАК «Нафтогаз України» - ОСОБА_9, ОСОБА_8 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували, просили в позові відмовити в повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (Том 1 а.с. 74-83), відповідно до яких відповідачем визнано, що Наказом № 411-к від 09.09.2016 року позивача 12.09.2016 року було звільнено з посади начальника Управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підставою для видання вищезазначеного наказу була фактична відсутність позивача у приміщенні Компанії, де було розташовано його робоче місце, у період: 29.07.2016 року протягом 3 год. 48 хв.; 22.08.2016 року протягом 7 год. 7 хв.; 23.08.2016 року протягом 7 год. 15 хв.; 25.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв.; 26.08.2016 року протягом 7 год. 00 хв.; 29.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв.; 30.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв.; 31.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв. Відповідно до листа непрацездатності позивач з 01.08.2016 року по 19.08.2016 року був тимчасово непрацездатним у зв'язку з лікуванням на стаціонарі. При цьому представниками відповідача спростовано твердження позивача про його неможливість пройти на робоче місце, у зв'язку із блокуванням його електронної перепустки, та інформування про зазначений факт керівництва Компанії за допомогою службових записок, оскільки, перебуваючи у приміщенні Компанії позивач особисто не звертався до свого безпосереднього керівника ОСОБА_3, керівників Департаменту безпеки, Департаменту управління персоналом та соціальної політики чи до будь-яких інших посадових осіб Компанії з проханням з'ясувати причини технічного не спрацювання службовою перепусткою, при цьому начальник Департаменту безпеки ОСОБА_10 службовою запискою на ім'я начальника Департаменту управління персоналом та соціальної політики ОСОБА_11 поінформував, що службова перепустка позивача у зазначений у його службових записках період щодо входу/виходу до/з адміністративного будинку Компанії за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6 не блокувалась. Начальник Департаменту енергоефективності ОСОБА_3 службовою запискою на ім'я Директора з адміністративної діяльності та енергоефективності ОСОБА_4 пояснив, що у зазначений у вимозі період він не надавав позивачу доручень, виконання яких потребувало б його перебування поза межами приміщення Компанії, а також не надавав дозволів на таке перебування у вказані у вимозі періоди робочого часу. За даними камер відеоспостереження позивач 23.08.2016 року при виході з приміщення Компанії у 8 год. 9 хв. ще до того, як скористуватися службовою перепусткою, опустив якийсь документ у розташовану на пункті пропуску скриньку для прийняття кореспонденції, що також було зроблено позивачем 25.08.2016 року об 11 год. 22 хв. та 30.08.2016 року об 11 год. 05 хв., при цьому позивач не здійснював спроби пройти у приміщення через турнікет за допомогою своєї службової перепустки. У своєму поясненні позивач не вказав причин, які змушували його негайно у недозволений спосіб покинути приміщення Компанії, та ним не вказано причин, які не дозволяли йому 25.08.2016 року та 30.08.2016 року здійснити спробу перевірити свою електронну перепустку та пройти у приміщення Компанії. Крім того стороною відповідача зауважено, що позивач продовжував протиправну поведінку та самовільно покидав приміщення Компанії, в якому розташовано його робоче місце, і у подальшому після надання ним пояснень щодо причин своєї відсутності на роботі. Зокрема, 05.09.2016 року позивач був відсутній на роботі протягом 5 год. 17 хв., 06.09.2016 року - протягом 4 год. 15 хв., 07.09.2016 року - протягом 1 год. 51 хв., 08.09.2016 року - протягом 50 хв., 09.09.2016 року - протягом 1 год. 11 хв., 12.09.2016 року - протягом 6 год. 02 хв. При цьому позивач був обізнаний про необхідність отримання дозволу керівника на тимчасове перебування поза межами службового приміщення Компанії, однак свідомо систематично порушував Правила внутрішнього трудового розпорядку, у зв'язку з чим на підставі згоди профспілкового комітету первинної профспілкової організації НАК «Нафтогаз України» від 08.09.2016 року позивача було звільнено за прогул без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Представник третьої особи ОСОБА_12 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за його відсутності та за відсутності третьої особи в.о. голови правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2, проти позову заперечує в повному обсязі з підстав, що містять письмові заперечення представників відповідача, долучені до матеріалів справи (Том 1 а.с. 74-83), вважає позов безпідставним, а позовні вимоги протиправними. (Том 1 а.с. 197)

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, заперечення представників відповідача ПАТ НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_9, ОСОБА_8, надавши оцінку показанням свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 Кодексу законів про працю України, безпосередньо в районних міських судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.

Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 142 КЗпП передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на підставі типових правил.

Таким чином, правила внутрішнього трудового розпорядку - це розроблений роботодавцем у встановленому порядку документ, який регламентує організацію праці і за допомогою якого підприємство забезпечує дотримання трудової дисципліни та нормативну поведінку працівників.

Судом встановлено, що Наказом НАК «Нафтогаз України» № 228 від 12.06.2008 року введено в дію Правила внутрішнього трудового розпорядку НАК «Нафтогаз України» (далі - Правила), затверджені зборами трудового колективу НАК «Нафтогаз України» 24 квітня 2004 року, в які внесено зміни відповідно до Наказу НАК «Нафтогаз України» № 211 від 26.05.2011 року. (Том 1 а.с. 84-85; 86-91; 92-93)

Відповідно до п. 13 Правил, працівники Компанії, серед іншого, зобов'язані дотримуватись Конституції України та інших актів законодавства України; сумлінно виконувати свої службові обов'язки, виявляти ініціативу і творчість.

Відповідно до п. 16, 17 Правил, тривалість робочого часу працівників Компанії становить 40 годин на тиждень з двома вихідними: субота та неділя. Час початку і закінчення роботи, перерви для відпочинку і харчування встановлюються такими: початок роботи: о 8 годині 30 хвилин; закінчення роботи: о 17 годині 30 хвилин; закінчення роботи в п'ятницю: о 16 годині 15 хвилин; перерва для харчування: 45 хвилин (з 12-30 до 13-15); напередодні святкових днів тривалість роботи скорочується на одну годину.

Згідно положення п. 19 Правил, про термін та місце свого тимчасового перебування поза межами службового приміщення Компанії у робочий час керівники самостійних структурних підрозділів попереджають посадових осіб, яким згідно з розподілом обов'язків підпорядковані відповідні структурні підрозділи або помічників (референтів) цих посадових осіб.

Дозвіл на тимчасове перебування поза межами службового приміщення Компанії у робочий час інших працівників надається керівниками самостійних структурних підрозділів.

У самостійних структурних підрозділах Компанії ведуться журнали обліку місцевих відряджень та часу тимчасової відсутності за місцем роботи працівників за формою, що затверджена наказом голови правління Компанії.

Наказом НАК «Нафтогаз України» № 371 від 24.06.2005 року «Про трудову дисципліну» затверджено форму журналу обліку місцевих відряджень та обліку тимчасової відсутності за місцем роботи працівників департаменту (окремого структурного підрозділу) НАК «Нафтогаз України». Згідно п. 4, 5 Наказу тимчасове залишення місця роботи з виходом за межі адмінбудинку Компанії без реєстрації в журналі місцевих відряджень та обліку часу тимчасової відсутності за місцем роботи працівників департаменту (окремого структурного підрозділу) не допускаються. Реєстрація в журналі місцевих відряджень та обліку часу тимчасової відсутності за місцем роботи працівників департаменту (окремого структурного підрозділу) здійснюється особисто працівником, що вибуває за межі адмінбудинку Компанії. (Том 1 а.с. 94-95; 96)

Згідно п. 28 Правил, дисциплінарні стягнення застосовуються до працівників Компанії за порушення трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання або неналежне виконання покладених на них трудових обов'язків, перевищення повноважень.

За порушення трудової дисципліни до працівника можуть бути засновані такі дисциплінарні стягнення: догана; звільнення. (п. 29 Правил)

До застосування дисциплінарного стягнення керівник самостійного структурного підрозділу Компанії, в якому працює порушник трудової дисципліни, зобов'язаний вимагати від нього письмового пояснення. (п. 31 Правил)

Відповідно до положення статті 10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. (ст. 18 Кодексу законів про працю України)

21.06.2012 року конференцією трудового колективу працівників апарату НАК «Нафтогаз України» ухвалений Колективний договір на 2012-2015 роки, зареєстрований 25.06.2012 року, згідно п. 4.8. якого роботодавець може проводити виплати, що належать до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, серед іншого, премії працівникам з нагоди Дня працівників нафтової, газової і нафтопереробної промисловості, загальнодержавних, релігійних свят та знаменних, ювілейних, пам'ятних дат, а також матеріальні допомоги до вищезазначених свят і пам'ятних дат. Вищезазначені премії та матеріальні допомоги можуть нараховуватись та виплачуватись працівникам за окремим рішенням голови правління з урахуванням їх особистого трудового внеску, фінансових можливостей Компанії чи інших обставин. (Том 1 а.с. 99-103; 189-195)

За даними витягу з трудової книжки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній Наказом № 98-к від 19.03.2015 року був переведений на посаду начальника Управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження НАК «Нафтогаз України» (Том 1 а.с. 150-152)

За даними Службової записки від 01.09.2016 року, складеної Начальником безпеки НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_10 на ім'я начальника Департаменту управління персоналом та соціальної політики ОСОБА_11, ОСОБА_1 начальнику Управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження у період з 23 по 29 серпня 2016 року службова перепустка щодо входу/виходу до/з адмінбудинку Компанії за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6 не блокувалась.

Згідно з даними централізованої системи відеоспостереження та контролю доступу (ЦСВКД), встановленої в адміністративному будинку Компанії (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6), надано інформацію щодо входу/виходу до/з адмінбудинку Компанії ОСОБА_1, відповідно до яких ОСОБА_1 був відсутній в приміщенні Компанії 29.07.2016 року з 11 год. 20 хв. до 12 год. 08 хв. та з 13 год. 15 хв. до 16 год. 15 хв; 22.08.2016 року з 09 год. 38 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 23.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 16 год. 30 хв.; 25.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 26.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 16 год. 15 хв.; 29.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 30.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 31.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.;05.09.2016 року ОСОБА_1був відсутній на роботі протягом 5 год. 17 хв., 06.09.2016 року - протягом 4 год. 15 хв., 07.09.2016 року - протягом 1 год. 51 хв., 08.09.2016 року - протягом 50 хв., 09.09.2016 року - протягом 1 год. 11 хв., 12.09.2016 року - протягом 6 год. 02 хв., що також підтверджено відеозаписом з камери спостереження. (Том 1 а.с. 104; 105; 106; 107; 160)

За даними Службової записки від 01.09.2016 року, складеної начальником Департаменту енергоефективності ОСОБА_3 на ім'я Директора з адміністративної діяльності та енергоефективностіі НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_4, службові записки начальника Управління енергетичного менеджменту ОСОБА_1 були передані ОСОБА_3 діловодом департамепенту разом із поштою, отриманою в управлінні діловодства. ОСОБА_3 особисто не вживались заходи щодо блокування на вхід до приміщення НАК «Нафтогаз України» перепустки начальника Управління енергетичного менеджменту ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_3 не володів інформацією про сам факт блокування перепустки ОСОБА_1 на вхід в приміщення Компанії, у зв'язку з чим у ОСОБА_3 були відсутні підстави інформувати працівника щодо будь-яких змін у режимі його доступу до приміщення НАК «Нафтогаз України». Доручень ОСОБА_1, виконання яких прямо потребувало б перебування його поза межами приміщення Компанії, або дозволів на таке перебування у вказані у вимозі ОСОБА_4 періоди, ОСОБА_3 не надавались (Том 1 а.с. 108)

За даними витягу з Журналу реєстрації місцевих відряджень Департаменту енергоефективності та енергозбереження у період з 07.07.2016 року по 12.09.2016 року ОСОБА_1 не зареєстровано місцевих відряджень із зазначенням свого прізвища, підпису, дати, часу та пункту відрядження. (Том 1 а.с. 109-111)

Відповідно до Листка непрацездатності, виданого Лікарнею для вчених НАНУ, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 01.08.2016 року до 19.08.2016 року, рекомендовано стати до роботи з 20.08.2016 року. (Том 1 а.с. 133; 134)

На письмову Вимогу, складену Директором з адміністративної діяльності та енергоефективності ОСОБА_4, начальником Департаменту енергоефективності ОСОБА_3, 01.09.2016 року ОСОБА_1 було надано письмові пояснення відповідно, до яких ОСОБА_1 зазначено причиною його відсутності на робочому місці у запитуваний період - блокування його електронної перепустки на вхід/вихід до/з Компанії, про що ним було складено відповідні службові записки.(Том 1 а.с. 112-117; 126; 118-124)

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Кодексу законів про працю України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

08.09.2016 року на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації НАК «Нафтогаз України», на якому був присутнім ОСОБА_1, розглянуто подання адміністрації НАК «Нафтогаз України» про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1, начальником Управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження, за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. За наслідками розгляду Подання профспілковим комітетом профспілкової організації НАК «Нафтогаз України» прийнято рішення про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1, начальником Управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження, за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. (Том 1 а.с. 127-129; 130-132)

Наказом в.о. голови правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2 № 411-к від 09.09.2016 року ОСОБА_1, начальника Управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження, звільнено 12.09.2016 року за прогул без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку у кількості 17 календарних днів. З Наказом ознайомлено ОСОБА_1 09.09.2016 року, про що свідчить особистий підпис останнього. (Том 1 а.с. 97-98)

Наказ № 411-к від 09.09.2016 року мотивовано тим, що ОСОБА_1, начальник Управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження, був відсутній в приміщенні Компанії, де розташоване його робоче місце, 29.07.2016 року протягом 3 год. 48 хв.; 22.08.2016 року протягом 7 год. 7 хв.; 23.08.2016 року протягом 7 год. 15 хв.; 25.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв.; 26.08.2016 року протягом 7 год. 00 хв.; 29.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв.; 30.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв.; 31.08.2016 року протягом 8 год. 15 хв. У наданих 02.09.2016 року ОСОБА_1 письмових поясненнях від 01.09.2016 року не вказано конкретних поважних причин відсутності його на роботі у вищезазначений робочий час. Начальник Департаменту енергоефективності ОСОБА_3 пояснив, що він не надавав ОСОБА_1 доручень, виконання яких потребувало б перебування його поза межами приміщення Компанії, а також не надавав дозволів на таке перебування у вказаний вище робочий час. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 19 Правил внутрішнього трудового розпорядку НАК «Нафтогаз України», затверджених зборами трудового колективу НАК «Нафтогаз України» 24.04.2008 року та введених в дію наказом Компанії від 12.06.2008 року № 228, зі змінами, введеними в дію наказом НАК «Нафтогаз України» від 26.05.2011 року № 211, яким встановлено, що працівник Компанії дозвіл на тимчасове перебування поза межами службового приміщення Компанії у робочий час надається керівниками самостійних структурних підрозділів. (Том 1 а.с. 97-98)

Листом НАК «Нафтогаз України» № 271від 12.09.2016 року ОСОБА_1 повідомлено про його звільнення із займаної посади з 12.06.2016 року Наказом № 411-к від 09.09.2016 року за прогул без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, та запропоновано отримати в Департаменті управління персоналом та соціальної сфери Компанії трудову книжку та розрахунок бухгалтерії. Разом з тим Лист, надісланий рекомендованою поштовою кореспонденцією повернуто за закінченням терміну зберігання. (Том 1 а.с. 135; 138; 139; 140)

На звернення ОСОБА_1 від 26.09.2016 року НАК «Нафтогаз Україн» надіслано Інформаційні листи про розмір оплати праці ОСОБА_1 за серпень 2016 року та за вересень 2016 року. (Том 1 а.с. 142; 143; 144-145)

За даними змін до табелю обліку робочого часу за липень 2016 року ОСОБА_1 у липні 2016 року відпрацьовано 12 днів/92,2 робочих годин. (Том 1 а.с. 146)

За даними змін до табелю обліку робочого часу за серпень 2016 року ОСОБА_1 у серпні 2016 року відпрацьовано 2 дні/2 робочі години. (Том 1 а.с. 147)

За даними змін до табелю обліку робочого часу за вересень 2016 року ОСОБА_1 у вересні 2016 року відпрацьовано 8 днів/51 робоча година. (Том 1 а.с. 148)

Згідно Довідки про середню заробітну плату станом на 13.09.2016 року, складеної НАК «Нафтогаз України», середньогодинна заробітна плата ОСОБА_1 становить 140,68 грн. (Том 1 а.с. 149)

У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору, серед іншого, є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

Відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суди повинні виходити з того, що передбаченим нормою ч. 4 ст. 40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Крім того, згідно пункту 22 Постанови № 9 від 06.11.1992 року, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Оскільки звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення, то при розірванні трудового договору необхідно враховувати правила, передбачені для накладення дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення:

догана, звільнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Дисциплінарне стягнення - передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок. Слід мати на увазі, що власник підприємства чи уповноважений власником орган не вправі змінювати на свій власний розсуд заходи дисциплінарного стягнення.

Право застосування дисциплінарного стягнення надається тому органу, який здійснює право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Слово «орган» у частині першій статті 1471 КЗпП України застосовується у тому ж значенні, що і в статті 29 Цивільного кодексу України, де йдеться про органи юридичної особи, які частіше за все є одноособовими. Це означає, що керівник підприємства завжди має право застосовувати стягнення. Особа, яка виконує обов'язки керівника підприємства в силу наказу про це, користується правом прийняття працівників, отже, згідно з частиною першою статті 1471 КЗпП України має право застосовувати стягнення. До керівників підприємства стягнення вправі застосовувати той орган, який відповідно до статуту приймає керівника на роботу.

Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 цього Кодексу зобов'язує власника або уповноважений ним орган провести виплату належних працівнику сум в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, належні працівнику суми мають бути виплаченими не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу ПАТ НАК «Нафтогаз України» від 09.09.2016 року № 411-к; поновлення позивача на посаді начальника управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження ПАТ НАК «Нафтогаз України»; стягнення з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у серпні 2016 року в розмірі 13 268,08 грн.; стягнення з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення середній заробіток в розмірі 95 507,19 грн.; стягнення з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача заробітної плати за відпрацьований робочий час у вересні 2016 року та інші належні виплати за цей період; стягнення з ПАТ НАК «Нафтогаз України» на користь позивача 15 765,00 грн. премії до Дня Незалежності України; зобов'язання ПАТ НАК «Нафтогаз України» відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1,00 грн.; визнання в.о. голови правління ПАТ НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2 винним у незаконному звільненні позивача та зобов'язання ОСОБА_2 покрити шкоду, заподіяну ПАТ НАК «Нафтогаз України» у зв'язку із оплатою позивачу часу вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем трудового законодавства при звільненні позивача з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин»), оскільки відповідачем було штучно створено умови, якими унеможливлено допуск позивача до свого робочого місця, шляхом блокування електронної перепустки позивача, що розцінено позивачем як заздалегідь спланований незаконний захід з метою звільнення позивача за прогул, який за своєю природою є однією із форм вияву дискримінації - утиском, та не може вважатись прогулом в розумінні п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що він був керівником ОСОБА_1, який до звільнення займав посаду начальника управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження ПАТ НАК «Нафтогаз України». Підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи були прогули без поважних причин, дані щодо фактичного встановлення яких були зафіксовані Департаментом управління персоналом та соціальної політики НАК «Нафтогаз України» відповідно до інформації централізованої системи відеоспостереження та контролю доступу (ЦСВКД), встановленої в адміністративному будинку Компанії (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6). При цьому свідок пояснив, що службові записки начальника Управління енергетичного менеджменту ОСОБА_1 були передані йому діловодом департамепенту разом із поштою, отриманою в управлінні діловодства. Свідком особисто не вживались заходи щодо блокування на вхід до приміщення НАК «Нафтогаз України» перепустки ОСОБА_1, свідок не володів інформацією про сам факт блокування перепустки ОСОБА_1 на вхід в приміщення Компанії, та службою охорони Компанії було повідомлено про відсутність факту блокування перепустки ОСОБА_1 При виконанні своїх службових обов'язків свідок як начальник управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження ПАТ НАК «Нафтогаз України» у досліджуваний період часу не надавав ОСОБА_1 будь-яких доручень, виконання яких потребувало перебування ОСОБА_1 за межами Компанії, та свідку не відомі причини відсутності ОСОБА_1 на робочому місці у робочий час. Додатково свідком зауважено, що всі місцеві відрядження працівниками Департаменту Компанії реєструються у Журналі реєстрації місцевих відряджень Департаменту енергоефективності та енергозбереження, затвердженому Наказом НАК «Нафтогаз України» «Про трудову дисципліну».

Суд, надавши оцінку показанням свідка, за відсутності даних про зацікавленість свідка щодо наслідків розгляду справи, приймає до уваги факти, зазначені свідком щодо наявності порушень трудової дисципліни позивача, наслідком яких є дисциплінарна відповідальність позивача у виді звільнення за прогул без поважних причин, за відсутності технічних та письмових даних щодо неможливості доступу позивача до його робочого місця шляхом блокування електронної перепустки позивача, та судом ураховано підтвердження свідком факту ненадання ним доручень позивачу, виконання яких потребувало перебування позивача за межами Компанії у період з 29.07.2016 року по день звільнення позивача з роботи.

Разом з тим, суд не приймає до уваги надані позивачем в якості доказів аудіо-файли та роздруківки розмов ймовірно проведених між позивачем та свідком ОСОБА_3, оскільки останній заперечив проти існування таких телефонних розмов із позивачем, в матеріалах справи відсутні офіційні дані щодо джерела походження таких записів, наявності санкціонованого дозволу на їх проведення, тому такі дані не можуть бути прийняті судом в якості складової доказової бази при судовому вирішенні спору.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи позивача, щодо порушення його прав з боку відповідача, заперечення представників відповідача, надавши оцінку показанням свідка, керуючись положеннями трудового законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним, скасування Наказу ПАТ НАК «Нафтогаз України» від 09.09.2016 року № 411-к, поновлення позивача на посаді начальника управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження ПАТ НАК «Нафтогаз України», визнання в.о. голови правління ПАТ НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2 винним у звільненні позивача та зобов'язання ОСОБА_2 покрити шкоду, заподіяну ПАТ НАК «Нафтогаз України» у зв'язку із оплатою позивачу часу вимушеного прогулу, та, відповідно, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у серпні 2016 року в розмірі 13 268,08 грн.; стягнення з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення середнього заробітку в розмірі 95 507,19 грн.; стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за відпрацьований робочий час у вересні 2016 року та інші належні виплати за цей період, а також премії до Дня Незалежності України у розмірі 15 765,00 грн., виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що згідно з даними централізованої системи відеоспостереження та контролю доступу (ЦСВКД), встановленої в адміністративному будинку Компанії (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6), надано інформацію щодо входу/виходу до/з адмінбудинку Компанії начальника управління енергетичного менеджменту Департаменту енергоефективності та енергозбереження ПАТ НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_1, відповідно до яких останній був відсутній в приміщенні Компанії 29.07.2016 року з 11 год. 20 хв. до 12 год. 08 хв. та з 13 год. 15 хв. до 16 год. 15 хв.; 22.08.2016 року з 09 год. 38 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 23.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 16 год. 30 хв.; 25.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 26.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 16 год. 15 хв.; 29.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 30.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.; 31.08.2016 року з 8 год. 30 хв. до 12 год. 30 хв. та з 13 год. 15 хв. до 17 год. 30 хв.;05.09.2016 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі протягом 5 год. 17 хв., 06.09.2016 року - протягом 4 год. 15 хв., 07.09.2016 року - протягом 1 год. 51 хв., 08.09.2016 року - протягом 50 хв., 09.09.2016 року - протягом 1 год. 11 хв., 12.09.2016 року - протягом 6 год. 02 хв., що зафіксовано відеозаписом з камери спостереження та підтверджено службовою запискою начальника безпеки НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_10, яким також зауважено, що позивачу у період з 23 по 29 серпня 2016 року службова перепустка щодо входу/виходу до/з адмінбудинку Компанії за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б. 6 не блокувалась.

Разом з тим, відповідно до змісту службової записки, складеної начальником Департаменту енергоефективності ОСОБА_3, який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка та показанням якого було надано оцінку суду, останній не володів інформацією про факт блокування перепустки позивача на вхід в приміщення Компанії, тому не мав підстав щодо інформування позивача відносно змін у режимі його доступу до приміщення НАК «Нафтогаз України», позивач у період з 29.07.2016 року по 01.09.2016 року особисто не звертався до ОСОБА_3, як свого безпосереднього керівника, із службовими записками щодо режиму блокування його електронної перепустки, не повідомляв про необхідність бути відсутнім на робочому місці у робочий час та не отримував будь-яких доручень керівника, виконання яких потребувало б відсутності позивача в приміщенні Компанії, про що також свідчить факт відсутності в затвердженому Наказом НАК «Нафтогаз України» № 371 від 14.06.2005 року Журналі обліку місцевих відряджень та обліку тимчасової відсутності за місцем роботи особистого підпису позивача із зазначенням його прізвища, дати, часу та пункту відрядження.

Таким чином, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази факту прогулу, тобто відсутності позивача на робочому місці у робочий час у вищезазначений період повний робочий день, залишення робочого місця та території адмінбудинку Компанії у робочий час понад три години, що є порушенням трудової дисципліни, встановленої Правилами внутрішнього трудового розпорядку Компанії, за яке передбачена дисциплінарна відповідальність, в тому числі у виді звільнення у порядку п. 4 ст. 40 КЗпП України. При цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів навмисного вчинення відповідачем протиправних дій в тому числі блокування службової перепустки щодо позбавлення позивача можливості зайняти своє робоче місце у визначений Правилами внутрішнього трудового розпорядку час та можливості виконувати свої посадові обов'язки до закінчення робочого дня, що відповідно до тверджень позивача мало б ознаки прояву утиску та дискримінації щодо нього з боку адміністрації Компанії. Тому за відсутності доказів вчинення протиправних дій з боку відповідача, а також доказів поважності причин відсутності позивача на роботі у робочий час, суд визнає правомірним фіксування часу відсутності позивача на робочому місці у робочий час без поважних причин, наслідком чого було проведення засідання профспілкового комітету та за його результатами прийняття наказу про звільнення позивача з роботи за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги факти, які містять матеріали справи, підтверджені показаннями свідка, суд визнає правомірними дії відповідача в частині винесення Наказу про звільнення позивача з роботи на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки зазначений вид дисциплінарного стягнення, як право роботодавця, було застосовано відповідачем за неодноразові порушення позивачем трудової дисципліни, тобто за невиконання з вини позивача покладених на нього трудових обов'язків у визначений локальними актами Компанії робочий час, що проявилось в порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, із змістом якого позивача було ознайомлено під час прийняття його на роботу, що не спростовано останнім в судовому засіданні.

Разом з тим, судом визнано необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь 15 765,00 грн. премії до Дня Незалежності України, якої на думку позивача його позбавлено без наявності на те правових підстав, - оскільки така вимога позивача суперечить положенню п. 4.8 Колективного договору, ухваленого 21.06.2012 року конференцією трудового колективу, яким роботодавця не зобов'язано, а надано право на проведення виплат, що належать до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, серед іншого, премій, що можуть бути нараховані та виплачені працівникам за окремим рішенням голови правління з урахуванням їх особистого трудового внеску, фінансових можливостей Компанії чи інших обставин, що позбавляє суд права на ухвалення рішення всупереч наведеному положенню Колективного договору Компанії, з урахуванням вищевстановлених обставин справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені порушення трудової дисципліни позивачем, що мали неодноразовий характер, могли бути підставою реалізації відповідачем свого права на застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення за прогул без поважних причин за ч. 4 ст. 40 КЗпП України, яке було застосовано відповідачем в межах встановленого законом строку, з урахуванням часу перебування позивача на лікарняному.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з приводу предмету позову, суд вважає, що відповідачем не порушено жодних прав, законних інтересів позивача та вимог чинного законодавства України, а тому правові підстави позивача, наведені на обґрунтування позовних вимог, суд вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, яке регулює трудові відносини, що виникли між сторонами у справі.

В частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 2371 Кодексу законів про працю України передбачено підстави відшкодування роботодавцем моральної шкоди, яку він заподіяв працівнику.

Виходячи з наведеної правової норми під моральною шкодою слід розуміти моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв'язків, потребу у додаткових зусиллях для організації свого життя.

Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за наявності порушень прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Це правило кореспондується зі змістом ст. 2371 Кодексу законів про працю України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди працівнику виключно у разі порушення його законних прав, якщо воно призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак, в ході розгляду судової справи, позивачем не доведено факт наявності вини адміністрації НАК «Нафтогаз України», що могло призвести до фізичних та душевних страждань, настання негативних явищ та існування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою, також позивачем не надано жодного доказу на користь підтвердження душевного дискомфорту та не обґрунтовано принцип визначення грошового еквівалента моральних страждань.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що при звільненні позивача із займаної посади відповідачем не порушувались норми чинного законодавства, а отже, не були порушені законні права позивача. Тому вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», третя особа В.о. голови правління Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» ОСОБА_2 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та виплату премій є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 147-148, 232, 235, 2371 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», третя особа В.о. голови правління Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» ОСОБА_2 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та виплату премій - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення судового рішення.

С у д д я: