Справа №: 398/2173/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

"05" вересня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б., при секретарі Дудченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, де третьою особою є ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Також було подано заяву про забезпечення позову, де позивач просить накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві приватної власності, заборонивши відповідачу вчиняти будь-які дії щодо цього транспортного засобу, в тому числі користуватись ним, яку обґрунтовує тим, що відповідач не намагається уладнати конфлікт мирним шляхом, має намір позбутись автомобіля НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві приватної власності, а тому здійснення цього наміру може зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали даної заяви, давши аналіз та оцінку обставинам та підставам вказаним в заяві, вивчивши характер спірних правовідносин, а також підстави для забезпечення позову суд, вважає дану заяву такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 152 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, які може застосувати суд, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в іншої особи (п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК), а також заборонити вчинити певні дії (п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК).

Згідно ч.3 ст.152 цього Кодексу види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд вважає, що позивач в обґрунтування заяви ставить власні припущення і не надає жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; крім того не надано доказів, що вищевказаний автомобіль належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Керуючись ст.,ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не призупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя