Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 290/993/15-ц
Провадження № 2-з/273/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. секретаря судових засідань ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Романівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними заповіту від 18.01.2012 року складеного від імені ОСОБА_6 та свідоцтва про право на спадщину від 31.10.2013 року, виданого ОСОБА_4 про право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивач вказав, що на даний час існує ризик втрати спірної частини квартири, оскільки відповідачка ОСОБА_4 має намір подарувати свою частину квартири своїй онуці, так як усвідомлює, що частина квартири була отримана нею у власність незаконно. Про свій намір подарувати частину квартири вона заявила після судового засідання 09.06.2016 року у коридорі Любарського райсуду.

На переконання представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, тому необхідно заборонити ОСОБА_4 Тофілівін відчужувати у будь-який спосіб належну їй 1/3 ідеальну частину квартири АДРЕСА_2 ( нова назва вулиці - Сонячна ) у смт. Биківка Романівського району Житомирської області та накласти арешт на вказану квартиру.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно, що є предметом спору із забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У поданій заяві представник позивача навів достатньо обґрунтовані підстави щодо необхідності забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно, з приводу якого виникає спір, зокрема, суд приходить до висновку, що існує реальна загроза порушення майнових прав позивача та уникнення від обов'язку виконання рішення суду у випадку задоволення вимог позову.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що слід застосувати такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно, яке є оспорюваним у суді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151,-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, третя особа - Романівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними задовольнити.

Накласти арешт на об'єкт нерухомого майна - 1/3 частину квартири № 21 у будинку

№ 11, що розташований по вулиці Щорса ( нині Сонячна ) в смт. Биківка Романівського району Житомирської області, яка належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборонивши у будь-який спосіб відчужувати цю частини квартири.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала про забезпечення позову може бути пред'явлена до виконання протягом одного року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Копію ухвали суду після її виконання направити відповідачу для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.В. Васильчук