Справа № 456/3658/13 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/375/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.,

за участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим будинком загальною площею 393,1 кв. м. (житловою 159,2 кв.м.), що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Савури, 50.

Вищезгадане заочне рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_5. Вважає рішення суду таким, що ухвалене при неповно з"ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Стверджує, що їй на праві приватної власності належить спірний будинок. В апеляційній скарзі просить заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з ксерокопії свідоцтва від 26.07.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Стрийського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_3 належить на праві приватної власності майно, яке складається з житлового будинку № 50, що знаходиться по вул. Савури у м. Стрий, житловою площею 159,2 кв.м., загальною площею 393,1 кв.м., а також земельна ділянка, загальною площею 0,054 га, що знаходиться за адресою Львівська область, Стрийський район, вул. Савури, 50.

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав КП Львівської обласної ради "Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації" від 01.10.2012 року будинок, що знаходиться за адресою м. Стрий, вул. Савури К., 50 належить на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_3

Згідно довідки КП "Мрія" № 1012 від 18.04.2013 року, у житловому будинку за адресою м. Стрий, вул. Савури, 50 Львівської області зареєстровані: колишній власник будинку - ОСОБА_5 та дочка колишнього власника будинку ОСОБА_6, ОСОБА_8 як новий власник будинку у даному житловому будинку не зареєстрована.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих підстав, що відповідачі, ОСОБА_5 як колишній власник будинку та ОСОБА_6 як член сім"ї колишнього власника будинку, які зареєстровані у житловому будинку по вул. Савури, 50 у м. Стрию втратили право на користування даним житловим будинком у зв"язку з припиненням права власності на дане житлове приміщення у колишнього власника житла ОСОБА_5

З такими висновками суду колегія суддів погоджується в повній мірі з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання свої майном.

Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною 1 ст.321 ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цією квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на таку, а відтак - припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім'ї на користування цією квартирою.

Таким чином, права членів сім'ї власника квартири на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Право ОСОБА_6 на проживання у спірному будинку є похідним від права колишнього власника ОСОБА_9, членом сім'ї якої вона являється та за згодою якої проживала у згаданому будинку.

Колегія суддів погоджуючись з усіма висновками суду першої інстанції вважає, що право ОСОБА_9, як колишній власник житлового будинку за адресою м. Стрий, вул. Савури, 50, та член його сім"ї ОСОБА_6 втратили право користуватися згаданим будинком.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 Л Й. жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити та рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2013 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_2