Справа № 544/872/16-ц
№ пров. 2/544/422/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 грудня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пирятинського районного центру зайнятості, треті особи, що не заявляють самостійних вимог - Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання права власності на нерухоме майно і зняття з нього арешту,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У липні 2016 року він вирішив продати даний будинок, але при зверненні до приватного нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу вищевказаного будинку виявилося, що на будинок накладений арешт. Підставами обтяження виявилась постанова в рамках виконавчого провадження №27829059 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2011, винесена старшим державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ Шапраном О.М. Згідно даної постанови об'єктом обтяження являється 1/5 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та яка належить ОСОБА_2. Окрім цього підставою обтяження виявилась постанова в рамках виконавчого провадження №29008500 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.11.2011, винесена старшим державним виконавцем ВДВС Пирятинського РУЮ Шапраном О.М. Згідно даної постанови об'єктом обтяження являється 1/1 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та яка належить ОСОБА_3. При його зверненні до Пирятинського районного відділу державної виконавчої з'ясувалось, що виконавчих проваджень, де боржником виступає ОСОБА_1, у відділі на примусовому виконанні немає. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; та зняти арешт з житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася з невідомих для суду причин, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явився з невідомих для суду причин, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 просив слухати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, про що надав до суду відповідну заяву.

Представник відповідача Пирятинського районного центру зайнятості надав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Пирятинського районного ВДВС надав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

Представник третьої особи Лубенського міськрайонного ВДВС в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 квітня 2010 року являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.6). Вказане право позивача зареєстровано в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за реєстровим НОМЕР_1, що підтверджено витягом №25805745 від 08.04.2010 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7).

Згідно інформації, яка вказана у витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 23 липня 2016 року №162350934, зробленого приватним нотаріусом Запорожець О.О., на вищевказаний будинок накладено арешт, а саме: на підставі постанови в рамках виконавчого провадження №27829059 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31 серпня 2011 року накладено арешт на 1/5 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та який належить ОСОБА_2. Окрім цього, на підставі постанови в рамках виконавчого провадження №29008500 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31 серпня 2011 року накладено арешт на 1/1 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., та який належить ОСОБА_3 (а.с.8-9).

Згідно матеріалів виконавчого провадження №29008500, в якому стягувачем виступає ОСОБА_4, а боржником - ОСОБА_3, постановою держвиконавця від 09.11.2011 арешт накладено на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме: 1/1 частина будинку без адреси у АДРЕСА_1 (а.с.72). У довідці Лубенської БТІ від 18.08.2011 та від 11.04.2012 на запит державного виконавця повідомлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано 1/1 частина в житловому будинку без адреси АДРЕСА_1 (а.с.76).

Згідно матеріалів виконавчого провадження №27829059, в якому стягувачем виступає Пирятинськитй районний центр зайнятості, а боржником - ОСОБА_2, постановою держвиконавця від 31.08.2011 арешт накладено на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме: 1/5 частина житлового будинку у АДРЕСА_1 без адреси (а.с.93). У довідці Лубенської БТІ від 18.08.2011 на запит державного виконавця повідомлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано 1/5 частина житлового будинку без адреси АДРЕСА_1 (а.с.89).

Хоча у постановах про накладення арешту на майно боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 31.08.2011 та від 09.11.2011 не вказано такої адреси нерухомого майна, на яке накладається арешт, як будинок за адресою: АДРЕСА_1., проте у Реєстрі прав власності об'єктом обтяження вказаний саме цей будинок. Крім того арешт накладений в межах виконавчих проваджень №29008500 та №27829059 на підставі постанов державного виконавця від 31.08.2011 та від 09.11.2011. При цьому матеріали виконавчих проваджень №29008500 та №27829059 не містять відомостей про те, що боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються власниками будинку по АДРЕСА_1.

Будь-яких відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1, у відділі на примусовому виконанні немає, що підтверджено довідкою Пирятинського ВДВС від 25.07.2016 (а.с.10).

На сьогодні позивач має намір розпоряджатись належним йому будинком по АДРЕСА_1, проте через наявність арешту не може цього зробити, а тому він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав у порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Судом установлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може розпоряджатись належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття судом арешту з майна, і частина друга вказаної статті визначає, які дії має вчинити державний виконавець у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, а саме: у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З урахуванням приписів ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» суд не повинен перераховувати документів органу виконавчої служби, якими були накладені арешти, оскільки державний виконавець, якому буде доручено зняття арешту з майна, має визначити самостійно, які дії необхідно вчинити для досягнення мети, щоб майно було вільним від арешту.

Суд захищає право позивача шляхом звільнення майна з-під арешту, а конкретні дії по зняттю арешту вчиняються державними виконавцями самостійно.

У п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Таким чином, оскільки житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить в цілому ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 квітня 2010 року, а також інвентаризаційна справа №243 на вказаний житловий будинок (а.с.38-51), суд приходить до висновку, що арешт майна, накладений державним виконавцем на майно позивача без законних на те підстав, порушує право позивача як власника, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині визнання за ним права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

У статті 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав у спадщину будинок за адресою: АДРЕСА_1, тобто в розумінні статті 328 ЦК України ОСОБА_1 набув право власності на даний будинок. Вказане свідоцтво ніким не оспорено та є дійсним. Цивільним законодавством не передбачено додаткового визнання права власності на нерухоме майно, якщо таке майно було придбано на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на вищевказаний житловий будинок задоволенню не підлягають з указаних підстав.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.5-11, 57-60, 209, 212-215, 292 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пирятинського районного центру зайнятості, треті особи, що не заявляють самостійних вимог - Пирятинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання права власності на нерухоме майно і зняття з нього арешту - задовольнити частково.

Зняти арешт з житлового будинку (загальною площею 63,2 м2, житловою площею 23,8 м2) із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Нагорна