31.08.2016
Справа № 2/489/276/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Будинкоуправління №1 квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв до ОСОБА_1 , яка одночасно витупає законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 про виселення, за участю третьої особи квартирно експулатаційного відділу м. Миколаєва

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 р. Будинкоуправління №1 квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв звернулося до суду із позовом, яким просило виселити ОСОБА_1 та її малолітнього відповідача ОСОБА_2 2003 року народження із кімнати АДРЕСА_1 . Послалися що відповідачі не мають жодної правової підстави на проживання в даній кімнаті, гуртожиток перебуває на балансі відповідача, виселення потрібно для вивільнення житлової площі для забезпечення нею військовослужбовців.

Ухвалою суду від 17 червня 2016 р., занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі в якості третьої особи залучений квартирно експлуатаційний відділ м. Миколаєва.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Уточнила, що тільки в суді їм стало відомо, що правильною формою імені відповідачки ОСОБА_1 є « ОСОБА_3 » а не « ОСОБА_3 » як зазначено в позові.

В судовому засіданні ОСОБА_1 одночасно в інтересах неповнолітнього відповідача та її представник просили позов залишити без задоволення.

Представник третьої особи КЕВ м. Миколаєва просив позов задовольнити.

Представник органу опіки та піклування просила не висиляти з спірного житла дитину.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 06 червня 2014 р був задоволений позов Будинкоуправління АДРЕСА_2 ) і відповідача ОСОБА_4 виселено з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого службового приміщення. Підставою для цього було положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра оборони України 30 листопада 2011 р. за № 737 (далі - Інструкція) та факт звільнення ОСОБА_4 з роботи у військовій частини НОМЕР_1 (на підставі чого йому і було надане спірне житло та реєстрація в ньому) за власним бажанням, наявності стажу роботи менше 10 років, не перебування його на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України (а.с.52-53).

Дане судове рішення набрало законної сили.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрували шлюб 12 червня 2009 р. і є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17,18).

Після ухвалення рішення апеляційним судом Миколаївської області від 06 червня 2014 р. його примусове виконання органами ДВС було завершене 23 вересня 2015 р. (а.с.51). При цьому, співробітниками позивача було встановлене проживання відповідачки ОСОБА_1 із сином в даній кімнаті, що відобразилося в акті від 26 жовтня 2010 р.

Згідно п. 1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністра оборони України 30 листопада 2011 р. за № 737 (далі - Інструкція) у військових гуртожитках можуть тимчасово проживати або особи, які проходять військову службу або працівники Збройних Сил України або члени їх сімей.

Відповідно до п. 5.10. у разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні.

У відповідності до п 5.13. усі спори щодо виселення вирішуються в судовому порядку. Здійснення представництва в судових органах покладається на орган, на балансі якого перебуває гуртожиток.

Будинкоуправління №1 балансоутримувач гуртожитку, який перебуває у державній власності та введений до експлуатації військовою частиною у 1974 р., знаходиться в підпорядкуванні КЕВ м. Миколаїв, як особи, яка здійснює за територіальним принципом квартирне експлуатаційне забезпечення Збройних Сил України, позивач має відповідну довіреність від КЕВ м. Миколаїв на пред`явлення позовів про виселення з вказаного гуртожитку (а.с. 69, 85-98).

Члени сім`ї ОСОБА_4 , якого знято з реєстрації в даній кімнаті 25 вересня 2015 р. - відповідачі не зареєстровані в гуртожитку, самостійного право на проживання в ньому не мали та не набули, отже їх слід виселити (а.с.5).

Позовна давність заявлена відповідачами не застосовується, оскільки про проживання в спірному приміщенні позивач дізнався при виконанні рішенні апеляційного суду Миколаївської області від 06 червня 2014 р.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути 1218 грн. судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з неповнолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 1218 грн. на користь Будинкоуправління №1 квартирно експлуатаційного відділу м. Миколаїв

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький