Справа № 149/2174/16-ц Провадження № 22-ц/772/3784/2016Головуючий в суді першої інстанції Олійник І. В.
Категорія 50Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Міхасішина І.В., Стадника І.М.,
при секретаріКирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, за участю третьої особи - ОСОБА_8, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 2 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 28 серпня 2016 року.

Зазначав, що він є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Зараз він навчається у Камянець-Подільському національному університеті ім. Івана Огієнка на контрактній основі вартість якого становить 38000 грн., що в рік становить 9500 грн. Вартість проживання у гуртожитку становить за рік 2920 грн. Харчування в місяць становить 1500 грн. На придбання одягу він витрачає 5000 грн. в рік. Також він витрачає кошти на проїзд додому в м. Хмільник на вихідні дні, що становить 793 грн. 20 коп. в місяць.

Позивач зазначає, що у зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, яку йому надає мати ОСОБА_8 Батько матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює по найму, має у власності автомобіль, земельну частку (пай) на території Голодьківської сільської ради, дачу в АДРЕСА_1, отримав у спадок частину будинку, яку продав за 8000 доларів США. На даний час відповідач збудував собі 1-й поверх будинку та продовжує будівництво 2-го поверху, всі роботи по будівництву виконує сам. Посилаючись на ці обставини та положення статей 182, 191, 198-200 СК України просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2019 року.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 2 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_7 є батьком, а ОСОБА_8 матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.9) підтверджено, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №67 від 25 липня 2007 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є студентом 1 курсу факультету фізичної культури Камянець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка (а.с.5,6,7), денної форми навчання на контрактній основі. Вартість навчання за навчальний рік становить 9500 грн., загальна вартість навчання 38000 грн.

Встановлено і не заперечується сторонами, що позивач проживає у гуртожитку №4 за адресою: АДРЕСА_2. Вартість за рік проживання становить 2920 грн.

Судом також встановлено, що ОСОБА_7 знаходиться на диспансерному обліку у травматологічному відділенні КУ "Хмільницька ЦРЛ" з діагнозом лівобічний медіальний гонартроз ІІ-ІІІ, больовий синдром, порушення функції суглобу ІІІ. Рекомендовано ендопротезування лівого колінного суглобу, пройти курс лікування та реабілітації за місцем проживання (довідка КУ "Хмільницька ЦРЛ" від 08.10.2015 року (а.с.54, 55, 56).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на даний час не працює.

Згідно договору оренди земельної частки (паю) від 04.09.2013 року ОСОБА_7 передав в оренду ТОВ фірма "Поділля" земельну частку (пай) розміром 0,29 га. Згідно п. 3 Договору розмір орендної плати встановлено 436,4 грн. (а.с.91).

За період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року ОСОБА_7 отримав дохід від передачі в оренду землі в розмірі 218,08 грн. (а.с.59).

Відповідно до відомостей єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_7 станом на 13.10.2016 року зареєстровано причіп легковий, д.н.з. НОМЕР_1, інших транспортних засобів не зареєстровано. Це підтверджується також обліковою карткою приватного ТЗ (а.с. 86,87).

Згідно з умовами мирової угоди, визнаної ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2014 року (а.с.89) причіп до автомобіля НОМЕР_2, 1993 р.в., виділено в особисту приватну власність ОСОБА_8 Фактична передача підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів від 06.02.2014 року (а.с.90).

Ескізним проектом КП "Архітектурно-проектної майстерні", а також будівельним паспортом від 12.03.2014 року (а.с.68) підтверджено, що ОСОБА_7 здійснює реконструкцію житлового будинку, будівництво господарської будівлі та підвального приміщення в гаражі по АДРЕСА_3. При цьому, з відповідних фотографій вбачається, що вказана реконструкція не завершена, на добудові відсутнє покриття, відсутні належні умови для проживання (а.с.60-67, 71,81-85),

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин про те, що ОСОБА_7 не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині ОСОБА_6, який продовжує навчання, а тому, виходячи із положення частини 1 статті 199 СК України про стягнення допомоги за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу, підстав для задоволення позову немає.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на правильно встановлених обставинах.

Положення частини 1 статті 199 СК України передбачають обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей до досягнення двадцяти трьох років, у зв'язку з їх навчанням та потребою у наданні їм допомоги, за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, встановивши, що ОСОБА_7 не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_6, який навчається на факультеті фізичної культури Камянець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводів про порушення судом норм матеріального права, які дають підстави для скасування чи зміни судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має доходи та має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює по найму, виконуючи різні будівельно - технічні роботи, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому суд за відсутності таких обгрунтовано дійшов до висновку про недоведеність тих обставин, на які позивач посилається обгрунтовуючи свої вимоги.

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами частин 1 та 4 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із зазначеного вище, суд не може робити висновків для ухвалення рішення про задоволення позову лише на підставі пояснень позивача у справі на його користь за відсутності інших належних та допустимих доказів та разом із тим за наявності таких у відповідача на підтвердження обставин, на які останній посилається обгрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Припущення суду про наявність тих чи інших обставин не можуть покладатися в основу судового рішення, оскільки таке суперечитиме положенню частини 4 статті 60 ЦПК України

За таких обставини суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки надані суду належні та допустимі докази не підтверджують обставин про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Порушення судом норм процесуального права, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки вказані порушення не призвели до неправильного вирішення справи.

За положенням частини 3 статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, рішення суду є законним та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 2 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ І.В. Міхасішин

/підпис/ І.М. Стадник

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук