Справа № 466/5766/13-ц
Провадження № 2/346/120/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області в складі: головуючої судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на те, що 10 серпня 2010 року відповідач ОСОБА_2 позичив у нього, позивача грошові кошти в розмірі 112 000 (сто дванадцять тисяч) доларів США, яка є основним боргом, і яку зобовязався повернути у період з 10 вересня 2010 року до 10 липня 2011 року згідно графіку проплат по поверненню боргу, про що видав відповідні розписки .

В зазначений строк відповідач свого зобовязання по поверненню боргу не виконав, на його, позивача письмові вимоги повернути позичені кошти не відповідав, що викликало необхідність звернутися до суду.

Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 112 000 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на момент подачі позову, тобто 24 липня 2013 р. складає 894 880 гривень , що становить основний борг та 54 722 гривні - 3 % річних за прострочення виконання зобовязання на 744 дні.

Подавши додаткові зауваження до позову, зазначив, що 05 грудня 2013 року суддя Глинська Дарина Богданівна винесла обґрунтоване заочне рішення, яким задоволила його позов в повному обсязі та стягнула з ОСОБА_2 в його користь 949 602 грн. (по курсу долара США на день ухвалення рішення). Після цього, з відповідачем зустрічався декілька раз його адвокат, однак пропозиції відповідача принципово не відповідали реальному розміру боргу та умовам його повернення. На останній зустрічі ОСОБА_2 відмовився від всіх своїх попередніх пропозицій і вказав, що подасть заяву в суд про перегляд заочного рішення . Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від сплати боргу і штучно затягує можливі строки вирішення питання.

У звязку з неповерненням йому, позивачу, до цього часу відповідачем боргу з його вини та зміною за цей час валютного курсу долара США просить позов задовольнити та перерахувати суму стягнення в національній валюті відповідно до поточного курсу.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності зазначивши, що являється інвалідом війни 2 групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії і за станом здоровя не має можливості прибути в судове засідання.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від відповідача поступило письмове заперечення на позов, в якому останній зазначив, що з предявленим позовом він не згідний. Отримання ним, відповідачем від позивача ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 112 тис. доларів США заперечує. Вказує, що договір позики не укладався. Насправді, дані відносини з позивачем виникли, як спроба забезпечити своєчасну сплату орендної плати по укладеному 10.08.2010р. договору оренди кафе-шашличної розташованої в Київській області. Орендодавцем

по цьому договору виступала ТЗОВ «НКТС - ІНВЕСТ», одним із засновників якого був позивач. По суті, це мав бути укладений договір поруки, для забезпечення можливості йому, відповідачу сплачувати кошти за юридичну особу (ТОВ «АБУ - ДАБІ») в діяльності якої він був зацікавлений з подальшим внесенням змін щодо оренди.

Проте, зважаючи на те, що позивач та його партнери не забезпечили для даного приміщення дотримання базових вимог необхідних для діяльності закладу громадського харчування, даний договір був розірваний. Жодних відносин позики у нього, відповідача з позивачем не виникало. Більше того, всі зобовязання по вищевказаному договору оренди виконувались до його припинення. Договір поруки, на виконання якого підписувались наявні в справі розписки, так і не був укладений, згаданий договір поруки він не підписував, а відповідно не виникли ні відносини поруки ні власне сам борг по такому договору.

Підтвердженням цих обставин, зокрема той факт, що надані позивачем розписки не підтверджують факт отримання ним коштів. Вказує, що невідомо звідки, з яких відносин виник даний борг.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву де вказує про неможливість прибуття на розгляд справи та просить суд проводити судове засідання без його участі за наявними в справі матеріалами.

Враховуючи подані заяви сторін, беручи до уваги додаткові зауваження до позову, письмове заперечення на позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у такій же самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором (ч. 1 ст. 1051 ЦК). При цьому, за змістом ч. 2 ст. 1051 ЦК, при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК).

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що відповідно до письмових розписок від 10 серпня 2010 року відповідач ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) позичив у позивача ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 112 000 (сто дванадцять тисяч) доларів США, зокрема: по розписці від 10.08.2010 року відповідач зобовязувався повернути борг в сумі 13 500 дол. США до 10.05.2011 р. (а.с.23), по розписці від 10.08.2010 року зобовязувався повернути борг в сумі 13 500 дол. США до 10.06.2011 р.(а.с.23), по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 2 000 дол. США до 10.07.2011 р.(а.с.23), по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 8 500 дол. США до 10.01.2011 р.(а.с.24) , по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 13 500 дол. США до 10.02.2011 р.(а.с.24), по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 13 500 дол. США до 10.03.2011 р.(а.с.24), по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 13 500 дол. США до 10.04.2011 р.(а.с.24), по розписці від 10.08.2010 року в сумі 8 500 дол. США до 10.09.2010 р.(а.с.25), по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 8500 дол. США до 10.10.2010 р.(а.с.25), по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 8 500 дол. США до 10.11.2010 р.(а.с.25), по розписці від 10.08.2010 року - в сумі 8 500 дол. США до 10.12.2010 р.(а.с.25)

Дані розписки власноручно підписані відповідачем по справі, чого останнім не заперечувалось в поданому запереченні на позов.

Відповідач зобовязався повернути борг у період з 10.09.2010 року до 10.08.2011 року згідно графіку проплат по відшкодуванню боргу, котрий підписаний 10.08.2010 року сторонами (а.с.26).

Як вбачається, після спливу строку повернення позики, позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення боргу, а саме: вимога від 31.07.2012 року та 30.10.2012 року (а.с.10,11).

У вказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобовязань позику не повернув.

Письмових доказів, які б свідчили про безгрошовість укладеного сторонами договору позики, відповідачем суду не подано. Крім того відсутні докази, що розписка була написана відповідачем під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості або під впливом тяжкої обставини (ст. ст. 230 - 233 ЦК), унаслідок чого допускаються в якості доказів пояснення свідків і правочин визнається недійсним.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Згідно ст. 527 ч. 1 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

В силу ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ч.ч. 1, 2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на день ухвалення рішення відповідач не повернув позивачу суму коштів, чим прострочив виконання свого грошового зобов язання.

Беручи до уваги заяву позивача Шаркова суд вважає, що суму основного боргу 112 000 дол США, що станом на 23.02.2016 р. становить 3 025 624 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача

Враховуючи, що позивач підтримує свої позовні вимоги суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних підлягає до задоволення, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором. Отже, сума санкції ( С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення), де в нашому випадку сума заборгованості складає 3 025 624 грн., кількість днів прострочення з 11.08.2011 по 23.02.2016 стновить 1 656 днів, ( 3 025 624,00 х 3 х 1 656 : 365 : 100) становить 411 816,43 грн.

Посилання відповідача на те, що підписувались наявні в справі розписки на виконання договору поруки, котрий був розірваний, суд не приймає до уваги, оскільки останні є необгрунтованими та безпідставними.

Беручи до уваги вищенаведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення , та з відповідача слід стягнути основний борг - 112 000 дол. США , що в еквіваленті станом на 23 лютого 2016 року становить 3 025 624,00 грн., а також 3 % річних за прострочення виконання зобовязання - 411 816,43 грн.

Крім цього на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в сумі 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн..

На підставі наведеного та ст.ст. 526,610,625,1046-1051 ЦК України, керуючись ст.ст.88,197ч.2,209,213,214, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 а АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 В кв.48 , 02202 заборгованість на виконання грошового зобов язання по договору позики від 10 серпня 2010 року в сумі 3 437 440 ( три мільйони чотириста тридцять сім тисяч чотириста сорок ) грн. 43 коп. , з яких: 3 025 624 грн. основний борг та 411 816,43 грн. - три проценти річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, або отримання його копії.

Суддя Беркещук Б. Б.