Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Шаповалової С.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 р.ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ,в якому зазначає,що 20.11.2015 між ним та ОСОБА_2 яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

До набуття позивачем права власності відповідачі, проживали та були зареєстровані у зазначеному житловому приміщені.

Після укладання договору купівлі продажу відповідачі квартиру звільнили.

Однак у порушення умов договору купівлі-продажу від 20.11.2016 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не припинили свою реєстрацію у належній позивачу на праві власності квартирі.

Посилаючись на те що, на теперішній час відповідачі створюють позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю позивача.Відповідачі утратили право користуватися квартирою, не мають законних підстав для продовження реєстрації місця проживання за вказаною адресою, просить суд усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 82 в буд. 84-б по вул. Магістральній в м. Запоріжжя.

В судове засідання позивач не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися з невідомих причин, викликалися шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення в пресі.

Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив.

Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання,судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування.

З матеріалів справи видно, що відповідачі зареєстровані за адресою,вказаною позивачем в позовній заяві,а саме АДРЕСА_2.

За вказаною адресою реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 були направлені судова повістка з додатками,які повернуті суду установою пошти в зв*язку з тим, що особа за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 9 ст.74 ЦПК України Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбаченіабзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

В газеті «Запорізька правда» розміщено оголошення про виклик відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання.

Статтею 76 ЦПК України встановлено порядок вручення судових повісток, зокрема в частині 1 цієї статті вказано, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавала,таким чином не повідомляла про необхідність направляти судові повістки за місцем її перебування,невідомим позивачу та суду.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та перевірено доказами, що 20.11.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5

Відповідно до умов вищезазначеного договору продавці зобов*язалися передати покупцю ОСОБА_1 вищезазначену квартиру для вільного користування і безперешкодного володіння разом з принадлежностями, документами до цієї квартири (технічний паспорт, ключі, документи з оплати комунальних послуг, вартості використаної електроенергії та інших обов*язкових платежів, тощо) та знятися з реєстрації у відчужуваній квартирі не пізніше 06.12.2015 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 1029 від 20.11.2015 року посвідченого приватним нотаріусом запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5

Позивач, як власник квартири правомірно звернувся до суду за захистом свого права.

Стаття 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12 2003 року припинення реєстрації місця проживання здійснюється також на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Зважаючи на положення ст. 1 Протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав та основних свобод людини» кожна особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.

Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд.

Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо такі перешкоди не повязані з позбавленням права володіння власністю.

З матеріалів справи суд встановив, що відповідачі в квартирі № 82, в будинку 84-б по вул. Магістральна м. Запоріжжя, є приватною власністю позивача, не проживають, але залишаються зареєстрованими, що порушує права позивача як власника.

З наведеного вище суд встановив, що реєстрація відповідачів в квартири № 82, в будинку 84-б по вул. Магістральна м. Запоріжжя, що належить позивачеві, є формальною, але чинить перешкоди власнику позивачу по справі - в здійсненні своїх прав щодо користування та розпорядження належним йому майном, на підставі чого позовні вимоги необхідно задовольнити.

На підставі ст.316, 317,391 ЦК України, Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. 1 Протоколу № 1 до «Конвенції про захист прав та основних свобод людини», ст. 41 Конституції України, ст. 3, 10, 11, 57, 60, 169, 208-209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю квартирою № 82 в будинку 84-б по вул. Магістральній в м. Запоріжжя, шляхом визнання ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, втратившими право користування квартирою № 82 в будинку 84-б по вул. Магістральній в м. Запоріжжя.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко