Справа № 444/2662/15 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/2386/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Зверхановської Л.Д., Струс Л.Б

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано пункт 12.1 договору фінансового лізингу №001682 від 02 листопада 2015 року - недійсним.

Розірвано договір фінансового лізингу №001682 від 02 листопада 2015 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (код ЄДРПОУ - 39733392, юридична адреса 01601, м. Київ, вул. Шовковична, буд. №42-44), на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, ІПН - НОМЕР_2) сплачені кошти за Договором фінансового лізингу №001682 від 02 листопада 2015 року у розмірі 51 000 (п'ятдесят одна тисяча) грн., а також банківську комісію у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 20 січня 2016 року у заяві представника відповідача про перегляд заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року - відмовлено.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «ЛК «Ваш Авто».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що між ТОВ «ЛК «ВашАвто» та ОСОБА_2 було укладено договір фінансового лізингу від 02.11.2015 року №001682. Цей договір укладено відповідно до положень цивільного законодавства та Закону України «Про фінансовий лізинг», яким регулюється діяльність у цій сфері. В оскаржуваному рішенні відсутні будь-які докази та конкретні посилання щодо недійсності договору фінансового лізингу або окремих його частин, а також відсутні будь-які докази порушення охоронюваних прав споживача. В правочині максимально точно визначені всі істотні умови, порядок укладення договору, права та обов'язки сторін і правові наслідки, які наступають після належного або неналежного виконання сторонами своїх зобов'язань. В оскаржуваному рішенні не наведено мотивів та належно досліджених доказів, того, що умови договору порушують принцип добросовісності у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 3 та ч. 3 ст. 509 ЦК України, того що умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, та того, що умови договору завдають шкоди споживачеві. Крім того, в оскаржуваному рішенні не наведено жодного доказу того, що позивача обманювали щодо природи правочину або прав чи обов'язків за договором. В матеріалах справи наявні письмові докази, які свідчать про отримання доступної, достовірної та своєчасної інформації під час підписання договору, а саме: підписи позивача у договорі та додатках до нього, сплата адміністративного платежу, позивачем жодним чином не спростовані. Крім того, позивач ознайомлений з пунктами 17.4 та 17.6, в яких зазначено, що підписання даного договору та додатків до нього свідчить про те, що лізингоодержувач отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ «ЛК «Ваш Авто», що стосуються змісту договору та його додатків, проінформований про всі можливі витрати і ризики, уважно прочитав та зрозумів зміст договору і додатків до нього, а також представниками відповідача надано повну, необхідну, доступну, достовірну інформацію про положення договору. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Представник ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому судової повістки (а.с. 122).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 02 листопада 2015 року укладено Договір фінансового лізингу № 001682 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 001682 вказано, що предметом фінансового Лізингу по даному договору є транспортний засіб, а саме: трактор «Беларус» 892, об'єм/ тип двигуна - 4, 75, тип КПП - механічна, привід - 4х4.

В той же день позивач здійснив платіж на суму 51 000 грн.

17 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» із заявою про розірвання Договору фінансового лізингу № 001682 від 02 листопада 2015 року та повернення сплачених за цим договором коштів у розмірі 51 000 грн., а також банківської комісії у розмірі 500 грн. (а.с. 114), проте відповіді на вказану заяву ОСОБА_2 не отримав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначенний строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 2 вказаного Закону відносини, що виникають за договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Нормами статтей 638, 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Відповідно до положень ч. 1 цього закону, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено у ч. 3 ст. 18 цього закону.

Аналізуючи норму статті 18 Закону № 1023-ХІІ, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

У преамбулі договору фінансового лізингу № 001682 від 02.11.2015 року визначено, що адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у додатку № 1 до договору та становить погоджений сторонами відсоток вартості предмета лізингу.

За змістом п. 8.1 ст. 8 договору фінансового лізингу № 001682 від 02.11.2015 року, лізингові та інші платежі, що підлягають сплаті за цим договором на користь лізингодавця, розраховуються відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленим комерційним банком АТ "Райффазен Банк Аваль" при продажу долара США станом на дату здійснення платежу.

Із додатку № 1 до договору лізингу вбачається, що адміністративний платіж становить 10 % вартості предмета лізингу та складає 21 074,38 доларів США за курсом долара США на дату підписання договору (1 долар США = 24,20 грн.), що становить 51 000 грн.

Пункт 12.1. Договору лізингу від 02.11.2015 року зазначає - лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання Договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.

Таким чином, відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, проплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору останнім. Однак, при розірванні договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вищевказані умови договору фінансового лізингу суперечать вимогам чинного законодавства, порушують принципи добросовісності і справедливості, є несправедливими відносно споживача та завдають шкоди споживачеві, а тому наявні підстави для визнання п. 12.1 договору недійним відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Д. Зверхановська

Л.Б.Струс