ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9913/16-ц
провадження № 2/753/5225/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря Борисова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Національної телекомпанії України, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва», Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_4 про визнання права користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року позивачі звернулись з позовом до відповідача та просили суд визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на безстрокове користування квартирою АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позов позивачі посилались на те, що вони проживають та зареєстровані у вказаній квартирі, яка належить Національній телекомпанії України.

Позивачі вселились до вказаної квартири zк члени сім"ї наймача ОСОБА_4, який вселився у спірну квартиру на підставі договору №283 від 27.10.1999 року, укладеного між Національною телекомпанією України та ОСОБА_4 на строк до 01.12.2000 року.

Положення договору №283 містять умови строковості, зокрема: п. 7.2.2. передбачає дострокове припинення договору за умови звільнення співробітника, п. 7.4. встановлює, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку дії договору протягом одного місяця, він вважається продовженим на визначений сторонами новий строк на умовах, які визнаються сторонами додатково.

ОСОБА_4 був звільнений з Національної телекомпанії України 27.10.2005 року.

На думку позивачів, вказаний договір є продовженим та відповідно до ст.61 ЖК України набув статусу безстрокового найму житлового приміщення, а позивачі відповідно мають право на проживання у вказаній квартирі безстроково.

У судовому засіданні представник позивачів, яка одночасно є представником третьої особи ОСОБА_4, позов підтримала повністю та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, позовних вимог не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, про що надав письмові заперечення.

Треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва», Дарницька районна у м. Києві державна адміністраціяу судові засідання своїх представників не направили, однак надіслали на адресу суду письмові заяви у яких просили розглядати цивільну справу у відсутність їх представників та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав.

Кожна особа у відповідності до ст. 3 ЦПК України має право в порядку установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що Національною телекомпанією України та її колишнім працівником ОСОБА_4 27.10.1999 року було укладено договір №283 про надання квартири в тимчасове володіння і користування. (а.с.15-16).

Відповідно до п. 1.1 договору Національна телекомпанія України надає квартиру, яка знаходиться на її балансі, що підтверджується доданою довідкою, а ОСОБА_4 приймає у тимчасове володіння та користування однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належить Національній телекомпанії України на праві загальнодержавної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 03.08.1999 року НОМЕР_1, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації. (а.с.14)

Згідно листа Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 23.02.2009 року №1282/02 зазначена квартира до числа службових не включалась. (а.с.19)

Відповідно до п. 2.1 договору квартира надається для проживання співробітника та членів його сім'ї: дружина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно наказу Національної телекомпанії України, ОСОБА_4 27.10.2005 року було звільнено з роботи за власним бажанням, вказаний факт сторонами не оскаржувався.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2014 року ОСОБА_4 було виселено зі спірної квартири без надання іншого житла.

Згідно з п. 6.3 договору у разі розірвання договору, у випадках, передбачених п. 7 цього договору, співробітник зобов'язаний передати телекомпанії квартиру, котру було надано у тимчасове користування, протягом місяця з моменту розірвання договору.

Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2014 року позов Національної телекомпанії України до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору найму жилого приміщення та виселення з квартири без надання іншого житла було задоволено частково, а саме: виселено ОСОБА_4 з однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В задоволені позовних вимог Національної телекомпанії України в частині виселення із спірної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки вони брали участь у розгляді справи як треті особи.

З метою виселення позивачів із вказаної квартири, в 2013 році Національною телекомпанією України було подано до Дарницького районного суду міста Києва відповідну позовну заяву.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24.02.2016 року вказаний позов задоволено. ОСОБА_2, та ОСОБА_3 виселено із спірної квартири без надання іншого житла. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14.07.2016 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхиллено, а заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24.02.2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи позивачів в позовній заяві про те, що у відповідності до положень

ст.ст. 9, 61, 64 ЖК України вони мають право проживати в спірній квартирі безстроково є безпідставними, оскільки жодних доказів наявності правовідносин між Національною телекомпанією України та позивачами до суду надано не було.

Відповідно до ст. 212 ч.ч. 1, 3, 4 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання права користування житлом - залишити без задоволення, оскільки позивачами не доведено суду належними та допустимими доказами обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Національної телекомпанії України, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва», Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_4 про визнання права користування житлом - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: КОМАРЕВЦЕВА Л.В.