Справа № 462/3896/16 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5425/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про виплату компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні з 10.12.2010 року до 23.05.2016 року у розмірі 247182.65 грн.

Оскаржуваною ухвалою судді у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про виплату компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні - відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт зазначає про те, що дана цивільна справа про виплату компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні, згідно із ст. 117 КЗпП України не є тотожною із цивільною справою № 462/3154/16-ц, про виплату середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні згідно із ст. 117 КЗпП України, яка також перебуває на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова, оскільки компенсація є окремим видом виплати, що нараховується у разі затримки виплати заробітної плати. Також зазначає, що при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів про стягнення компенсації, встановлено тримісячний строк звернення, а про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні безстроково, а тому, «компенсація» та «стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні» є різними предметами позову, тому суд дійшов невірного висновку відмовляючи у відкритті провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" про виплату компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні, суддя виходила з того, що в провадженні суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судді з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2016 року, ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Українська залізниця», в якому просить стягнути із відповідача ПАТ „Українська залізниця" на його користь компенсацію за затримку остаточного розрахунку при звільненні з 10.12.2010р. по 23.05.2016р. у розмірі 247182 грн. 65 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що наказом №2147/ос від 30.11.2010р. його звільнено з роботи з 30.11.2010р. з посади начальника пасажирського поїзда ДТГО "Львівська залізниця", на сьогодні - Підрозділ пасажирського вагонного депо - Львів Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ „Українська залізниця", про те у день звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку відповідно до положень ст. 116 КЗпП України. На підставі припису ГУ Держпраці у Львівській області про виявлені порушення щодо незабезпечення проведення з ним остаточного розрахунку в день звільнення, відповідачем було виплачено йому кошти в розмірі 768,77 грн., які він отримав 23.05.2016р. поштовим переказом. Таким чином, день фактичного розрахунку з ним при звільненні є 23.05.2016р. Вважає, що відповідачем порушені його права, передбачені ст.117 КЗпП України, щодо не виплати середнього заробітку за період з 10.12.2010р. по 23.05.2016р. у розмірі 247182 грн. 65 коп. / 1991 днів х 124, 15 грн. середньоденного заробітку/.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 09.06.2016р. відкрито провадження у справі №462/3154/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 06.06.2016р. звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути із відповідача ПАТ „Українська залізниця" на його користь середній заробіток з 10.12.2010р. по 23.05.2016р. у розмірі 247182 грн. 65 коп., покликаючись на те, що наказом №2147/ос від 30.11.2010р. його звільнено з роботи з 30.11.2010р. з посади начальника пасажирського поїзда ДТГО "Львівська залізниця", на сьогодні - Підрозділ пасажирського вагонного депо - Львів Регіональної філії „Львівська залізниця" ПАТ „Українська залізниця", про те у день звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку відповідно до положень ст. 116 КЗпП України. На підставі припису ГУ Держпраці у Львівській області про виявлені порушення щодо незабезпечення проведення з ним остаточного розрахунку в день звільнення, відповідачем було виплачено йому кошти в розмірі 768,77 грн., які він отримав 23.05.2016р. поштовим переказом. Таким чином, день фактичного розрахунку з ним при звільненні є 23.05.2016р. Вважає, що відповідачем порушені його права, передбачені ст.117 КЗпП України, щодо невиплати середнього заробітку за період з 10.12.2010р. по 23.05.2016р. у розмірі 247182 грн. 65 коп. /1991 днів х 124, 15 грн. середньоденного заробітку.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя прийшла до висновку про те, що спір існує між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 , поданої ним 18.07.2016 року, предметом позову є компенсація за затримку остаточного розрахунку, а предметом позову ОСОБА_2 ( справа № 462/3154/16-ц), є виплата середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні згідно зі ст. 117 КЗпП України, тобто, предмети цих позовів є різними.

Оскільки предмети позовів, поданих ОСОБА_2 06.06.2016 року та 18.07.2016 року, є різними, відмова судді у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Українська залізниця» про виплату компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні, згідно зі ст. 117 КЗпП України, суперечить положенням п.3 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

А відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.