АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3305/16-ц 22-ц/774/1906/К/16
Справа № 210/3305/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1906/К/16 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представники відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання ним виробничої травми 07 квітня 2008 року у вигляді закритої черепно-мозгової травми, струсу головного мозку, забою мяких тканин голови, що призвело до втрати ним професійної працездатності.

Висновком МСЕК у 2008 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50% та визнано інвалідом ІІІ групи, який при наступних переоглядах залишався незмінним, і лише 22.06.2016 року ступінь втрати працездатності було зменшено до 40%.

Зважаючи на постійні головні болі та їх посилення на зміну погоди, що змінило ритм його життя та завдає моральних страждань, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 275 000 ,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а також - на користь держави 1 000,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та неврахування того, що Актом про нещасний випадок, повязаний з виробництвом №15 від 17.04.2008 року встановлено вину ОСОБА_3 у настанні нещасного випадку. При цьому, він не звернувся своєчасно за медичною допомогою та не повідомив про настання нещасного випадку, а судом не було досліджено звязку цих обставин з наслідками стану здоровя позивача, адже при своєчасному зверненні до лікарні, наслідки нещасного випадку могли б бути меншими.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з червня 1996 року по квітень 2008 року працював слюсарем-ремонтником на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 7-10).

08 квітня 2008 року о 13 год. 30 хв. з позивачем, який працював слюсарем-ремонтником 6-го розряду ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на робочому місці стався нещасний випадок, внаслідок чого ним отримано тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою мяких тканин голови, про що 17 квітня 2008 року комісією було проведено розслідування нещасного випадку, про що складено акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 (а.с. 13-14), за результатами якого складено акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом №15 від 17 квітня 2008 року (а.с. 11-12).

Висновком МСЕК від 15.12.2008 року (а.с. 47) позивачу первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи. При наступних переоглядах ступінь втрати професійної працездатності змінювався, а саме: 25.06.2009р. та 03.06.2010р. 30%, 23.06.2011р., 14.06.2012р., 113.06.2013р., 14.08.2014р. 50% , однак встановлена група інвалідності залишилася незмінною (а.с. 47-53).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травма ним отримана під час виконання трудових обовязків і повязана з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування нещасних випадків, причиною нещасного випадку є відсутність ремонтної технологічної документації на заміну грейфера - порушення п. 3.7.1. посадової інструкції майстра з ремонту обладнання шламового; невиконання посадових обовязків майстром з ремонту обладнання шламового цеху ОСОБА_7 п.п. 3.7.1., 3.7.4., 3.7.5 посадової інструкції майстра з ремонту обладнання шламового цеху; невиконання вимог інструкції з охорони праці слюсарем-ремонтником шламового цеху ОСОБА_3 п.п. 1.5.7., 3.1. інструкції з охорони праці слюсаря-ремонтника, виконуючого ремонт кранового обладнання шламового цеху..

На засіданні комісії по охороні праці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 28 серпня 2008 року встановлено вину ОСОБА_3 у розмірі 10% (а.с. 15).

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що саме дії позивача стали причиною нещасного випадку безпідставні, оскільки як вбачається з матеріалів справи, керівництвом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було проведено розслідування причин нещасного випадку та встановлено, що винними в його настанні, крім позивача ОСОБА_3, вина якого становить лише 10%, є посадові особи підприємства.

Крім того, суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить постійний головний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати додаткові сили на організацію свого життя, адже стан його здоровя після отриманої травми на виробництві (яка потягла за собою втрату працездатності та встановлення інвалідності) лише погіршується і перспективи на покращення здоровя не вбачається, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 100 000,00 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь вини позивача у настанні нещасного випадку та його дії при травмуванні (звернення до лікарні лише наступного для після отримання травми), конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 100 000 гривень до 80 000 гривень.

Крім того, судом першої інстанції невірно визначено розмір судового збору.

Так, відповідно до ч.1, п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 01 січня 2016 року становила 1 378,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду ОСОБА_3 (фізичною особою) у липні 2016 року, а тому до сплати підлягав судовий збір у розмірі 551,20 грн. (1 378,00 грн. х 0,4), а не 1 000,00 грн., як зазначив суд першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, зменшивши цей розмір з 1 000,00 грн. до 551,20 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року змінити.

Зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_3 з 100 000,00 грн. до 80 000 (вісімдесяти тисяч) гривень 00 копійок.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави з 1 000,00 грн. до 551 (пятсот пятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: