Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/4995/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Петягін В.В.
Номер провадження 22-ц/778/4404/16 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

Суддів Спас О.В.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року (справа №310/599/16-ц) на його користь з відповідачів стягнуто безпідставно набуті ними грошові кошти у сумі 149000,00 грн. 01 серпня 2016 року зазначена сума ним отримана від ОСОБА_5, ОСОБА_3

Позивач вважає, що за користування чужими грошовими коштами підлягають нарахуванню проценти, які за період з 01 червня 2014 року по 01 серпня 2016 року складають 65774.32 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на його користь суму 65774,32 грн. та судовий збір.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму 65774,32 грн. та судові витрати у сумі 657,74 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд безпідставно до правовідносин які виникли між сторонами застосував положення ст. 1048 ЦК України. Цивільним законодавством не визначено та не встановлено розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, тому стягнення процентів на підставі ст. 1048 ЦК України є помилковим, оскільки вказана норма регулює правовідносини, які виникають між сторонами договору позики. Такий договір сторонами не укладався. Також, стягуючи неправомірно проценти на підставі вимог ст. 1048 ЦК України, суд також стягнув проценти за період, за який вони не можуть нараховуватись, за період з 02.07.2016 року по 01.08.2016 року у сумі 2088,04 грн. Крім того, суд безпідставно стягнув з відповідачів проценти в солідарному порядку та не врахував, що між сторонами не було договірних правовідносин, чим порушені вимоги ст. 541 ЦК України, а також ст. 88 ЦПК України щодо розподілу судових витрат в солідарному порядку. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи солідарно з відповідачів суму процентів за користування чужими грошовими коштами, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог, оскільки рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 липня 2016 року з відповідачів на користь позивача стягнута сума безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 149000 грн., тому, застосувавши аналогію права, при розрахунку процентів, передбачених ст. 536 ЦК України, застосував ст. 1048 ЦК України, визначивши розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Однак, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Зпапорізької області від 01 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 149000 грн., як безпідставно набуті від продажу квартири.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Предметом позову у справі, яка розглядається, є стягнення процентів з відповідачів за користування чужими грошовими коштами, набутими відповідачами без достатніх правових підстав.

За обставин, на які посилається позивач, договором, законом або іншим актом цивільного законодавства розмір процентів за користування грошима не передбачено.

Частиною другою статті 1214 ЦК України з посиланням на статтю 536 ЦК України передбачено нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами у випадку безпідставного одержання чи збереження грошей.

За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість нарахування процентів із застосуванням аналогії закону (частина перша статті 8 ЦК України) на підставі приписів частини першої статті 1048 ЦК України, якою передбачено, що у разі не встановлення договором позики розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані ЦК України, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Отже, аналогію закону можна застосовувати виключно у разі подібності спірних неврегульованих правовідносин.

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із договору позики, та правовідносин, що склались між сторонами внаслідок користування безпідставно набутими чужими грошовими коштами, не дає підстав для висновку, що такі відносини подібні за змістом, а тому відсутні підстави для застосування аналогії закону, передбаченої статтею 8 ЦК України.

Стаття 1048 ЦК України регулює правовідносини, які виникають між сторонами договору позики, а правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються ст. 1212 ЦПК України, тому стягнення процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами не передбачено.

Оскільки, договір позики між сторонами не укладався, відсутні підстави для застосування аналогії права.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 3-39гс15, який відповідно до положень ч.2 ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: