Провадження №2-о/523/363/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, зазначивши, що 17.05.2016р. помер його батько ОСОБА_2, та оскільки останній проживав у м. Луганськ, а відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року зазначене місто тимчасово віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не діють. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Заявник звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав про підтримку власної заяви в повному обсязі та просив суд встановити факт, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відділ ДРАЦС у м. Одесі ОМУЮ не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Суд, вивчивши матеріли справи, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з копії паспорту серії ЕН №072436, виданого Ленінським РВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_2 народився 08вересня 1934р. у с. Галакент, Бастандінського району, Казахстан (а.с.5).

ОСОБА_1 народився03 березня 1978р. та йогобатьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.13). Дана обставина підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЕД №355221.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого Луганською народною республікою ОСОБА_2,08.09.1934року народження, помер 17.05.2016р., актовий запис про смерть №442від 01.06.2016р. (а.с.8). Факт та дата смерті ОСОБА_2 також підтверджується представленою копією лікарського свідоцтва про смерть №156 від 01.06.2016р.(а.с.11).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Горлівка відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було розяснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України, в редакції яка діяла на той час) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків танайманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (абз. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України).

Отже, враховуючи вказані норми, оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і доведеними, тому є всі підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_2

Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,64,197,212-215, 217,256, 259,257-1 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Встановити факт смерті ОСОБА_2, 08вересня ІНФОРМАЦІЯ_1, яка настала 17 травня 2016р. у м. Луганська, Україна.

Дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті громадянинаУкраїни ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 17 травня 2016р. у м. Луганська, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя