АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1536/16 Справа № 202/3033/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Красвітної Т.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості. Позивач вказував на те, що 14 липня 2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір №MRK0RX01363216, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3 067,78 грн. з кінцевим терміном повернення 12 липня 2007 року зі сплатою 24,00% на рік за користування кредитом. Зобов'язання позичальника за цим договором у розмірі 10 000 грн. забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 укладеного 20 жовтня 2010 року з ПАТ "Акцент-Банк".

Посилаючись на порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість станом на 21 жовтня 2013 року у розмірі 74 624,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2 535,61 грн., по процентам - 18 064,50 грн., по комісії - 662,64 грн., пені - 49 331,74 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та (процентна складова) 3529,72 грн., позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку 10 000 грн. та з ОСОБА_2 64 624,21 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст.ст.526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 14 липня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір № MRK0RX01363216, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 067,78 грн. на строк 12 місяців зі сплатою 24,00% на рік за користування кредитом.

Зобов'язання позичальника за цим договором у розмірі 10 000 грн. забезпечено порукою на підставі договору поруки №167 укладеного 20 жовтня 2010 року з ПАТ "Акцент-Банк".

Взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту відповідач виконував неналежним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 21 жовтня 2013 року у розмірі 74 624,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2 535,61 грн., по процентам - 18 064,50 грн., по комісії - 662,64 грн., пені - 49 331,74 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та (процентна складова) 3529,72 грн.,

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що початком строку позовної давності за укладеним між сторонами договором є 12 липня 2007 року, тобто на момент пред'явлення даного позову 27 лютого 2014 року позовна давність сплинула.

З таким висновком погодитись не можна за огляду на наступне.

За змістом ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_3 заяви до суду про застосування позовної давності не подавав, а тому у суду не було підстав для відмови у задоволенні позову з цих підстав.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Виходячи з того, що право банку на отримання суми боргу по кредитному договору від ОСОБА_2 є доведеним, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 2 535,61 грн., по процентам - 18 064,50 грн. та по комісії - 662,64 грн.

Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Вирішуючи питання про стягнення пені, колегія суддів з урахуванням положень ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав вважає, що нарахована позивачем пеня 49 331,74 грн. значно перевищує розмір боргового зобов'язання.

Крім того, банк своїми діями сприяв збільшенню розміру пені, оскільки з 2006 року не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до 2 535,61 грн.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року.

Щодо позовних вимог банку про стягнення з позичальника штрафу 500 грн. (фіксована частина) і 3 529,72 грн. (процентна складова), колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим чи у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно з пунктами 6.3, 6.4 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року.

Стосовно вимог банку про стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ПАТ "Акцент-Банк" підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 квітня 2015 року скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договором поруки закрити.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредиту у розмірі 2 535,61 грн., по процентам - 18 064,50 грн., по комісії - 662,64 грн. та пеню - 2 535,61 грн., а всього 23 798,36 грн. і судові витрати у розмірі 499,76 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

Красвітна Т.П.