Справа № 300/755/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і ОСОБА_1,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду від 13 жовтня 2015 р. за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 р. публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2, у якому просило стягнути з відповідачки на свою користь 12163.64 грн. кредитної заборгованості та судові витрати.

На обґрунтування Банк зазначав, що згідно з договором б/н від 16.04.08 р. відповідачка одержала кредит на суму 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22.80 % на рік за користування кредитом на суму залишку з кінцевим терміном повернення, який дорівнює строку дії картки.

Відповідачка не виконувала взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення станом на 31.07.15 р. заборгованості на загальну суму 12163 грн., з яких:

- 2347.79 грн. заборгованості за кредитом;

- 6285.10 грн. заборгованості по відсотках;

- 2475.34 пеня та комісія;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 555 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Воловецького районного суду від 13.10.15 р. у позові відмовлено (а.с.33-34).

Банк просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що строк позовної давності не пропущений, оскільки відповідачка 21.07.10 р. і 02.10.12 р. його переривала фактом погашення заборгованості.

У судовому засіданні представник банку ОСОБА_3, підтримала скаргу повністю і додатково пояснила, що картка відповідачу була видана строком на 4 роки.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася утретє без поважних причин (зворотних даних немає), хоча про час і місце такого повідомлялася належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, із таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком через його невідповідність обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За правилами ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з матеріалів справи, 29.06.06 р. сторони уклали Договір, згідно з яким позивачу було надано кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У Договорі не вказано термін дії картки (а.с.6).

Однак, Банк надав докази у підтвердження видачі ОСОБА_2 картки строком дії на 4 роки (а.с.71) і цей факт останньою не спростований.

Висновок суду першої інстанції про дворічну дію картки є припущенням.

13.10.15 р. ОСОБА_2 звернулася до Воловецького районного суду із заявою про застосування позовної давності у цій справі та відмову в задоволенні позову (а.с.29).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як видно із розрахунку заборгованості, відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, останні платежі було здійснено 01.07.10 р. у розмірі 500 грн. та 02.10.12 р. у розмірі 300 грн. (а.с.4-5, 72-79). Указане свідчить, що в даному випадку мало місце переривання строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До суду із цим позовом Банк звернувся 09.09.15 р., що підтверджується відбитком на поштовому конверті (а.с.20), а відтак строк позовної давності не пропущено. Зазначені обставини суд першої інстанції належним чином не перевірив.

Отже, Банк має право на стягнення суми кредитної заборгованості з ОСОБА_2, із якої: 2347.79 грн. заборгованості за кредитом; 6285.10 грн. заборгованості по відсотках; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 555 грн. - штраф (процентна складова).

Доказів погашення заборгованості немає, а сам розмір заборгованості відповідачем не заперечується.

Одночасно колегія судів враховує те, що пеня підлягає стягненню лише в межах одного року. Оскільки період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Сума пені за останній рік згідно з розрахунком Банку складає 1200 грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване із ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати належить покласти на відповідача та присудити позивачу.

Керуючись ст.ст. 264, 1054 ч.1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

2. Рішення Воловецького районного суду від 13 жовтня 2015 р. скасувати.

3. Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» 10883.30 грн. кредитної заборгованості, з якої: 2347.79 грн. заборгованість за кредитом, 6285.10 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1200 грн. заборгованість за пенею і комісією, 500 грн. штраф (фіксована частини), 555.41 грн. штраф (процентна складова).

5. У решті позову відмовити.

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» 2557.80 грн. судового збору.

7. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: