печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

18 квітня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Кулакова І. О.,

розглянувши подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського Олександра Дмитровича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

до суду надійшло вищевказане подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського О.Д., погоджене начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Коблош О.Й.

Частиною 2 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання старший державний виконавець Трухановський О.Д. не з'явився про день, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

Подання вмотивовано тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 45765219 від 11.12.2014 р., з приводу примусового виконання виконавчого листа № 757/11938/14-ц виданого 05.12.2014 р. Печерським районним судом м. Києва, щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 235214,86 грн.

11.12.2014 р. старшим державним виконавцем Соловйовим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк до 17.12 2014 р. боржнику для добровільного виконання рішення суду, копія якої у встановленому законом порядку направлена до відома на адресу боржника, вказану у виконавчому документі: АДРЕСА_1.

Боржник в строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконав, про причини такого невиконання державного виконавця не повідомив, у зв'язку з чим, державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно відповіді УДАІ від 24.06.2015 за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, нерухомого майна за боржникам не зареєстровано. Відповідно відповіді ПФУ та ДПС України інформація щодо отримання боржником доходу відсутня, відкриті рахунки в банківських установах відсутні.

Виходом державного виконавця 21.12.2015 та 01.03.2016 за адресою проживання боржника згідно виконавчого документа, боржника не розшукано.

Відповідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка надійшла до Відділу 19.09.2015, боржник регулярно перетинає кордон України, що дає підстави вважати про фінансову можливість боржника щодо виконання рішення суду.

У поданні державний виконавець зазначає, що станом на дату звернення державного виконавця до суду із даним поданням, судове рішення не виконане, боржник ОСОБА_2, який в розумінні ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» вважається належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, не вчиняє дій щодо ліквідації заборгованості, а його дії, що полягають у систематичному перетинанні державного кордону України, свідчать про злісне ухилення від виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», як то:

утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як вбачається з матеріалів подання державного виконавця боржник ОСОБА_2 є в розумінні ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, однак, дій спрямованих на виконання обов'язку, покладеного на нього рішенням суду не вчиняє, хоча виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості, а його регулярні поїздки за кордон України унеможливлюють та ускладнюють виконання рішення.

При цьому, державним виконавцем, зі свого боку, вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак, у зв'язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати, та зобов'язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки, як для стягувача, так і держави в цілому, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

За таких обставин, враховуючи ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання судового рішення щодо стягнення на користь стягувача у виконавчому провадженні значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст. 208-210, 212, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Трухановського Олександра Дмитровича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН № НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язання по виконавчому провадженню № 45765219 щодо виконавчого листа № 757/11938/14-ц, виданого 05.12.2014 р. Печерським районним судом м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.А. Гладун