АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1313/16 Головуючий 1 інст. Клименко А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, інфляційного збільшення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, інфляційного збільшення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.12.2015 року позовну заяву ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою судді, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що не погоджується з вказаною ухвалою та вважає її постановленою з порушенням норм процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить її скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу, суддя першої інстанції виходив із того, що позовну заяву ОСОБА_4 було подано без дотримання вимог ст. 119 ЦПК України, у встановлений ухвалою від 16 листопада 2015 року строк позивач недоліки позовної заяви не усунув, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України вона підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.

Проте погодитися з такими висновками не можна з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою судді від 16.11.2015 року позовна заява ОСОБА_4 залишена без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.119-120 ЦПК України.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року).

Приймаючи до уваги вищевикладене судова колегія вважає, що у суду були відсутні підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_4, оскільки недоліки, на які посилався суддя та які стали підставою для повернення позовної заяви, а саме те, що фактично відсутні позовні вимоги, оскільки вони викладені одночасно і про стягнення грошової суми за договором позики і про звернення стягнення на предмет іпотеки, могли бути усунені під час попереднього судового засідання.

Також, як роз'яснено у п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" та враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, перебуваючи у місцях позбавлення волі не може вільно розпоряджатися грошовими коштами, і оскільки у нього є певні обмеження, то є підстави для розгляду його клопотання про розстрочення або звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про відсутність у судді першої інстанції підстав згідно ст. 121 ЦПК України для повернення позовної заяви позивачу та визнання її неподаною.

Крім того, з урахуванням положень статті 88 ЦПК України та ухвали суду апеляційної інстанції від 19 січня 2016 року, якою ОСОБА_4 було відстрочено сплату судового збору, колегія суддів вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судова колегія вважає, що за таких обставин ухвала судді підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції зі стадії про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2016 року скасувати.

Питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії відкриття провадження у справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 275,60 грн., сплату якого було відстрочено ухвалою судді апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Ю.А. Пономаренко

Судді - А.П. Івах

ОСОБА_1