АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/949/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Романська К.М.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Акцент Банк", яку подає представник Сокуренко Наталія Вікторівна на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Акцент - Банк" про визнання договору фінансового лізингу недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Представник ПАТ "Акцент Банк" звернувся в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким позов ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Акцент - Банк" про визнання договору фінансового лізингу недійсним задоволено.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк» договір фінансового лізингу 26.05.2015 року №А300А+00730008 у зв'язку із його нікчемністю.

Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник банку просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року в частині визнання недійсним договору фінансового лізингу №А300А+00730008 від 26.05.2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору фінансового лізингу №А300А+00730008 від 26.05.2015 року, в іншій частині рішення залишити без змін.

Представник банку послався на те, що висновок суду про те, що Договір слід визнати недійсним в звязку з тим, що він не посвідчений нотаріально, а також тому, що позивач не підписував Умови та правил надання фінансового лізингу і не був з ними ознайомлений, не відповідає вимогам закону та обставинам по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним договору, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір було укладено без дотримання усіх передбачених чинним законодавством вимог щодо письмової форми та відповідного нотаріального посвідчення, що є підставою для визнання його недійсним.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам по справі.

Судом встановлено, що 26.05.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № А300А+00730008 шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, що розміщені па офіційному веб-сайті Банку www.abank.com.ua. Ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає договір фінансового лізингу.

Згідно договору відповідач передає позивачу автомобіль марки Hyundai Accent RB 1.4 Classic MT. 2014 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 311100, 00 тис. грн., а позивач сплачує авансовий внесок в розмірі 93330.00 тис. грн. та вносить щомісячний платіж на транзитний рахунок визначений в п. 1.5 договору в розмірі 8516.25 грн., термін дії договору - 60 місяців.

Сторонами було підписано специфікацію та акт приймання-передачі вищезазначеного транспортного засобу у вказаній комплектації. Згідно специфікації автомобіль передається в справному стані, без ушкоджень й у повній базовій конструкції колісного транспортного засобу, що відповідає встановленим виробникам вимогам. Лізингоодержувач претензій до лізингодавця і технічного стану автомобіля не має. Дата приймання-передачі предмету лізингу 05.06.2015 року.

Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 806 ЦК України фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у свою власність річ відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства Договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 26.05.2015 укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк», нотаріально посвідчено не було.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанціїї підставно прийшов до висновку, що оскільки на порушення вимог статті 799 ЦК України такий договір нотаріально не посвідчений, то згідно зі статтею 220 ЦК України він є нікчемним.

Крім того, судом встановлено, що Умови та правил надання фінансового лізингу та Тарифи не долучені до Договору, а ті, що надані представником відповідача, не містять підпису позивача, що не заперечує відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Будь-яких інших доказів того, що свідчили про те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи були надані для ознайомлення позивачу, відповідачем не надано.

Статті 10, 11 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Акцент Банк", відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак