Номер провадження: 22-ц/785/1736/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

ОСОБА_2

суддів Кононенко Н.А.

при секретарі Колмаков В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, моторного (транспортного) страхового бюро України (третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Народно-фінансова страхова компанія «Добробут»») про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, моторного (транспортного) страхового бюро України (третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Народно-фінансова страхова компанія «Добробут»») про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, що набрало законної сили 29 січня 2013 року, було стягнуто з ОСОБА_4 заподіяну позивачу моральну шкоду 8 0000 грн., а також стягнуто з приватного акціонерного товариства «Народно-фінансової компанії «Добробут» суму матеріальної шкоди у розмірі 11 622 гривні 91 копійки (одинадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні 91 копійки) та суму спричиненої моральної шкоди 5 000 грн. (п'ять тисяч гривень) а всього на загальну суму розмірі 16 622 гривні 91 копійки (шістнадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні 91 копійки).

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 8 0000 тисяч було виконано завдяки виконавчій службі Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, що наклала арешт на майно ОСОБА_4.

Однак рішення в частині стягнення з «Народно-фінансової страхової компанії «Добробут» матеріальної шкоди у розмірі 11 622 гривні 91 копійки, моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. не виконано.

Так, державна виконавча служба Подільського РУЮ у м. Києві, повертаючи виконавчий документ у своїй постанові від 12.12.2014 року, яку позивачу надіслали 02.02.2015 року, зазначило, що державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника, та згідно відповідей банківських установ, грошові кошти на рахунках боржника відсутні.

Позивач вважає, що моторне (транспортне) страхове бюро України повинно відшкодувати шкоду, яка не була відшкодована приватним акціонерним товариством «Народно-фінансовою компанією «Добробут»».

Позивач також стверджує, що оскільки йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, він був змушений і надалі у 2013 - 2014 р. знаходитись на стаціонарних лікуваннях у лікарнях, а також нести власні матеріальні витрати на придбання ліків.

В звязку із чим, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 3 284 гривень 25 копійок.

У судовому засіданні:

- позивач підтримав позовні вимоги, в останнє судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просив справу розглянути у його відсутності;

- представник моторного (транспортного) страхового бюро України просив відмовити у задоволенні позову, оскільки страхову компанію не було визнано банкрутом, або ліквідовано, а тому відсутні підстави для здійснення;

- представник ОСОБА_4 також просив відмовити у задоволенні позову, оскільки ліміт відповідальності за шкоду заподіяну здоровю у полісі цивільно-правової відповідальності був визначений у розмірі 10 0000 грн., що дозволяє покрити всі витрата постраждалої особи;

- представники третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного акціонерного товариства «Народно-фінансова страхова компанія «Добробут»» в судове засідання не зявились.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3284 гривні 25 копійок - залишено без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до моторного (транспортного) страхового Бюро України про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11622 гривні 91 копійка, моральної шкоди у розмірі 5000 гривень - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати в частині стягнення моральної шкоди, ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходив з наступного.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2011 року (який набрав законної сили), ОСОБА_4 визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатація транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вищевказаним вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2011 року встановлено, що 14 квітня 2011 року у 08 годині 30 хвилин водій ОСОБА_4 керуючі транспортним засобом марки «Мазда 323», державний знак 538 76 ОА рухаючись по пр. Добровольського в м. Одесі з боку вулиці ОСОБА_5 в напрямку вул. Ген. Бочарова в м. Одесі наближаючись до неврегульованого світлофорним обєктом пішохідного переходу не врахував дорожньої обстановки, не прийняв мір для зниження швидкості та зупинки, не впевнився в безпеці руху внаслідок чого на пішохідному переході допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкова травми, лінійного перелому правої тьмяної та правої вісочної костей, субдуральної гематоми правої гімсфери головного мозку, закритої травми правого колінного сустава, які згідно Висновку судово-медичної експертизи за № 1568 від 23 квітня 2011 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_4 застраховано ПрАТ «НФСК «Добробут»» на підставі Полісу № АА/3056217 від 12 квітня 2011 року.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2012 року позовні вимогиОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Народно-фінансової страхової компанії «Добробут»» (третя особа: ОСОБА_6) про стягнення матеріальної та моральної завданої внаслідок ДТП - задовольнили частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Народно-фінансової страхової компанії «Добробут»» () на користь ОСОБА_3, спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 11 622 гривні 91 копійки (одинадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні 91 копійки) та суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень 00 копійок (пять тисяч гривень 00 копійок), а всього суму у розмірі 16 622 гривні 91 копійки (шістнадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні 91 копійки).

При цьому, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, стягнуто суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень 00 копійок (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 29.01.2013 р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2012 року було змінено, та збільшено суму стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та визначити її в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_4 застраховано ПрАТ «НФСК «Добробут»» на підставі полісу № АА/3056217 від 12 квітня 2011 року, при цьому розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого, що відповідає положення ст. 9.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до наступних обгрунтованих висновків.

Оскільки розмір шкоди не перевищує страхову суму, яка визначена у договорі страхування, то саме страховикзобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а саме здійснити доплату суму у розмірі 3 284 гривні 25 копійок, яку просив стягнути позивач зі страхувальника, тобто ОСОБА_4

Безпідставними є позовні вимоги ОСОБА_3 до моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11 622 гривні 91 копійка, моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.

Так, відповідно до п. «ґ» ст. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілихвідшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, згідно п. 20.3 ст. 20 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV, у разі ліквідації страховика за рішенням визначенихзаконом органів, обовязки за договорами обовязкового страхуванняцивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обовязки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/ або майна, приймає на себе МТСБУ.

Виконання обовязків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

На час розгляду справи, відомостей про визнання банкрутом, або про ліквідацію приватного акціонерного товариства «Народно-фінансова страхова компанія «Добробут»» до МТСБУ не надходило, а тому будь-яких виплат не здійснювалось. Крім того, до них не звертався позивач з відповідною заявою.

За вищевказаних обставин, суд першої інстанції вірно вказав, що відсутні правові підстави для стягнення з моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11 622 гривні 91 копійка, моральної шкоди у розмірі 50 00 гривень, оскільки вони є недоведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК.

Судова колегія вважає, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, иоторного (транспортного) страхового бюро України (третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Народно-фінансова страхова компанія «Добробут»») про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_2

ОСОБА_7