Провадження № 2/200/3199/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" липня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Козлової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» про скасування заборгованості за надані комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» про скасування заборгованості за надані комунальні послуги.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в жовтні 2014 року за договором купівлі-продажу він придбав квартиру АДРЕСА_1. Продавець вказаної квартири ОСОБА_2 набула право власності на квартиру лише 08 серпня 2014 року та була її власницею 2 місяці. Після отримання правовстановлюючих документів на квартиру позивач звернувся до обслуговуючих підприємств із надання комунальних послуг і уклав договори на надання комунальних послуг у травні 2015 року. На протязі останніх шести місяців на його адресу відповідачем надсилаються квитанції з зазначенням в них заборгованості та погрозами відключення або припинення надання комунальних послуг. Відповідач надав йому довідку про існування боргу за надане теплопостачання за невідомий період часу і невідомо кому в сумі 6440,47 грн., пояснивши на словах, що це є боргом з 2004 року інших власників квартири. Отже, борги виникли ще за попередніх власників квартири, і відповідач не здійснював ніяких дій по їх погашенню, а тепер намагається покласти відшкодування боргів на позивача. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» незалежно від того, чи було укладено споживачем відповідний договір з виконавцем чи ні, споживач не повинен оплачувати послуги раніше того моменту, коли він став власником житлового приміщення та став фактично їх отримувати.

Просить суд зобов'язати відповідача виключити із суми, зазначеної на особистому рахунку ОСОБА_1 суму 6440,47 грн., яка є заборгованістю попереднього власника за послуги з централізованого водопостачання належної на даний час квартири позивачу, а також заборонити в подальшому включати зазначену суму у вимогу до сплати на ім'я ОСОБА_1

Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином.

В запереченнях проти позову, які надійшли до суду 24 листопада 2015 року, відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідач обрав неправильний спосіб захисту, оскільки в цивільному законодавстві немає такого способу захисту як виключення суми боргу з особистого рахунку. На момент укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 (30 жовтня 2014 року) борг за теплопостачання по квартирі складав 5500,42 грн. Заборгованість за надані послуги з моменту реєстрації права власності позивачем на квартиру станом на 01.10.2015 року становить 940,05 грн. (а.с. 26-28).

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2, яка раніше належала ОСОБА_2 (продавцю), що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.10.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., зареєстровано в реєстрі № 2809 (а.с.4-5).

З п.1.1 договору вбачається, що відчужувана квартира належала продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Бабушкінського районного суду по справі № 200/4464/13-ц від 13.01.2014 року.

26 лютого 2015 року позивач звернувся до КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» із заявою, в якій просив, виходячи з того, що з наявних повідомлень відповідача вбачається, що за квартирою АДРЕСА_1 мається заборгованість по сплаті комунальних послуг в сумі 6038,95 грн., всі несплачені платежі до листопада 2014 року виключити та не здійснювати у майбутньому наміри по стягненню цієї заборгованості з нього як нового власника квартири (а.с. 7).

З повідомлення про розрахунки за послуги теплопостачання за червень 2015 року (а.с. 8) вбачається, що заборгованість за вказані послуги на 01 червня 2015 року становить 6440,47 грн.

З наданої відповідачем оборотно-сальдової відомості по рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що сума боргу 6440,47 грн., яку позивач просить виключити з особового рахунку, мала місце станом на квітень 2015 року, тобто на час, коли позивач вже був власником квартири протягом шести місяців (а.с. 33). Станом на листопад 2015 року сума боргу за послуги теплопостачання за вказаним особовим рахунком становить 6828,22 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач з вимогами про стягнення заборгованості з позивача за надані послуги теплопостачання в порядку позовного або наказного провадження до суду на теперішній час не звертався.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3).

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 3, 27, 30, 31 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та здійснює свій захист на власний розсуд.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» , оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Таким чином, обравши спосіб захисту шляхом зобов'язання відповідача виключити із суми заборгованості позивача по сплаті послуг за теплопостачання попереднього власника квартири по АДРЕСА_2, позивач у відповідності до вимог ст.ст. 3, 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності не довів порушення його прав з боку відповідача КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» переконливими, належними та допустимими доказами, а також правову та фактичну підставу заявлених ним вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем обрано невідповідний спосіб захисту порушеного права.

До того ж як зазначалось вище, позовних вимог або будь-яких претензій щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті комунальних послуг, виниклої з вини попередніх власників квартири, КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» не заявляло.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-59, 60, 61, 131, 159, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» про скасування заборгованості за надані комунальні послуги - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску