Дата документу 12.09.2016
ЄУ № 430/2676/13-ц
Провадження №2/420/38/16
12 вересня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним держакту на право власності на землю, третя особа Відділ Держземагенства в Станично-Луганському районі Луганської області,
Позивач вважає вищевказаний Державний акт недійсним, так як при його виготовленні відповідач взагалі не узгодив з позивачем межі виділеної їй земельної ділянки площею 0,2033 га., що свідчить про порушення порядку оформлення Державного акту, а тому оскаржуваний Державний акт є недійсним та підлягає скасуванню.
На виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 дана цивільна справа була передана до розгляду зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду від 14.08.2015 справу прийнято до провадження Новопсковського районного суду Луганської області.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач по справі ОСОБА_2 проживає в м. Луганськ. Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті «Укрпошта», поштовий звязок в м. Луганськ не здійснюється, тому відповідач викликалася в судові засідання через оголошення на сайті офіційний веб-портал «Судова влада України» та через sms повідомлення (повістки про виклик до суду).
Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на сайті офіційний веб-портал «Судова влада України» та через sms повідомлення (повістки про виклик до суду), заяв про розгляд справи без її участі суду не надавала, заперечень на позов до Новопсковського районного суду Луганської області не надходило.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи без його участі не надав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 30 травня 2007 року комісією, створеною по розпорядженню райдержадміністрації від 26.04.2007 за участю позивача та Валуйської сільської ради, був складений та затверджений Акт «вибору земельної ділянки для розміщення обєктів» (а.с. 11), за яким комісія дійшла висновку, що обстежена земельна ділянка, площею 624 кв. м., придатна для будівництва магазину товарів повсякденного попиту з перукарнею.
16.06.2007 позивач звернулася до Валуйської сільської ради із заявою про затвердження вищевказаного Акту вибору земельної ділянки.
26.06.2007 рішенням (протокол № 6) виконкому Валуйської сільської ради Акт вибору земельної ділянки був затверджений і позивачу було надано дозвіл на проведення проектних робіт.
26.06.2007 рішенням 10 сесії 5-го скликання Валуйської сільської ради позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років за рахунок земель с.Валуйське Станично-Луганського району Луганської області для будівництва магазину товарів повсякденного попиту з перукарнею.
26.02.2009 рішенням № 69 виконкому Валуйської сільської ради вищевказаній земельній ділянці позивача спочатку був присвоєний номер « 51-А», потім 26.04.2012 рішенням № 78 виконкому Валуйської сільської ради він був перейменований і йому присвоєно номер « 63-А» за адресою: с. Валуйське, вул. Радянська, 63-А.
19.03.2009 рішенням 19 сесії 5-го скликання Валуйської сільської ради проект землеустрою про відведення позивачу земельної ділянки був затверджений та позивач отримала земельну ділянку в оренду на 49 років з обов'язком укладення договору оренди.
Рішенням Валуйської сільської ради від 20.05.2010 внесено зміни в рішення 19 сесії 5-го скликання Валуйської сільської ради від 19.03.2009.

25.05.2010 ОСОБА_1 уклала договір оренди з Валуйською сільською радою, на умовах якого позивач отримала в оренду земельну ділянку площею 624 кв. м., за адресою: с. Валуйське, вул. Радянська, 63-А., термін оренди - 49 років.

Матеріалами справи встановлено, що 28.08.2013 позивач звернулася до Відділу Держземагенства в Станично-Луганському районі Луганської області з заявою про видачу їй відомостей з Державного земельного кадастру України по орендованій нею земельній ділянці та отримала відмову через те, що при попередній перевірці обмінного файлу було встановлено перетин з земельною ділянкою ОСОБА_2, розташованою за адресою: вул. Радянська, 63, с. Валуйське Станично Луганського району Луганської області. Підставою для оформлення відповідачу права власності на земельну ділянку стали рішення Валуйської сільської ради від 20.03.2008 (без номера) та від 11.06.2009 (без номера).

Відповідно до рішення Валуйської сільської ради від 20.03.2008 (без номера) 14-ої сесії 5-го скликання Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області "Про надання дозволу на розробку технічної документації по землеустрою та складанню документів, підтверджуючих право відповідності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку", прийнятого за заявою ОСОБА_2, надано дозвіл землевпорядній організації про оформлення та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2, провести уточнення кордонів земельної ділянки.

Згідно до рішення Валуйської сільської ради від 11.06.2009 (без номера) 20-ої сесії 5-го скликання Валуйської сільської Станично-Луганського районного Луганської області "Про затвердження технічної документації по землеустрою та складанню документів, підтверджуючих право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд", прийнятого за заявою ОСОБА_2, затверджена технічна документація по землеустрою та передана у приватну власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0, 2033 га., яка розташована за адресою: с. Валуйське, вул. Совєтська, 63, Станично-Луганський район, Луганська область.

Постановою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 08.05.2014 у справі № 430/2812/13-а за позовом ОСОБА_1 до Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, 3 особа: ОСОБА_2 про визнання противоправними та скасування рішення (без номера) 14-ої сесії 5-го скликання Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області та рішення (без номера) 20-ї сесії 5-го скликання сільради, позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправними та скасувано пункт 3 рішення (без номера) 14-ої сесії 5-го скликання Валуйської сільської Станично-Луганського районного Луганської області від 20 березня 2008 року та рішення (без номера) 20-ої сесії 5-го скликання Валуйської сільської Станично-Луганського районного Луганської області від 11.06.2009.

Також постановою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 08.05.2014 у справі № 430/2812/13-а встановлено, що Валуйською сільською радою при затвердженні технічної документації із землеустрою, наданою ОСОБА_2, не було перевірено її достовірність і в порушення ст.55 Закону України «Про землеустрій» № 858-IV від 22.05.2003 з наступними змінами та доповненнями, не взяв до уваги той факт, що ще з 13 травня 2009 року було встановлено межі земельної ділянки позивача (ОСОБА_1І.) в натурі, в результаті чого межі були закріплені в натурі межовими точками в кількості 4-х штук і земельні ділянки позивача і 3-ї особи (ОСОБА_2О.) на той час не перетиналися, вони навіть не мали жодного спільного кордону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 43 «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (далі Інструкція), яка діяла на час на час виникнення спірних правовідносин, право оренди землі - оформляється договором згідно із Законом України "Про оренду землі".

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно п. 1.13. Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Складовою частиною підготовчих робіт за п. 2.2. Інструкції є підготовка виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або надання у постійне користування земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування лежить не на суду, а на сторонах.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У звязку з визнанням протиправними та скасуванням п. 3 рішення (без номера) 14-ої сесії 5-го скликання Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області та рішення (без номера) 20-ї сесії 5-го скликання сільради, на підставі яких відповідачу ОСОБА_2 було видано оспорюваний Державний акт, встановлених в постанові Станично-Луганського районного суду від 08.05.2014 грубих порушень вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» Валуйською сільською радою при винесенні зазначених рішень, суд дійшов висновку, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 835671, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Валуйське, Станично-Луганський район, Луганська область, вул. Совєтська, 63, загальною площею 0,2033 га та зареєстрований 15.03.2010 за № 49, є недійсним .

Згідно положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Тобто власник порушеного права може скористатися цілком конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Оскільки відповідач в судове засідання не з'явилася, своїх заперечень, пояснень щодо суті позовних вимог та доказів на заперечення позову суду не надала, а також не надала інших доказів, які б спростовували доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на суму 229,40 грн.

На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним держакту на право власності на землю, третя особа Відділ Держземагенства в Станично-Луганському районі Луганської області, задовольнити повністю.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 835671, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Валуйське, Станично-Луганський район, Луганська область, вул. Совєтська, 63, загальною площею 0,2033 га та зареєстрований 15.03.2010 за № 49.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229,40 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_4