АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

06 вересня 2016 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва Кирилюк Г.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року,

встановив:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним правочину відмовлено.

12 серпня 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на вказане рішення суду подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Посилається на те, що повний текст рішення отримала лише 09 серпня 2016 року.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Оскільки зазначені апелянтом підстави свідчать про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, заява про поновлення такого строку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги не надано документу про сплату судового збору.

Посилання в апеляційній скарзі на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору є необґрунтованими.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 цього Закону було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено ст. 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою 12 серпня 2016 року, тобто на момент чинності ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання та розгляд його апеляційної скарги відсутні.

Разом з тим, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 зазначає, що згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2, як споживач, звільняється від сплати судового збору.

Дійсно, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», тому саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в ухвалах від 16 січня 2016 року у справі №6-3084ц15 та від 11 листопада 2015 року у справі 6-2682ц15.

Враховуючи наведене, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 297 ЦПК України, оскільки не надано доказів сплати судового збору.

З огляду на те, що позовна заява містить три вимоги немайнового характеру, розмір судового збору який підлягає сплаті, враховуючи вимоги п. 1.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», складає 1607,76 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених статтею 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для усунення недоліків - надання квитанції про сплату судового збору в сумі 1607,76 грн. (розрахунковий рахунок: 0010, код за ; Банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО банку: 820019) в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Оригінал квитанції про сплату судового збору необхідно надати до Апеляційного суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 297 ЦПК України,

ухвалив:

Поновити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 або його уповноваженому представнику строк для усунення недоліків - сплати судового збору тривалістю 5 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Попередити, що у випадку не виконання вимог ухвали суду у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Справа № 22-ц/796/12692/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.