У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3 про визнання правочину частково недійсним,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 рокуОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що між позивачем та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9 400 доларів США на придбання автомобіля. Позивачка виступила поручителем за вказаним кредитним договором. У подальшому позивачка дізналася, що у заяві-анкеті, яку позичальник заповнював при отриманні кредиту, ОСОБА_3 вказав, що працює у ТОВ «Агровторсинтез» та має заробітну плату у розмірі 2 700 грн. Проте ОСОБА_2 вказувала, що ОСОБА_3 у вказаному товаристві ніколи не працював, і якби вона знала, що позичальник надав такі відомості, вона б не виступила поручителем за кредитним договором, а тому просила визнати недійсним п. 3.2 кредитного договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзіОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин щодо введення в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, оскільки позивачкою не доведено, що нібито сфальсифікована довідка про доходи позичальника порушує її права та дає підстави для визнання окремих положень договору недійсними. Сторони на час укладання кредитного договору перебували у шлюбі та були обізнані про майновий стан та доходи один одного.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3 про визнання правочину частково недійсним, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік