АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернулася із позовом, уточнивши який зазначила, що 30 квітня 2015 року була залита належна їй на праві власності АДРЕСА_1, залиття відбулось із вище розташованої кв. № 14 у цьому ж будинку про що складений акт, остання квартира належить відповідачці.

За висновком товарознавця ТОВ «Агенство експертної оцінки» від 22 червня 2015 року, вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивачки становить 53 542 грн., за проведення дослідження позивачкою сплачено 1800 грн..

Внаслідок пошкодження майна позивачка зазнала моральних страждань.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст. 383, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 152, 179 ЖК України позивач просила стягнути на свою користь із відповідачки: 55 342 грн. матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, 10 000 грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, 1771.42 грн. судового збору.(а.с.1, 43-44, 80)

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 53542,00 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. та витрати за складання висновку з визначення вартості завданого матеріального збитку, внаслідок залиття квартири в сумі 1800,00 грн., а також стягнуто 553,42 грн. судового збору за відшкодування матеріальної шкоди та 551,20 грн. судового збору за відшкодування моральної шкоди. (а.с.104-108)

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. (а.с.153-154)

В апеляційній скарзі відповідачка посилалась на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати і закрити провадження у справі, справу розглянути за її відсутності. На обґрунтування скарги зазначала, що районний суд не врахував обставин та доказів по справі та дійшов помилкового висновку про задоволення позову. (а.с.157-161)

В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали скаргу і просили її задовольнити, Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про причини неявки не повідомили, про час та місце справи були повідомлені належним чином про що у справі є докази. (а.с.190-196)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до положень ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Згідно до вимог ст. 190 ЖК України, підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом передбачає обов'язок відповідача довести відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.(ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу)

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом вказаних норм, способом відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, позивач вправі обрати стягнення на його користь вартості виконання ремонтних робіт, необхідних для усунення пошкоджень та відновлення стану квартири.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2, яка після реєстрації шлюбу обрала прізвище ОСОБА_2, та ОСОБА_7 в рівних долях є співвласниками АДРЕСА_1. ОСОБА_2 зареєстрована і проживає у вказаній квартирі.(а.с.34, 55-57)

За повідомленням Київського МБТІ та РОН, довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, реєстрація проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою відсутня. (а.с.65, 77)

30 квітня 2015 року належну позивачці квартиру № 11 було залито з розташованої вище квартири АДРЕСА_2.

06 травня 2015 року працівниками КП «Залізничне» складений акт про залиття квартири АДРЕСА_1. Причиною залиття в складеному акті зазначено пошкодження гнучкої підводки до унітазу у вище розташованій квартирі №14.(а.с.4)

Належності на праві власності квартири АДРЕСА_2 та факт залиття квартири № 11 у цьому ж будинку з належної ОСОБА_1 на праві власності квартири № 14 відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала в поданих до суду письмових заявах. При цьому відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що 30 квітня 2015 року вночі із-за протікання даху над належною їй квартирою № 14 у вказаному будинку, з верхньої частини стіни туалету обвалилась штукатурка, яка пошкодила бачок і шланг унітазу в її квартирі, а в день залиття у квартирі проживали тимчасові мешканці.(а.с.112- 118)

Цих обставин представники ОСОБА_1 - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не заперечували і в суді апеляційної інстанції про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання. (а.с.202-203)

Відповідачка не надала доказів залиття у квітні-травні 2015 року належної їй квартири № 14 у вищевказаному будинку або залиття належної позивачці квартири дощовою водою внаслідок конструктивних недоліків багатоквартирного будинку, або незадовільного технічного стану інженерних комунікацій будинку, не встановлено таких обставин і доказів і в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання відповідачки на наявність у квартирі тимчасових мешканців не звільняє ОСОБА_1 як власника квартири АДРЕСА_2 відшкодувати позивачці ОСОБА_2 шкоду завдану залиттям квартири № 11 в цьому ж будинку.

Судом першої інстанції з жовтня 2015 року до квітня 2016 року були вжиті заходи спрямовані на встановлення власника квартири АДРЕСА_2, а встановивши, що таким власником є ОСОБА_1 щодо повідомлення останньої на адресу належної їй квартири про розгляд справи районним судом. Такі повідомлення були вручені гр. ОСОБА_8, остання за згодою ОСОБА_1 проживала за вказаною адресою, як тимчасовий мешканець. (а.с.84-99, 112-118)

Цих обставин, як і факт обізнаності з розглядом справи районним судом представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не заперечував в апеляційному суді про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання.

З огляду на наведене та положення ч. 3 ст. 76, ст. 77, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про забезпечення районним судом процесуальних прав відповідачки ОСОБА_1 на участь в розгляді справи, поданні доказів і заперечень проти заявленого позову, і з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України відхилила посилання апелянта на неповноту судового розгляду.

За висновком ТОВ «Агенство експертної оцінки» від 22 червня 2015 року, вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивачки становить 53 542 грн., за проведення дослідження позивачкою сплачено 1800 грн. за квитанцією № 14 від 12 червня 2015 року. (а.с.5-33)

Вказаний висновок складений ОСОБА_9, який має відповідну освіту, кваліфікацію, сертифікат і свідоцтво оцінювача, зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів. Такі обставини підтверджені наданим до суду доказами. (а.с.30)

Характер та обсяг пошкоджень належної позивачці квартири завданої залиттям, що визначені оцінювачем підтверджується іншими наявними у справі доказами, зокрема актом про залиття від 06 травня 2015 року.

Клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири сторони не заявили. З власної ініціативи суд не вправі призначати таку експертизу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погодилась із висновком районного суду, що вартість матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивачки складає 53 542 грн. та 1800 грн. за проведення дослідження, оплата яких підтверджується квитанцією.

Розмір визначеної районним судом грошової компенсації спричиненої моральної шкоди в сумі 2000 грн. обґрунтований наявними у справі доказами порушення прав позивачки пошкодженням її майна. Необхідність звернення до відповідача та суду, вжиття заходів спрямованих на відновлення порушених прав призвели до моральних переживань позивачки. Такий висновок районного суду відповідає засадам розумності та справедливості, тому колегія суддів з ним погоджується

Витрати 1218 грн. і 553.42 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції підтверджуються наявними у справі доказами. (а.с.2-3)

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, з огляду на положення ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для скасування рішення районного суду, а тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

О.Ф.Лапчевська

Справа № 22-ц/796/9802/2016

Унікальний номер 760/18961/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ОксютаТ.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.