ухвала

іменем україни

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6, Кредитної спілки «Подільський експрес кредит», треті особи: Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_7, про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 04 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 0101/0408/71-056.

Також 04 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, відповідно до п. 2 якого на забезпечення виконання основного зобов'язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно: АДРЕСА_1.

Дане обтяження було зареєстроване у Державному реєстрі іпотек реєстраційний номер НОМЕР_1 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер № НОМЕР_2.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу, за п. п. 2.1, 2.2 якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації.

Згідно з витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 26 грудня 2012 року внаслідок відступлення прав вилучено іпотекодержателя ТОВ «Вектор Плюс» та додано іпотекодержателя ТОВ «Кредитні ініціативи».

10 листопада 2009 року Староміським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі - Староміський ВДВС Вінницького МУЮ) на виконання виконавчого листа № 2-706/09 від 02 липня 2009 року було винесено постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме АДРЕСА_1.

08 червня 2012 року Староміським ВДВС Вінницького МУЮ в рамках виконавчого провадження № 32936088 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою накладено арешт і оголошено заборону відчужувати заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме - АДРЕСА_1.

28 жовтня 2014 року Староміським ВДВС Вінницького МУЮ в рамках виконавчого провадження № 45211707 на виконання виконавчого листа № 2-709/09 від 02 липня 2009 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою накладено арешт і оголошено заборону відчужувати все майно, що належить ОСОБА_6, в тому числі і на заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме - АДРЕСА_1.

14 січня 2015 року Староміським ВДВС Вінницького МУЮ в рамках виконавчого провадження № 46005085 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою накладено арешт і оголошено заборону відчужувати все майно, що належить ОСОБА_6, в тому числі і на заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме - АДРЕСА_1.

У зв'язку з чим, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить звільнити з під арешту заставне майно, а саме - АДРЕСА_1, який було накладено на підставі постанов Староміського ВДВС Вінницького МУЮ від 02 липня 2009 року, від 08 червня 2012 року, від 28 жовтня 2014 року та від 14 січня 2015 року та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи № 9231898 зареєстрований 10 листопада 2009 року, № 12597502 зареєстрований 08 червня 2012 року, № 12597541 зареєстрований 08 червня 2012 року.

19 листопада 2015 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_7

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Звільнено з-під арешту заставне майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1, який було накладено на підставі постанов Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 02 липня 2009 року, від 08 червня 2012 року, від 28 жовтня 2014 року та від 14 січня 2015 року.

В задоволенні позовних вимог про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про обтяження - відмовлено.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 грудня 2015 року у цивільній справі № 127/15998/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6, Кредитної спілки «Подільський експрес кредит», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_7 про звільнення майна з-під арешту, вирішено стягнути з ОСОБА_6, Кредитної спілки «Подільський експрес кредит» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 243,60 гривень порівну.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач, як законний фактор, звернувся до суду у спосіб, який відповідає нормам цивільного законодавства України, для захисту свого порушеного права та законного інтересу.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 04 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 0101/0408/71-056.

04 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, відповідно до п. 2 якого на забезпечення виконання основного зобов'язання, іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно - АДРЕСА_1.

Дане обтяження було зареєстроване у Державному реєстрі іпотек реєстраційний номер НОМЕР_1 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер НОМЕР_2.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

Разом із тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації.

10 листопада 2009 року Староміським ВДВС ВМУЮ на виконання виконавчого листа 2-706/09 від 02 липня 2009 року було винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме - АДРЕСА_1.

08 червня 2012 року Староміським ВДВС ВМУЮ в рамках виконавчого провадження № 32936088 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт і оголошено заборону відчужувати заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме - АДРЕСА_1.

28 жовтня 2014 року Староміським ВДВС ВМУЮ в рамках виконавчого провадження № 45211707 на виконання виконавчого листа 2-709/09 від 02 липня 2009 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт і оголошено заборону відчужувати все майно, що належить ОСОБА_6, в тому числі і на заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме - АДРЕСА_1.

14 січня 2015 року Староміським ВДВС ВМУЮ в рамках виконавчого провадження № 46005085 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт і оголошено заборону відчужувати все майно, що належить ОСОБА_6, в тому числі і на заставне майно ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме - АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, згідно з ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 3 Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважне перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухомого майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

В силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, що відділом Державної виконавчої служби зроблено не було.

Таким чином, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Як убачається з матеріалів справи, право застави (іпотеки) у ТОВ «Кредитні ініціативи» виникло з 26 грудня 2012 року, разом з тим арешти на спірне майно були накладені 10 листопада 2009 року, 08 червня 2012 року, 28 жовтня 2014 року та 14 січня 2015 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевикладеного не врахував, не з'ясував фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначив пріоритету зареєстрованих обтяжень з урахуванням черговості їх реєстрації, не з'ясував хто має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження та дійшов до передчасного висновку про задоволення позову повністю.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Таким чином, оскільки суди не встановили фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік