Справа № 374/212/15-ц Головуючий у І інстанції Потапенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/5391/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 24.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_2, треті особи: управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області, реєстраційна служба Ржищівського міського управління юстиції Київської області, про визнання незаконним та скасування рішення Ржищівської міської ради Київської області та про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю та скасування їх державної реєстрації, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до Ржищівського міського суду Київської області з вказаною позовною заявою, в якій просила визнати незаконним та скасувати рішення Ржищівської міської ради Київської області від 24 липня 2009 року № 1258-51-05 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2В."; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 683499 від 01 лютого 2010 року (кадастровий номер :69:023:0086), площею 0,10 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка розташована по вул. 8-го Березня, 91 у м. Ржищів, Київської області, виданий на ім'я ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за № 24, скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 683500 від 01 лютого 2010 року, (кадастровий номер :69:023:0087), площею 0,04 га. для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка розташована по вул. 8-го Березня, 91 у м. Ржищів, Київської області, виданий на ім'я ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25 та скасувати його державну реєстрацію.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказала на те, що у 2009 році вона успадкувала 1/2 частину житлового будинку по вул. 8-го Березня, 89, від батька ОСОБА_4 та 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0, 3576 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом, серії ЯА № 588160 від 02 серпня 2005 року. Вона також є співвласником земельної ділянки по вул. 8-го Березня, 89 в м. Ржищів, Київської області, площею 0,10 га. для обслуговування вищезазначеного житлового будинку, державний акт, серії ЯМ № 694766 від 28 серпня 2012 року.

Її земельна ділянка знаходиться на відстані близько 100 метрів від проїжджої частини вулиці, тому для її обслуговування генеральним планом міста був передбачений проїзд загального користування з вул. 8-го Березня в м. Ржищів, Київської області, що підтверджується схемою з генерального плану вищевказаної земельної ділянки, виданої її діду ОСОБА_5 16 лютого 1956 року Білоцерківським БТІ Київської області. Іншого під'їзду до її домоволодіння немає. Цей проїзд обслуговує не менше трьох власників присадибних ділянок по вул. 8-го Березня в м. Ржищів, Київської області.

Її земельна ділянка межує із земельною ділянкою гр. ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. 8-го Березня, 91. Загальна площа земельної ділянки ОСОБА_2 складає 0, 14 га., з них: 0,10 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0, 04 га. для ведення особистого селянського господарства.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 повідомила її про те, що вона не має права користуватись дорогою для під'їзду до свого будинку, так як вона є її приватною власністю та включена до її державних актів на право власності на земельні ділянки, та повідомила про намір встановити паркан, позбавивши її таким чином під'їзду до будинку.

Відповідно до її звернення від 16 лютого 2015 року до виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області з проханням розібратись із вказаною ситуацією, виконавчим комітетом було проведено виїзну комісію, згідно з висновками якої було підтверджено, що дійсно існуючий проїзд до її будинку знаходиться у власності ОСОБА_2, що є грубим порушенням вимог ДБН для проїздів автотранспорту та пожежних машин до окремих будинків. Для підтвердження існування даного проїзду, головним архітектором м. Ржищів, Київської області надано викопіювання з стереографічної зйомки 1994 року.

Таким чином, Ржищівською міською радою Київської області, відповідно до рішення від 24 липня 2009 року № 1258-51-05 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2В." незаконно передано у приватну власність ОСОБА_2 проїзд загального користування, чим порушено норму ст. 83 ЗК України та вимоги державних будівельних норм. Оскільки державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, що належать ОСОБА_2, які виготовлені з порушенням вимог ЗК України та ДБН є незаконними, тому повинні бути визнані судом недійсними із скасуванням їх державної реєстрації.

Посилаючись на положення п. а) ч. 4 ст. 83, ст. ст. 116, 118, 125, 155, 158 ЗК України, ч. 1 ст. 21 ЦК України, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 серпня 2016 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 серпня 2015 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 листопада 2009 року ОСОБА_3 є власником ? частини земельної ділянки, що знаходиться по вул. 8-го Березня, 89 в м. Ржищів, Київської області, площею 0,3576 га., для ведення особистого селянського господарства, яку вона отримала як спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 04 травня 2009 року, так як є спадкоємцем ? частки його майна.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ № 694766, який виданий 28 серпня 2012 року, ОСОБА_3 є власником ? частини земельної ділянки, що знаходиться по вул.. 8-го Березня в м. Ржищів, Київської області, площею 0,10 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Із генерального плану (схеми) земельної ділянки, виданого ОСОБА_5 16 лютого 1956 року Білоцерківським БТІ Київської області вбачається проїд до вул. 8-го Березня в м. Ржищів, Київської області.

Рішенням Ржищівської міської ради Київської області від 24 липня 2009 року № 1258-51-05 затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки; передано у власність гр. ОСОБА_2 земельні ділянки за адресою: вул. 8-го Березня, 91 м. Ржищів, Київської області, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0, 14 га.

02 лютого 2010 року на підставі рішення виконкому Ржищівської міської ради Київської області від 24 липня 2009 року № 1258-51-05 на імя ОСОБА_2 були видані державні акти на право приватної власності на земельні ділянки: серії ЯК № 683499 від 01 лютого 2010 року (кадастровий номер № :69:023:0086), площею 0,10 га., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка розташована по вул. 8-го Березня, 91 у м. Ржищів, Київської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за № 24; серії ЯК № 683500 від 01 лютого 2010 року, (кадастровий номер № :69:023:0087), площею 0,04 га., для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка розташована по вул. 8-го Березня, 91 у м. Ржищів, Київської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25.

Відповідно до заяви від 16 лютого 2015 року, ОСОБА_3 звернулася до Ржищівської міської ради Київської області з приводу встановлення меж під'їзної дороги з центральної вулиці 8-го Березня у м. Ржищів, Київської області до її садиби та приватизації суміжним землекористувачем Ященком проїзду.

З ОСОБА_4 комісії Ржищівської міської ради Київської області від 24 лютого 2015 року вбачається, що членами комісії встановлено, що існуючий проїзд, яким користувалися не менше трьох власників присадибних земельних ділянок, на даний час знаходяться у власності ОСОБА_2, що є порушенням вимог державних будівельних норм для проїздів автотранспорту та пожежних машин до окремих будинків (згідно ДБА-360-92). У звязку з вищенаведеним, члени комісії рекомендували виконавчому комітету Ржищівської міської ради Київської області звернутись до суду з метою скасування державних актів на право власності, виданих ОСОБА_2, у звязку з невідповідністю вимогам містобудівного законодавства.

Відповідно до висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ржищівської міської ради Київської області №150064/01-15 від 18 червня 2015 року встановлено, що садиба ОСОБА_3 розташована на відстані 100 м. від проїжджої частини вулиці, тому для її обслуговування у 1946 році було виділено проїзд загального користування шириною 3,5 м. Іншого під'їзду до її садиби немає. Цей проїзд обслуговував не менше трьох власників присадибних ділянок № 89, № 83 та № 91 по вул. 8-го Березня у м. Ржищів, Київської області, що підтверджується викопіюванням з стереотопографічної зйомки м. Ржищів, Київської області 1994 року, виготовленої Київським підприємства геодезії, картографії, кадастрових та інформаційних систем «Київгеоінформатика».

Членами комісії Ржищівської міської ради Київської області було проведено обміри на місцевості та встановлено, що дійсно під час розробки технічної документації, проведеної ТОВ "Кагарлицький земельно-кадастровий центр", проїзд загального користування було включено до складу державних актів ОСОБА_2, тому замість проїзду загального користування садиба ОСОБА_2 межує з садибою ОСОБА_6 Таким чином, до садиби ОСОБА_3 дійсно немає доступу автотранспортом, що є порушенням вимог державних будівельних норм для проїздів автотранспорту та пожежних машин до окремих будинків (згідно ДБН-360-92).

З висновку судової земельно-технічної експертизи від 09 березня 2016 року № 13515/15-41, який у судовому засіданні підтримала у повному обсязі експерт ОСОБА_7, копія технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2, м. Ржищів, вул. 8-го Березня, 91, Київської області, не відповідає вимогам законодавства за складом та правилами оформлення. Невідповідність описана в дослідницькій частині висновку. Межі земельних ділянок ОСОБА_2 площею 0,10 га., для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0, 04 га., для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. 8-го Березня, 91 у м. Ржищів, Київської області, вказані в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 683499 та державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 683500, накладаються в натурі (на місцевості) на проїзд загального користування з вул. 8-го Березня у м. Ржищів, Київської області, що вказаний на викопіюваннях з стереотопографічної зйомки 1994 року. Накладення описано в дослідницькій частині висновку та зображено в додатках №1, №2, №3 до висновку.

Згідно зі ст. ст. 18-21 ЗК України земельний фонд України відповідно до цільового призначення поділяється на дев'ять категорій, кожна з яких має свій правовий режим залежно від характеру землекористування, системи державних органів, що здійснюють функції державного управління землями та обсягом компетенції цих органів у галузі управління використання земельних ділянок.

Системне тлумачення положень ст. ст. 18-21 ЗК України дає підстави дійти висновку, що цільове призначення земель - це встановлені законодавством порядок, умови та межі використання земель для конкретних цілей відповідно до їх категорій. Цільове призначення конкретної земельної ділянки залежить від категорії земель, з яких її виділено, від планування та зонування території і є встановленою компетентним органом при наданні земельної ділянки межею її використання для конкретного призначення відповідно до затверджених планів розвитку території, зонуванням земель, а також правовим режимом відповідної категорії земель.

До однієї з таких категорій відносяться землі житлової та громадської забудови, до яких належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови (п. "б" ч. 1 ст. 19, ст. ст. 38, 39 ЗК України).

Відповідно до п. «а» ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

За змістом ст. 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набували право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В ч. 1 ст. 16 ЦК України вказано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування.

З ч. 1 ст. 21 ЦК України вбачається, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативи правовими актами.

В ч. 1 ст. 155 ЗК України вказано, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Враховуючи вище викладене, положення земельного законодавства, надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що Ржищівський міський суд Київської області прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Також є правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду з даним позовом, так як вона дізналась про порушення свого права як землекористувач при подачі заяви до міської ради щодо приватизації іншим землекористувачем проїзду загального користування і встановлення ОСОБА_2 паркану, про що, 24 лютого 2015 року комісією Ржищівської міської ради Київської області складено відповідний акт.

В звязку з тим, що Ржищівський міський суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: