Справа №173/1008/16-ц
Провадження №2/173/600/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Верхівцевської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», Верхньодніпровське районне управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхівцевської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що 4 жовтня 2010 року помер батько позивачів ОСОБА_5. Після смерті батька позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте 11 травня 2016 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок № 63 по вул..Садова м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не оформлено належним чином. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачі просили суд визнати за ними право власності по ? частині житлового будинку за адресою: вул..Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 4 жовтня 2010 року.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав зазначених у позові. Суду пояснила, що спадкодавець, ОСОБА_5, за життя набув право власності на будинок по вул..Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району, проте не встиг оформити право власності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровське районне управління юстиції, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні суду пояснила, що власником житлового будинку по вул..Садова,63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області згідно з архівною інвентарною справою зазначено ОСОБА_6 технічна інвентаризація була проведена в останній раз в 2010 році. Після того ніяких звернень до БТІ не було.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

15 січня 1999 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, згідно з яким ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_5 жилий будинок з господарчими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: вул..Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а ОСОБА_5 взяв на себе зобовязання довічно, повністю утримувати ОСОБА_6, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою (а.с.62-63). Доказів того, що цей договір розірвано, визнано недійсним суду не надано.

7 березня 1999 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16).

Після її смерті ОСОБА_5 не зареєстрував право власності на житловий будинок по вул..Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. У звязку з чим на паперових носіях власником вказаного домоволодіння значиться ОСОБА_6, що підтверджується поясненнями представника КП «Верхньодніпровське БТІ», відомостями інвентарної справи, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні та повідомленням КП «Верхньодніпровське БТІ» від 27 квітня 2011 року (а.с.58).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22 серпня 2016 року право власності або ж інші речові права на земельну ділянку та домоволодіння по вул.. Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ні за ким не зареєстровано (а.с.62).

Згідно зі ст. 425 Цивільного кодексу Української РСР (який діяв на час виникнення правовідносин) за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 N 121 було передбачено, що житлові будинки підлягали державній реєстрації. Державна реєстрація проводилась на підставі правовстановлюючих документів, в тому числі на підставі договору довічного утримання, посвідченого нотаріусом.

Разом з тим чинне на час виникнення правовідносин законодавство виникнення права власності не було повязано з державною реєстрацією нерухомого майна. У звязку з чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 набув право власності на домоволодіння за адресою: вул..Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом на підставі договору довічного утримання, проте не зареєстрував його у визначеному законом порядку.

4 жовтня 2010 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.17).

Після його смерті з метою оформлення спадкових прав до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися його діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.47,48). Родинні відносини між позивачами та померлим ОСОБА_5, а саме те, що він був батьком позивачів підтверджується їхніми свідоцтвами про народження та свідоцтвом про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8, свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.56).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 набув право власності на домоволодіння по вул.. Садова, 63 м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, позивачі як спадкоємці першої черги у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріуса в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, суд вважає, що до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перейшло право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами будівлями по вул. Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщини є рівними, якщо спадкодавець у заповіті не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до довідки Верхівцевської міської ради № 2311 від 6 травня 2016 року на момент смерті ОСОБА_5 проживав один (а.с.23). Згідно з витягом зі спадкового реєстру від 8 грудня 2010 року заповітів, спадкових договорів від імені ОСОБА_5 та спадкових справ після його смерті не зареєстровано (а.с.49). Матеріалами справи також підтверджується, що після смерті ОСОБА_6 її доньки, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, зверталися до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спірне домоволодіння, проте рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2012 року їм було відмовлено у задоволені позову з тих підстав, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, а тому вказане домоволодіння не є спадковим майном після смерті ОСОБА_6 (а.с.63-64).

Таким чином, інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті ОСОБА_6 не встановлено, так само як малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних, недієздатних, а також визнаних судом обмежено дієздатних осіб. Отже єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10 є його доньки позивачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до яких перейшло право власності на спадкове майно в рівних частках, тобто по ? частині кожній.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,11,60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Верхівцевської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: вул.. Інтернаціоналістів, 5 «б»АДРЕСА_1) право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 44, 8 кв.м. А-1 та ? частину господарчих та побутових споруд: сарай Б глинобитний, обложений цеглою; вхід в погріб Г цегловий; літню кухню В- глинобитну, обложену цеглою; сарай Д- глинобитний, обложений цеглою; навіси Е,З, вбиральня Т деревяна; колодязь К, споруди 1-, №1-6 за адресою: вул..Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 4 жовтня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 «б»АДРЕСА_1) право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 44, 8 кв.м. А-1 та ? частину господарчих та побутових споруд: сарай Б глинобитний, обложений цеглою; вхід в погріб Г цегловий; літню кухню В- глинобитну, обложену цеглою; сарай Д- глинобитний, обложений цеглою; навіси Е,З, вбиральня Т деревяна; колодязь К, споруди 1-, №1-6 за адресою: вул..Садова, 63 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 4 жовтня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко