28.11.2016 Справа № 756/6932/16-ц
№756/6932/16-ц
№2/756/3954/16
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивують тим, що відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2002 з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вирішено стягнути заборгованість у розмірі 2600,51 грн. 14.10.2004 у порядку виконання вказаного рішення державним виконавцем було накладено на арешт на все майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2. З довідки 21-ї Київської державної нотаріальної контори вбачається, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна, майно ОСОБА_1, ОСОБА_2 перебуває під арештом на підставі Постанови судового виконавця від 14.10.2004. Просять зняти арешт з всього майна ОСОБА_1, ОСОБА_2, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1, який було накладено постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 14.10.2004.

Позивачі подали до суду заяву з проханням розглядати справу без їхньої участі, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2002 вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 завдаток у розмірі 2600,00 грн. та судові витрати у розмірі 51,00 грн., а всього 2651,00 грн. (а.с. 8).

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 березня 2003 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_2 (а.с. 27).

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2003 року державним виконавцем Оболонського РВ ДВС накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 (а.с. 29).

Відповідно до квитанції від 26.05.2004 позивачами було сплачено грошові кошти у розмірі 2651,00 грн. на рахунок РВ ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві (а.с. 9).

Як вбачається з листа Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відповідно до положення п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Після закінчення вказаного строку виконавче провадження підлягає знищенню. Враховуючи це відділ не має можливості надати будь-яку інформацію стосовно виконання постанови ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 14.10.2004 пронакладення арешту на майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ст. 37 Закону України «Про виконаче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконаче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Таким чином, враховуючи, що знищено може бути лише закінчене виконавче провадження, за яким припиняється чинність арешту, то постанова про накладення арешту та заборони на відчуження майна повинна були бути скасована державним виконавцем. У зв'язку з чим позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Зняти арешт та заборону на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, накладений постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 березня 2003 року.

Зняти арешт та заборону на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, накладений постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2003 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов