Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 9 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Костопільська районна державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на 1/2 частину квартири,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника позивачки - ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 9 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Костопільська районна державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим в зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та невірною оцінкою обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що заповіт від 18.11.2004 року ОСОБА_4 було складено лише на належне йому майно, до складу якого в силу ст.22 КЗпШС України увійшла 1/2 частина спірної квартири, а не вся квартира.

Суд не дав належної оцінки доводам позивача про те, що при видачі державним нотаріусом Костопільської державної нотаріальної контори Рівненської області Дідовець А.Г. свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 3.10.2006 р. на користь відповідача на всю спірну квартиру було порушено вимоги п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року, що діяла на момент видачі спірного свідоцтва.

Крім того, за життя ОСОБА_6 оспорювала у суді законність видачі відповідачу спірного свідоцтва про право власності за заповітом від 3.10.2006 р. на всю квартиру, проте через передчасну смерть не змогла визнати недійсним спірне свідоцтво.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу Костопільська районна державна нотаріальна контора зазначає, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_6 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2001 року придбано квартиру АДРЕСА_1, яка в органах БТІ зареєстрована на його ім'я.

18.11.2004 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім'я дочки ОСОБА_3, якій заповів квартиру АДРЕСА_1. За цим заповітом ОСОБА_4 також покладено на ОСОБА_3 обов'язок по довічному проживанню в згаданій вище квартирі його дружини ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

З матеріалів спадкової справи №382, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 вбачається, що його дружина ОСОБА_6 12.09.2006 року подала до Костопільської державної нотаріальної контори заяву, в якій відмовилась від прийняття спадщини на обов'язкову частку в спадковому майні після померлого чоловіка на користь дочки ОСОБА_3 при умові її довічного проживання в спадковій квартирі.

Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_6 відмовилась від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на набуту ними під час шлюбу квартиру АДРЕСА_1. Одночасно ОСОБА_6 заявила про своє бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належні померлому чоловіку грошові кошти.

3 жовтня 2006 року Костопільською райдержнотконторою видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілу квартиру АДРЕСА_1, яке вона 30.10.2006 року зареєструвала в органах БТІ, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 16173594.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті чоловіка ОСОБА_6 розпорядилася своєю часткою у майні, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому на день її смерті спірна квартира чи її частка їй не належала.

Проте такі висновки суперечать обставинам справи та вимогам закону.

Виходячи з положень ст.ст. 22, 28 КпШС УРСР, чинного в період надбання спірної квартири, майно, придбане у період шлюбу є спільною власністю подружжя та у разі його поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому після смерті ОСОБА_4 спадщина відкрилася на ? її частину.

Згідно до ч.ч.1,5,6 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, та може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до п.241 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 3 березня 2004 р. (чинної на час виникнення спірних правовідносин) у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна.

За наведеного, відмова від обов'язкової частки у спадщині та отримання свідоцтва про право власності на частку в їх спільному майні є правом фізичної особи, а тому скориставшись ним, ОСОБА_6, не отримавши правовстановлюючий документ на частку в нерухомості, в силу закону залишилася власником 1/2 частини вказаної квартири як майна, набутого подружжям під час шлюбу.

Крім того, за життя ОСОБА_6 не було вчинено дій, передбачених ч.3 ст.347 ЦК України, які необхідні для відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації.

15.11.2015року ОСОБА_6 посвідчила заповіт на ім'я дочки ОСОБА_1

26.11.2015року Костопільським районним судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на визнання права власності на ? частину квартири

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

14.12.2015року провадження у справі за позовом ОСОБА_6 закрито.

14.12.2015року за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Гладиш О.А. заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6

Як роз'яснено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

За таких обставин, видачею на ім'я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на всю квартиру, державним нотаріусом Костопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, всупереч ст.321 ЦК України, фактично позбавлено права власності на 1/2 частину квартири, нажитої під час шлюбу. Вказане свідоцтво порушує права позивачки як спадкоємця за заповітом після смерті матері, а тому воно на підставі ст.1301 ЦК України підлягає визнанню недійсним в частині права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину спірної квартири.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пред'явлення за життя позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на 1/2 частину квартири свідчить про невизнання останньою за ОСОБА_6 власності на частку у квартирі, а тому між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір щодо належності спадкового майна спадкодавцю, що позбавляє позивачку можливості отримати у нотконторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2046 грн. 24 коп.

Враховуючи викладене, на підставі п.3 та п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, ст.ст. 22, 28 КпШС УРСР, ст.ст.392, 1216, 1218,1301 ЦК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 9 березня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 3 жовтня 2006 року Костопільською районною державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3, зареєстроване в реєстрі за №1546 в частині 1/2 (однієї другої) частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_6, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2046(дві тисячі сорок шість) грн. 24 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.