АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2974/16 Головуючий 1 інст. - Стеганцов С.М.
Справа № 637/114/16-ц Доповідач - Бурлака І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» травня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилався на те, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі на протязі 10 років, який за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2013 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2014 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення за заявою ОСОБА_2 05 березня 2014 року виданий виконавчий лист за ВП № 42303338.

Зазначив, що його позиція як батька була і є спрямованою на досягнення спільного інтересу між ним та відповідачем щодо визначення розміру аліментів необхідних та достатніх для утримання їхньої спільної малолітньої дитини. На той час він працював заступником керівника апарату, начальником відділу організаційно-кадрової роботи Шевченківської райдержадміністрації Харківської області та офіційно отримував заробітну плату, якої було достатньо для того, щоб утримувати не лише себе, але й свою неповнолітню дитину, і він готовий був сплачувати ? всіх видів доходів щомісячно як аліменти на матеріальне і духовне забезпечення своєї дитини.

Вказав, що 30 серпня 2014 року він одружився і в нього ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_4, однак його заробітна плата не змінилась.

Зазначив, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі ? всіх видів доходів щомісячно, він постійно з моменту розлучення займається вихованням його доньки, у них добрі стосунки, майже всі вихідні вона проводить із ним у його новій родині, також крім сплати аліментів, він за власним бажанням забезпечує свою доньку, дарить дарунки, надає кишенькові кошти.

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2014 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно до розміру 1/6 частини всіх видів заробітної плати щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 березня 2016 року в позові ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. Зазначив, що суд не звернув уваги на те, що у нього змінилося матеріальне становище.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач несе додаткові витрати у зв'язку з лікуванням дитини, тому позов не підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відкрито виконавче провадження, судове рішення виконується, ОСОБА_1 заборгованості по аліментам немає. 30 серпня 2014 року ОСОБА_1 одружився вдруге. Від другого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_4 ОСОБА_1 працює на посаді заступника керівника апарату - начальника відділу організаційно-кадрової роботи Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області. Його заробітна плата за липень-грудень 2015 року склала 25982, 28 грн., сума аліментів за ці місяці - 5081, 43 грн. Із витягу медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку з 2009 року; регулярно лікується амбулаторно та стаціонарно.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що на теперішній час його заробітна плата складає близько 2600,00 грн., розмір аліментів, які він сплачує - близько 600,00 грн.; допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку отримує його дружина - близько 860,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює продавцем продовольчих товарів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 Її заробітна плата за серпень 2015 року - січень 2016 року склала 8559, 20 грн. Матеріали справи містять довідку про її доходи, яку їй видано для подання до органів соціального захисту населення для оформлення соціальної допомоги (житлової субсидії).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у ОСОБА_1 змінився стан здоров'я та матеріальне становище, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, що є підставою відповідно до ч.1 ст. 182 СК України для зменшення розміру аліментів.

Проте виходячи з суми прожиткового мінімуму на 2016 рік, встановленого для дитини відповідного віку згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року, судова колегія вважає за можливе зменшити його з ? до 1/5, а не до 1/6, як просив ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_2 на те, що оскільки дитина хворіє, тому підстав для зменшення розміру аліментів немає, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Однак, позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину не було.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що такого позову ОСОБА_2 до нього не пред'являла.

Таким чином, обставини, зазначені ОСОБА_2 не є підставою виходячи з вимог ст. ст. 182, 185 СК України для відмови у зменшенні розміру аліментів.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 березня 2016 року - скасувати.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10 лютого 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини всіх видів доходів до 1/5.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії