Справа № 297/2037/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Свободянської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до виконавчого комітету Свободянської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначивши, що 30 грудня 2005 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок садибного типу, що знаходиться в с. Данилівка (Свобода) по вул. Гагаріна, 36, Берегівського району, Закарпатської області. Позивачка є дочкою померлої та являється спадкоємцем за заповітом всього її майна, однак у встановлений законом шестимісячний термін позивачка відповідну заяву до нотаріальної контори не подала, оскільки їй не було відомо про існування заповіту, який був складений матірю 21 березня 2000 року та згідно якого ОСОБА_2 заповіла їй все своє майно. Їй було відомо лише про заповіт, який був складений ОСОБА_2 13 липня 1999 року та згідно якого остання заповіла все своє майно своєму онуку ОСОБА_3.

Вищезазначені обставини змусили позивачку звернутися із даною заявою до суду, так як причина не подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, являється поважною.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Свободянської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №014390 від 01.01.2006 року, ОСОБА_2, померла 30.12.2005 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом на належне їй на момент смерті майно, а саме житловий будинок садибного типу, що знаходиться в с. Данилівка (Свобода) по вул. Гагаріна, 36, Берегівського району, Закарпатської області.

Із заповіту, який складений 13 липня 1999 року, вбачається, що ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Свободянської сільської ради склала заповіт, згідно якого заповіла все належне їй майно своєму онуку ОСОБА_3 (а.с. 2).

Також, згідно заповіту, який складений 21 березня 2000 року у виконавчому комітеті Свободянської сільської ради, ОСОБА_2 вбачається, що остання заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 3).

Статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкодавців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2, позивач не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту, який був складений матірю 21 березня 2000 року та згідно якого ОСОБА_2 заповіла їй все своє майно. Їй було відомо лише про заповіт, який був складений ОСОБА_2 13 липня 1999 року та згідно якого остання заповіла все своє майно своєму онуку ОСОБА_3.

Також встановлено, що при зверненні позивача до приватного нотаріуса Берегівського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, їй було відмовлено в цьому, з посиланням на пропуск нею шестимісячного терміну для прийняття спадщини.

Як зазначено в ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася, як на підставу своїх позовних вимог.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та визначити додатковий строк для подання заяви про її прийняття.

Керуючись статтями 1216, 1217, 1218, 1272 ЦК України, статтями 10, 11, 27, 28, 29, 30, 57, 58, 59, 60, 169, 197 ч. 2, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за померлою 30 грудня 2005 року матірю ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4.