У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готра Т.Ю.,

суддів - Кожух О.А., Джуги С.Д.

при секретарі - Чонка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товаритсва комерційний банк "Приват Банк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 лютого 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товаритсва комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (далі по тексту - ПАТ КБ «Приват Банк») оскаржило в апеляційному порядку рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року, яким у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

У апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні представник апелянта Дурдинець Р.Ю. апеляційну скаргу підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1500 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно заяви позичальника термін дії картки (універсальна) зазначено 24 місяці (а.с.12 на звороті).

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» у лютому 2011 року звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 кредитної заборгованості, за результатами розгляду якого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення від 05 травня 2011 року, що набрало законної сили, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість станом на 20.12.2010 року в розмірі 15869,26 грн (а.с.5- 6 на звороті).

Однак, вказане рішення суду відповідачем не виконано і згідно наявного у матеріалах справи розрахунку за ОСОБА_1 станом на 27.05.2015 року рахується заборгованість по даному кредитному договору в розмірі 3938,76 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 1059,33 доларів США.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 2719,43 доларів США; заборгованості за пенею та комісією - 160,00 доларів США. Від цієї суми позивач просив відняти суму в розмірі 2017,97 доларів США, задоволену рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2011 року, після чого різниця становить 1920,79 доларів США, а також штраф (фіксована частина) - 23,34 доларів США і штраф (процентна складова) - 96,04 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строки позовної давності.

З даним висновком суду повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою строк дії картки указано на лицьовій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідні правові позиції щодо строків звернення до суду із позовом про стягнення коштів за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, неодноразово викладені у Постановах Верховного Суду України (від 19.03.2014 р, справа № 6-14 цс 14; 18.06.2014, справа №6-61цс14; 17.09.2014, справа № 6-95цс14; 24.09.2014, справа № 6-103 цс 14; від 12.11.2014, справа № 6-167 цс 14; від 01.10.2014, справа № 133 цс 14 та № 134 цс 14; 22.10.2014 №6-127цс14), згідно яких перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж по даному кредитному договору ОСОБА_1 здійснила 25.01.2010 року.

Крім цього, ПАТ КБ «Приватбанк» вже звертався у 2011 році до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, що стверджується рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2011 року, яке набрало законної сили (а.с.5-6).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки банк звернувся з позовом до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 09.02.2011 року, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2011 року набрало законної сили, а банк до суду з даним позовом звернувся 28 вересня 2015 року, що стверджується відміткою суду, тому позивач пропустив трьохрічний строк позовної давності, який закінчився ще 09.02.2014 року.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ставив питання про застосування строків позовної давності, а тому суд обґрунтовано відмовив у позові через сплив строків позовної давності.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що договір автоматично пролонговано, якщо раніше банком не було отримано заяву від клієнта про закриття рахунка при відсутності заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки згідно п.п. 3.1.1, 3.1.3 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, а саме - шляхом надання клієнту картки з новим строком її дії, а не автоматичного продовження дії картки на новий строк, як помилково вважає апелянт. Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що банком позичальнику ОСОБА_1 після закінчення строку дії кредитної картки 26.07.2009 року видавалася нова кредитна картка, що б вказувало на продовження строку дії кредитного договору та дії кредитного ліміту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача відхилити, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" -відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :