Справа № 345/2141/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1823/2016
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представників: відповідача - ОСОБА_2;

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Калуського міськрайонного суду від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд з указаним позов і з врахуванням збільшених позовних вимог зазначала, що постановою Калуського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №134962 від 15 жовтня 2015 року в частині зменшення розміру пенсії ОСОБА_4 з 27 серпня 2015 року. На виконання даного рішення видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження на виконання якої управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надало Протокол від 10 травня 2016 року де визначено суму перерахунку 24802,86 грн. Посилаючись на те, що відповідач рішення суду не виконав, постанову Калуського міськрайонного суду від 27.01.2016 року виконав тільки по 25.03.2016 року та 26.03.2016 року протиправно зменшено виплату пенсії і чим грубо порушено ч.3 ст.22 Конституції України та ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», просила стягнути на її користь кошти в сумі 26 637,71 грн. з яких: 24 802,86 грн. - невиплачена пенсія, 1834,85 грн. - індекс інфляції та 3% річних за період невиплати пенсії.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_4, 24802 (двадцять чотири тисячі вісімсот дві) гривні 86 копійок шкоди, завданої шкоди внаслідок невиплати пенсії.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника управління Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що немає вини відповідача у невиплаті нарахованих сум на виконання рішення суду в адміністративній справі, оскільки виплата таких коштів передбачена ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». На розрахункові рахунки Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не поступають кошти на виконання рішення суду, що є підставою для відмови у виплаті таких коштів та не доведено завдання позивачу шкоди з вини відповідача. Крім цього, вважає, що судовими рішеннями в адміністративній справі , що набрали законної сили, захищено порушене право позивача, тому повторне звернення до суду у цивільному порядку за стягненням вже визначеної рішенням суду суми є безпідставним.

В частині відмови ОСОБА_4 у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається (ст. 303 ЦПК України).

У судовому засіданні представник управління Калуського об'єднаного Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Позивач ОСОБА_4 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і має право на пільги і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримує пенсію як інвалід ІІ групи відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом установлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2014 року дії УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області визнано неправомірними та зобов'язано перерахувати та виплатити ОСОБА_4 призначену пенсію як інваліду 2 групи згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014 рік починаючи з 1 січня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

Виконуючи зазначене судове рішення, Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувало ОСОБА_4 24802 (двадцять чотири тисячі вісімсот дві) гривні 86 копійок пенсії, проте до цього часу її не виплатило, посилаючись на відсутність фінансування цих коштів з державного бюджету України, про що листом №201/б15 від 30.05.2016 року повідомлено представника позивача (а.с.9).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 про стягнення невиплаченої пенсії у розмірі розмірі 24802,86 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, який обґрунтовував свій позов положеннями матеріального права, що регулюють питання про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі постанови суду, доведено завдання йому шкоди відповідачем.

Також суд першої інстанції вважав, що нарахована, але не виплачена на користь позивача пенсія у розмірі 24802,86 грн. за своєю правовою природою є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та є сумою, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду. Тому виходив з того, що порушені права позивача не відновлено ухваленою постановою адміністративного суду про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити призначену позивачу пенсію, яка знаходиться на виконанні та частково виконана.

Такий висновок суду є передчасний і погодитись з ним не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми пенсії, за постановою адміністративного суду, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не правильно визначив спірні правовідносини та не врахував того, що рішення суду в адміністративній справі, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», тому повторне звернення до суду за стягненням вже визначеної рішенням суду суми є недопустимим.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України) (правова позиція, висловлена під час розгляду справи № 6-2759цс15, викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року).

Суд відхиляє доводи про те, що не виплачена на користь позивача пенсія у розмірі 24802,86 грн. за своєю правовою природою є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і є сумою, яка підлягає виплаті позивачу відповідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій зазначено, що пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом, оскільки зазначена норма стосується призначення та виплати пенсії згідно із вказаним Законом (ст. 1).

Пенсія ОСОБА_5 призначена та виплачується згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, для відшкодування шкоди потрібна наявність чотирьох складових цивільно-правової відповідальності: протиправної дії відповідача; вина відповідача; шкоди та причинного зв'язку між ними, які позивачем не доведені у судовому засіданні.

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити. Рішення Калуського міськрайонного суду від 20 липня 2016 року в частині задоволення позову скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення 24 802,86 грн. невиплаченої пенсії за безпідставністю позовних вимог.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

Я.Ю.Ковалюк