Справа № 523/3370/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 у м.Одесі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ» до ОСОБА_1, третя особа - ПАТ СК «Галицька», про відшкодування завданої шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 7702,01 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06.09.2015 року сталося зіткнення автомобіля позивача з автомобілем під управлінням відповідача, вина якого у вчиненні ДТП доведена. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача було завдано механічних ушкоджень, він зазнав матеріальної шкоди у розмірі 22672,94 грн., при цьому третьою особою як страховиком було виплачено частину суми в розмірі 14971,93 грн., тому на думку позивача різниця має бути стягнута з винної особи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив задовольнити вимоги у повному обсязі, розглянувши справу за відсутності сторін у звязку з неявкою відповідача.

Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки був присутній у попередньому судовому засіданні, в якому вимоги за позовом не визнав та вважав, що виплачувати повинна страхова компанія.

Представник третьої особи до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 06.09.2015 року близько 21-20 год. відповідач у справі, керуючи автомобілем ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер Х4579ОІ, рухаючись по вулиці Миколаївська дорога в місті Одесі, не врахував дорожньої обстановки та не дотримавшись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що належить позивачеві на праві власності згідно технічного паспорта ТЗ серії САТ №574881.

У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілеві позивача було завдано механічних ушкоджень, він зазнав матеріальної шкоди.

Згідно Постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 19.11.2015 року зазначена дорожньо-транспортна пригода вчинена 06.09.2015 року відповідачем у справі, його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.10).

Відповідно до рахунку-фактури №Р від 14.09.2015 року, виконаного іноземним підприємством АІС АВТО-ЮГ, розмір завданої в результаті ДТП шкоди становить 22673,94 грн., що були перераховані позивачем вказаному підприємству 15.09.2015 року згідно платіжного доручення №16920 від 15.09.2015 року (а.с.12).

21.10.2015 року на замовлення позивача, іноземним підприємством АІС АВТО-ЮГ складено наряд-замовлення №Р з переліком робіт і запчастин (матеріалів), які підприємство виконало для усунення наслідків ДТП, що підтверджується Актом виконаних робіт №Р від 21.10.2015 року (а.с.13, 14).

За договором страхування, укладеним між відповідачем та третьою особою, страхова компанія Галицька сплатила позивачеві кошти за ремонт автомобіля у розмірі 14971,93 гривень.

Таким чином, різниця між фактично витраченими на відновлення автомобіля коштами та коштами, отриманими від страхової компанії у якості страхового відшкодування, становить 7702,01 грн.

Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага.

За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України під час розгляду справи №6-2808цс15 та висловив правову позицію, мотивуючи Постанову від 20 січня 2016 року, висновок за якою має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, що передбачено ч.1 ст.360-7 ЦПК України, зазначивши у правовому висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачеві матеріальною шкодою, страховою компанією завдану матеріальну шкоду відшкодовано частково, тому заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача залишку невідшкодованої суми завданої матеріальної шкоди є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Доводи позивача відповідачем не спростовані жодним належним і допустимим доказом.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею

61 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, що в цілому становлять 1378,00 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 64, 79, 88, 158, 169, 197, 209, 212 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ» до ОСОБА_1, третя особа - ПАТ СК «Галицька», про відшкодування завданої шкоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ» матеріальну шкоду у розмірі 7702 (сім тисяч сімсот дві) гривні

01 копійку, а також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 1378 гривень 00 копійок, шляхом перерахування грошових коштів на р/рахунок 9300 в ПАТ УкрСибБанк, МФО351005.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: