Провадження №2/193/282/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

19 вересня 2016 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Труд», третя особа: Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та всіх додаткових угод до нього, -

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2016 року до Софіївського районного суду звернулась ОСОБА_1. Просить суд визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки від 16.01.2008 року та додаткові угоди до нього від 10.03.2014 року. В обґрунтування позову зазначає, що 17.12.2015 року вона набула права власності на земельну ділянку площею 7,330 гектарів, яка розташована на території Камянської сільської ради Софіївського району кадастровий номер :01:022:0120. Зазначену земельну ділянку позивач отримала у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер 25 вересня 2014 року. 16 січня 2008 року батько уклав договір оренди земельної ділянки з СФГ «Труд» в особі голови ОСОБА_3 строк дії договору 15 років до 2023 року. Даний договір був зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» за № 22 від 19.02.2009 року.

Позивач вважає, що даний договір має суттєві недоліки, а саме місцем укладання зазначено два різні села с. Новохортиця та с. Вишневе. Датою підписання зазначено 16.01.2008 року, реєстрація відбулась більше ніж рік 19.02.2009 року.

П. 5 Договору маються виправлення, зроблене поверх зафарбованого. П. 8 Договору вказує строк дії договору, але не зазначає, з якої дати слід рахувати цей термін. П. 9 Договору містить рукописне виправлення, зроблене на зафарбованому полі. П, 13 Договору зазначає, про перегляд орендної плати 1 раз у 5 років, але також не вказано від якої дати слід рахувати 5 років. У розділі реквізити сторін вказано ідентифікаційний номер Орендаря виправлено двічі. Виявлені виправлення не посвідчені обома сторонами договору і не підтверджені ніякою іншою належно підписаною Додатковою угодою.

У лютому 2014 року батько позивача звернувся до відповідача з пропозицією про укладання законної належно підписаною Додаткової угоди з урахуванням його власного волевиявлення та вимог до умов Договору оренди землі .

10.03.2014 року була підписана Додаткова угода до Договору оренди землі від 16.01.2008 року. Позивач вважає, що відповідач скористався хворобливим станом батька і уклав дану додаткову угоду ,при цьому відповідач надав йому грошові кошти.

Позивач просить достроково розірвати договір і не зясовувати, як і чому були вчинені всі ці порушення які маються у договорі оренди землі від 16.01.2008 року та Додатковій угоді від 10.03.2014 року.

Крім того, позивач зверталась до відповідача з пропозицією розірвати договір оренди земельної ділянки ,але відповідач відмовив і тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 Аю.С. позовні вимоги півдтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовніц заяві

Представник відповідача ОСОБА_5 фермерське господарство «Труд» в особі голови ОСОБА_3, проти позову заперечує, про що надав заперечення згідно якого вказує, що в порушення ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України позивачем взагалі не доведені обставини про те, в чому саме полягає порушення її законних прав як позивача, що є підставою для звернення до суду з позовом. Вона набула права власності на земельну ділянку на яку право СФГ «Труд» після смерті її батька ОСОБА_4, з яким 16 вересня 2008 року було укладено оспорюваний договір оренди земельної ділянки. Строк дії договору 15 років. ОСОБА_4 16.09.2008 року власноруч підписав договір, який 19.02.2009 року був зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що в реєстрі був вчинений запис за № 22. При укладенні договору між ними було обговорені всі істотні умови договору . З боку ОСОБА_4 заперечень по його виконанню до СФГ «Труд» не надходило, питань про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним також не виникало.

Представник третьої особи Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області ,у судовому засідання

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,330 га. ,яка розташована на території Камянської сільської ради Софіївського району. Дану земельну ділянку вона отримала у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 25.09.2014 року.

За життя ОСОБА_4 уклав договір оренди земельної ділянки від 16.01. 2008 року. Строком на 15 років. Згідно договору оренди земельної ділянки він зобовязувався передати у користування земельну ділянку відповідачу СФГ «Труд» в особі голови ОСОБА_3, а він зобовязувався користуватись наданою йому земельною ділянкою та сплачувати орендну плату встановлену договором.

Зазначений договір підписаний сторонами та був належним чином зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» за № 22 від 19.02.2009 року.

Відбулась передача земельної ділянки, згідно акту прийому передачі земельної ділянки від 19.02.2009 року ,тобто після реєстрації його у державному органі, що підтверджено актом прийому передачі, який є невідємною частиною договору оренди земельної ділянки (а.с. 53-56).

Відповідач користувався земельною ділянкою, а ОСОБА_4 отримував орендну плату, що підтверджено журналом отримання орендних плат ,а саме: у 2011 році отримано пшениці, ячменю 1000 кг., соняшника 250 кг., кукурудза 350 кг -450 кг.; за 2012 рік пшениця 1000 кг.+30; ячмінь 1245 кг; соняшник 250 кг.; кукурудза 725 к.; за 2013 рік отримано пшениця 1557 кг.; ячмінь 223 кг. +1220 кг.; соняшник 250кг.; за 2014 рік отримано пшениця 1000 кг.; ячмінь 1000 кг.; соняшник 250 кг.; кукурудза 1000 кг.; за 2015 рік отримано пшениця 5000 кг.; 2000 кг.; солома 150 грн.; огородня 250 грн; соняшник 250 кг. 2125 грн.; всього 9525 грн.; за 2016 рік отримано пшениця 1000 кг.; ячмінь 10000 кг.; соняшник 300 кг.; кукурудза 1000 кг., 11500 грн. . За отримання орендної плати позивач поставила підписи (а.с. 49).

За час користування ніяких претензій чи пропозицій щодо укладання будь-яких додаткових угод ОСОБА_4 не надходило.

Однак 10.03.2014 року все ж таки між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 16.01. 2008 року, згідно якої було досягнуто домовленості щодо орендної плати та інших умов договору п. 2 договору; п. 5 договору; п. 8 договору відповідно до якого договір укладений на 15 років. Дійсний з 16 вересня 2008 року по 16 вересня 2023 рік з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. ДО листа повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Внесено зміни до п. 9 договору: Орендна плата вноситься орендарем щороку у грошовій сумі у розмірі 4 % від грошової оцінки земельної ділянки ,що в сумі на час укладення договору становить 6 413 грн., з якої підлягає утримання суму податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15 %. За добровільним рішенням власника земельної ділянки орендна плата може бути виплачена в натурі ( 3000 кг зернових культур; 250 кг. соняшника) на підставі письмової заяви орендодавця, яка подається орендарю до 01 травня поточного року та додано договір розділом УІІ-А та пунктом 27-1. Відповідно до п. 7 вказаної додаткової угоди набирає чинності з дати підписання її сторонами та є невідємною частиною договору оренди землі від 16.09.2008 року. Однак додаткова угода підписана директором СФГ «Труд» ОСОБА_3, але ОСОБА_4 не підписана (а.с. 13).

Відповідно до п.40 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 55).

Крім того, позивач просить визнати договір оренди земельної ділянки недійсним на майбутнє, однак суд не має можливості визнавати договір оренди земельної ділянки на майбутнє, що є порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-5 та 6 ст. 203 ЦК України, а саме: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

При укладенні договору оренди земельної ділянки від 16.01.2008 року з ОСОБА_4 всі вимоги ст. 203 ЦК України були дотримані.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зазначає, що на протязі дії договору СФГ «Труд» своєчасно сплачував орендну плату відповідно до діючого договору та законодавства ,використовувало земельну ділянку за цільовим призначенням, тобто правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків ,що обумовлені ним.

Орендодавець не заперечував проти договору ,тобто його волевиявлення як учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі. Договір укладений у письмовій формі, зміст договору не суперечить законодавству, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 148 -1 Земельного Кодексу України до особи, яка набула власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди ,суперфіційю, емфітевзізу, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку ,протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номеру ,місця розташування та площі земельної ділянки;найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя та по-батькові нового власника; місця проживання нового власника ,його поштова адреса; платіжні реквізити (у разі, якщо законом або договором передбачене плата за користування земельною ділянкою у грошовій сумі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто під розписку.

Від позивача повідомлення про набуття права власності на земельну ділянку отримано тільки наприкінці квітня 2016 року разом з пропозицією про розірвання договору оренди. Але до теперішнього часу не надали платіжні реквізити на які необхідно перераховувати орендну плату .

Згідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору ,якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що договір оренди землі є укладеним між позивачем та відповідачем, та є таким, що не порушує прав та законних інтересів позивача, адже відповідачем виконуються всі умови договору, тому договір укладений з дотриманням норм законодавства. ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів у обґрунтування обставин, які б могли свідчити про підстави для визнання договору оренди недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 57, 88, 212-214, 224 ЦПК України, ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Труд», третя особа: Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та всіх додаткових угод до нього, відмовити, як необґрунтованих.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Шумська