Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Мацунича М.В. і ОСОБА_1, при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся у вересні 2015 року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP30331257 від 06.04.2006 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5978,68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості. Позивач узяті на себе зобовязання виконав у повному обсязі, а відповідач всупереч умовам кредитного договору і вимогам законодавства взяті на себе зобовязання не виконала, в результаті чого в неї станом на 19 червня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 66785,56 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 5928,81 грн., заборгованості за відсотками 15254,59 грн., заборгованості з пені 55999,02 грн., а всього заборгованість склала 77182,42 грн. Оскільки рішенням суду була задоволена сума за кредитом у розмірі 14053,32 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоток від суми) 3156,46 грн., то позивач просить стягнути на його користь заборгованість у розмірі 66785,56 грн. за кредитним договором № DNH4KP30331257 від 06.04.2006 року та судові витрати (судовий збір) у розмірі 1218,00 грн. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року позовну заяву задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору № DNH4KP30331257 від 06.04.2006 року станом на 19.06.2015 року в сумі 19 553, 15 грн., а саме: 9967,88 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 5928,81 заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи: 500 гривень (фіксована частина) та 3 156, 46 грн. штраф (процентна складова); стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « Приват Банк» витрати зі сплати судового збору в сумі 1218,00 грн. Не погодившись із указаним рішенням, представник ПАТ КБ «Приват Банк» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року в частині зменшення розміру процентів за користування кредитом і пені та в цій частині ухвалити нове рішення, яким проценти та пеню стягнути в повному обсязі. Решту рішення залишити без змін. На обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права. Так, суд першої інстанції безпідставно зменшив заборгованість по процентах за користування кредитом, оскільки ПАТ КБ « Приват Банк» здійснив нарахування процентів за користування кредитом відповідно до умов договору та діючого законодавства України, а стягнута рішенням суду від 20.01.2009 року заборгованість по процентах у розмірі 5286,71 грн. уже врахована Банком при виконанні розрахунку заборгованості. Вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно, на власний розсуд (за відсутності письмової заяви боржника), без наявності правових підстав застосував ч.3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру пені. У судовому засіданні представник ПАТ КБ « Приват Банк» уточнила доводи апеляційної скарги та пояснила, що предметом оскарження є лише розмір пені. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року належить змінити в частині розміру пені у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права. Судом першої інстанції встановлено та не заперечується, що ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання у повному обсязі не виконала, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором № DNH4KP30331257 від 06.04.2006 року станом на 19.06.2015 року склала 66 785,56 грн. ОСОБА_3 оскаржує рішення лише в частині зменшення розміру процентів за користування кредитом і пені. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 вересня 2014 р. у справі N 6-100цс14). Тобто, зменшення розміру неустойки в разі, коли вона значно перевищує розмір збитків, є правом суду, яке не повязується із відповідною письмовою заявою боржника. Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ « Приват Банк» про те, що ч.3 ст. 551 ЦК України застосовується лише за заявою сторони не ґрунтуються на нормах матеріального права та правовому висновку Верховного Суду України. Законом України «Про захист прав споживачів» (п.5 ч.3 ст. 18) також передбачено несправедливість умов договору, коли встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) в разі невиконання ним зобов'язань за договором. Як убачається із матеріалів справи, заборгованість за тілом кредиту складає 5928,81 грн., однак, пеня нарахована в сумі 55999,02 грн. Зменшуючи розмір пені до суми заборгованості за кредитом у розмірі 5928,81 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пеня нарахована за період понад три роки та зі значним перевищенням суми боргу за кредитом, що є очевидним порушенням принципу добросовісності й необґрунтовано суворою цивільною санкцією. Колегія суддів не погоджується із таким розміром суми пені, оскільки суд першої інстанції недостатньо обґрунтував значне зменшення і не врахував, що розмір збитків (боргового зобов'язання) у цьому випадку зводиться не лише до величини заборгованості за кредитом, але включає у себе також суму заборгованості за відсотками, що сукупно складає 21183.40 грн. (15254.59 грн. + 5286.71 грн.). Суд першої інстанції також не взяв до уваги ступінь виконання зобовязання боржником, не зясував причин невиконання ним узятих на себе зобовязань, матеріального та сімейного стану боржника та інших обставин, які могли б вплинути на таке зменшення розміру пені. Крім того, відповідач у судове засідання не зявлялася, жодних письмових заперечень проти доводів Банку не подала, про застосування строків позовної давності (зокрема, щодо пені) не заявляла. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За таких обставин колегія суддів вважає, що розмір пені, встановлений новим розрахунком позивача (а.с.144) необхідно зменшити: з 53211.11 грн. до 26605 грн. (тобто наполовину), що відповідає фактичним обставинам справи, положенням ч.3 ст.551 ЦК України та правовим висновкам Верховного Суду України. Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно, на власний розсуд, без наявності правових підстав застосував ч.3 ст.551 ЦК України, не знаходить свого підтвердження із огляду на факт значного перевищення розміру пені над збитками. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду зменшено суму стягнення у частині відсотків за користування кредитом із 15 254,59 грн. до 9 967,88 грн. на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду № 2-5983/08 від 20.01.2009 року, яким із ОСОБА_2 було стягнуто 5286,71 грн. відсотків за час фактичного використання кредиту. Представник Банку в своїй апеляційній скарзі в цій частині вказує на те, що судом безпідставно зменшено заборгованість, оскільки стягнута рішенням суду від 20.01.2009 року заборгованість по процентах у розмірі 5286,71 грн. вже врахована Банком при виконанні розрахунку заборгованості. Проте, представник Банку в суді апеляційної інстанції надав суду розрахунок заборгованості за договором № DNH4KP30331257 від 06.04.2006 року, укладеного між « ОСОБА_3 Банком» і ОСОБА_2, станом на 19.06.2015 року з урахуванням рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20.01.2009 року, де зазначається, що заборгованість за відсотками, які підлягають стягненню, складає 9 967,88 грн. ( а.с.144), а тому колегія суддів дійшла висновку, що для задоволення апеляційної скарги в частині стягнення процентів за користування кредитом у повному обсязі немає підстав. У контексті наведеного частково оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає зміні. Керуючись ст. 551 ч.3 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_3» задовольнити частково. 2. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року змінити в частині щодо пені, стягнувши із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ОСОБА_3» 26 605 (двадцять шість тисяч шістсот п'ять) гривень пені. 3. Решту рішення залишити без змін. 4. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: