20.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/4721/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №135 «Ландиш», Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку ст..22 КпШС України (в редакції 1969 р.) та в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 16.06.2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №135 «Ландиш», Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку ст..22 КпШС України (в редакції 1969 р.) та в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб з ОСОБА_3 був зареєстрований 16 січня 1963 року в бюро РАЦС Манського району м. Красноярську, актовий запис № 79.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народженн.

В період шлюбу з ОСОБА_3, сім'ї у складі трьох осіб згідно ордеру № б/н від 08 жовтня 1968 року була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_5

Ордер виданий на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 28 червня 1968 року.

Спірна квартира складається з : кімнати житловою площею 13,7 м2 , кімнати житловою площею 17,0 м2 , кухні площею 5,5 м2, вбиральні (сполученої) 0,9 м2 , ванної кімнати площею 2,2 м2 , коридору площею 8,6 м2 , балкону площею 0,8 м2 . Загальна площа квартири становить 48,7 м2, житлова площа - 30,7 м2.

Згідно довідки ЖБК № 48 від 16.05.2016 р. вартість спірної квартири у повному обсязі у розмірі 4233 рублі 60 коп. було сплачено 1992 року ОСОБА_3

Тому, ОСОБА_3 набув право власності на спірну квартиру .

Відповідно до ст. 22 КпШС УРСР (чинного на час виплати паю) , майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Статтею 28 КпШС УРСР, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Отже, ОСОБА_3, та ОСОБА_1, належить право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , кожному .

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер.

ОСОБА_1, спадщину прийняла, оскільки постійно зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Крім того, в установлений законом термін ОСОБА_2 відмовився від належної йому частини спадщини, що залишилась після смерті його батька - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Інших спадкоємців за законом та заповітом немає.

ОСОБА_1 членом ОК „ Житлово-будівельний кооператив № 135 „ Ландиш" .

Постановою державного нотаріуса Циганко Є.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

На підставі вищезазначеного просить визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку ст.22 КпШС України (в редакції 1969 р.) загальною площею 48,7 м2, житловою площею 30,7 м2, яка складається з кімнати житловою площею 13,7 м2 , кімнати житловою площею 17,0 м2 , кухні площею 5,5 м2, вбиральні (сполученої) 0,9 м2 , ванної кімнати площею 2,2 м2 , коридору площею 8,6 м2 , балкону площею 0,8 м2 та визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 загальною площею 48,7 м2, житловою площею 30,7 м2, яка складається з кімнати житловою площею 13,7 м2 , кімнати житловою площею 17,0 м2 , кухні площею 5,5 м2, вбиральні (сполученої) 0,9 м2 , ванної кімнати площею 2,2 м2 , коридору площею 8,6 м2 , балкону площею 0,8 м2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

В судовому засіданні третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лопата О.О. позовні вимоги підтримала. Участі у судових дебатах не приймала, надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

В судове засідання представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №135 «Ландиш» не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, не з'явивсь. Про день, місце та час судового засідання сповіщені належним чином. До суду надіслали письмову заяву, в якій просять розгляд справи провести за відсутності їх представника відповідно до вимог діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно ордеру №б/н від 08 жовтня 1968 року на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 28 червня 1968 року, ОСОБА_3 була надана квартира АДРЕСА_3 на склад сім*ї, що складалася з ОСОБА_1 - дружини, та сина ОСОБА_2./а.с.7/

Згідно технічного паспорта, спірна квартира складається з : кімнати житловою площею 13,7 м2 , кімнати житловою площею 17,0 м2 , кухні площею 5,5 м2, вбиральні (сполученої) 0,9 м2 , ванної кімнати площею 2,2 м2 , коридору площею 8,6 м2 , балкону площею 0,8 м2 . Загальна площа квартири становить 48,7 м2, житлова площа - 30,7 м2./а.с.11-14/

Згідно свідоцтва про шлюб, 16 січня 1963 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб в бюро РАЦС Манського району м. Красноярську, актовий запис № 79./а.с.8/

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_3./а.с.10/

Згідно матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями стали ОСОБА_1 - дружина, яка фактично прийняла спадщину та син - ОСОБА_2, який подав заяву про відмову від прийняття спадщини./а.с.74/ Відтак, позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги, яка прийняла.

Однак, оформленню свідоцтва про право на спадкове майно спірну квартиру перешкоджає відсутність реєстрації права власності померлого на вказану квартиру./а.с.19/

Згідно довідки Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №135 «Ландиш», ОСОБА_3 виплатив пай по квартирі АДРЕСА_3 в повному обсязі у сумі 4102,02 руб. в 1980 р.. Заборгованість по квартирі відсутня./а.с.83/ На момент смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою: АДРЕСА_3 була зареєстрована його дружина ОСОБА_1./а.с84/

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987р. за №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Отже, ОСОБА_3 набув право власності на спірну квартиру .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом ОК „ Житлово-будівельний кооператив № 135 „ Ландиш" , що підтверджується випискою з протоколу засідання правління ЖБК від 18 травня 1994 року./а.с.78/

Постановою державного нотаріуса Циганко Є.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру./а.с.75/

У відповідності до пунктів 1,4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), даний кодекс набирає чинності з 01.01.2004 року та його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції від 20.06.1969 року, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, а відповідно до ст. 28 цього кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення передбачені ч.1 ст. 60 СК України, на підставі якого, майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1, права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку ст.22 КпШС України (в редакції 1969 р.) загальною площею 48,7 м2, житловою площею 30,7 м2, яка складається з кімнати житловою площею 13,7 м2 , кімнати житловою площею 17,0 м2 , кухні площею 5,5 м2, вбиральні (сполученої) 0,9 м2 , ванної кімнати площею 2,2 м2, коридору площею 8,6 м2 , балкону площею 0,8 м2 підлягають задоволенню.

На час відкриття та прийняття спадщини в силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України спадкові правовідносини регулювались Цивільним Кодексом УРСР ( 1963 року ).

ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. від 18.07.1963 року), проте оформити спадщину у нотаріуса не має можливості у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У відповідності до ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Статтею 553 ЦК України (1963 року) передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги в повному обсязі доведеними з боку ОСОБА_1, внаслідок чого підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 57-66, 174, 197, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №135 «Ландиш», Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку ст..22 КпШС України (в редакції 1969 р.) та в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку ст.22 КпШС України (в редакції 1969 р.) загальною площею 48,7 м2, житловою площею 30,7 м2, яка складається з кімнати житловою площею 13,7 м2 , кімнати житловою площею 17,0 м2 , кухні площею 5,5 м2, вбиральні (сполученої) 0,9 м2 , ванної кімнати площею 2,2 м2 , коридору площею 8,6 м2 , балкону площею 0,8 м2

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 загальною площею 48,7 м2, житловою площею 30,7 м2, яка складається з кімнати житловою площею 13,7 м2 , кімнати житловою площею 17,0 м2 , кухні площею 5,5 м2, вбиральні (сполученої) 0,9 м2 , ванної кімнати площею 2,2 м2 , коридору площею 8,6 м2 , балкону площею 0,8 м2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко