Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКоротуна В.М.,
суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя особа - служба у справах дітей Харківського району Харківської області, про виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», яке діє через представника Бережну Євгенію Вікторівну, на рішення апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2008 року між ВАТ АТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_6 кредитні кошти у сумі 87 тис. доларів США строком до 17 березня 2038 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, згідно з умовами якого ОСОБА_6 передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором приватним нотаріусом 20 листопада 2008 року вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки.

02 серпня 2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

06 березня 2014 року на адресу відповідача було направлено листи-вимоги про добровільне звільнення квартири, які остання отримала 07 березня 2014 року. Разом з тим, квартиру у добровільному порядку не звільнила.

З урахуванням вищевикладеного та посилаючись на положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд виселити ОСОБА_6 і її дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2014 року в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк»відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі представник ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент звернення до суду з позовом та на час ухвалення рішення відповідач ОСОБА_6 та її малолітні діти проживали в квартирі, з якої їх просив виселити позивач. При цьому суд послався на довідку адресно-довідкового бюро, в якій зазначено, що відповідачі у спірній квартирі не зареєстровані.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що судом першої інстанції не залучено до участі у справі службу у справах дітей Харківського району Харківської області, яка здійснює розгляд питань щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти за місцем знаходження майна.

При цьому суд зазначив, що орган опіки та піклування Дзержинського району Харківської міської ради не може давати пояснення у справі, оскільки діти не проживають у вказаному районі.

З такими висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ АБ «УкргазБанк», звертаючись до суду з позовом до відповідачів, зазначив третьою особою орган опіки та піклування адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради.

Однак судом було встановлено, що ОСОБА_6 та її малолітні діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до листа начальника служби у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, відповідачі - малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не проживають на території Дзержинського району м. Харкова, а тому орган опіки та піклування адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради не має можливості надавати пояснення щодо порушення прав дітей при укладанні договору іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Посилаючись на вищевикладене, начальник служби у справах дітей Дзержинського району Харківської міської ради просив суд залучити до участі у справі орган опіки та піклування за місцем проживання дітей та знаходження спірного майна (а. с. 41).

Як вбачається з матеріалів справи Харківська районна державна адміністрація Харківської області у справах дітей була залучена до участі у справі, зокрема, представник служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - Стрілець Ю.С. на підставі довіреності (а. с. 123) брала участь в судовому засіданні апеляційного суду 13 травня 2015 року та давала пояснення у справі, про що свідчить журнал судового засідання (а. с. 124).

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не було підстав вважати, що розгляд справи відбувся без участі служби у справах дітей Харківського району Харківської області, яка здійснює розгляд питань щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти за місцем знаходження майна.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, у порушення ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не перевірив, без жодних правових підстав скасував рішення районного суду та відмовив у задоволенні позову.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, то ухвалене ним рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Коротун
Судді: І.М. Завгородня
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович