Справа № 473/2380/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"08" вересня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0348 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивач, як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняв спадщину та частину її (житловий будинок) оформив, однак щодо оформлення йому ділянки нотаріусом було відомлено, оскільки спірна ділянка не зазначена в заповіті, а ОСОБА_1 не належить до кола спадкоємців за законом.

Враховуючи вказані обставини ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0348 га., розташовану по АДРЕСА_1, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, проте від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0348 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивач, як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняв спадщину та частину її (житловий будинок) оформив, однак щодо оформлення йому ділянки нотаріусом було відомлено, оскільки спірна ділянка не зазначена в заповіті, а ОСОБА_1 не належить до кола спадкоємців за законом.

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено.

Дійсно чинні на час відкриття та прийняття спадщини норми не передбачали автоматичного переходу права власності на належну спадкодавцю землю до спадкоємців будинку, іншої будівлі, споруди, розміщених на цій ділянці.

Проте відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Разом з тим згідно чинної на час розгляду справи ст. 377 ЦК України (ч. 1) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Водночас згідно чинної на час розгляду справи ст. 120 ЗК України (ч. 1) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0348 га., розташовану по АДРЕСА_1, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв