АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Пищиди М.М.

при секретарі Григор'євій В.А.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Самуілович, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,-

встановила:

ОСОБА_6 звернулась з позовом до відповідача про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом

Свої позовні вимоги обгрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8. ОСОБА_6 є рідною племінницею ОСОБА_8 08.02.2013 року вона звернулась до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8 та отримала відмову у отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8, оскільки відсутні документи на підтвердження права власності спадкодавця на майно. 04.07.2013 року ОСОБА_4 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, а саме: на спадкове майно, яке складалось з квартири АДРЕСА_1, зареєстроване у спадковому реєстрі за номером 54686455, оформлено на бланку ВТІ 695760 під номером в реєстрі нотаріальних дій 1170.Підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину було рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2013 року у справі №203/3226/13-ц, 2-о/0203/53/2013, оскільки саме цим рішенням було встановлено факт, що відповідач ОСОБА_4 проживав з спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років.Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2014 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2013 року було скасоване. Заява ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, була залишена без розгляду.У зв'язку з тим, що станом на теперішній час підстави для визначення ОСОБА_4 спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 відсутні, просила скасувати свідоцтво про право на спадщину.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним Михайлом Самуіловичем на ім'я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, зареєстроване у спадковому реєстрі за номером №54686455, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №1170. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, та просив рішення суду скасувати та залишити позовні вимоги без розгляду.

Також з апеляційною скаргою на рішення суду звернулась ОСОБА_5, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу, оскільки рішення було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач ОСОБА_6 є племінницею ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 /а.с.51, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №1 від 06.03.2013 року /а.с.53/, а також актовим записом про народження №78 від 01.10.1927 року /а.с.54/, зі змісту яких випливає, що батько позивача ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є братом ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2. /а.с.10/

27.03.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_8, за заявою ОСОБА_4 /а.с.14/

04.07.2013 року на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2013 року у справі №203/3226/13ц, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. видано на ім'я ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Зазначене свідоцтво зареєстровано у реєстрі за №1170. /а.с.12/

Так, у справі №203/3226/13ц Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 17.06.2013 року за заявою ОСОБА_4 прийнято рішення, яким встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1, у період з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3./а.с.19-20/

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2014 року скасовано рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2013 року у справі №203/3226/13ц та встановлено наступні факти і обставини./а.с.21-23/

Встановлено, що 08.02.2013 року /а.с.60/ ОСОБА_6 у відповідності до ч.1 ст.1269, ч.3 ст.1270 ЦК України звернулась до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки являється єдиною спадкоємицею померлого, про що було достеменно відомо відповідачу ОСОБА_4

Згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №203/2604/15к від 19.05.2015 року, 10.07.2013 року ОСОБА_4 продав спірну квартиру, у зв'язку з чим ОСОБА_6 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 та відноситься до третьої черги спадкоємців за законом, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом, що усувало відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування навіть за наявності рішення суду, а також, зважаючи на положення ст.1301 ЦК України, суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, видано 04.07.2013 року з порушенням вимог закону та при відсутності права ОСОБА_4 на спадкування, у зв'язку з чим позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду та відмови у позові з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1, яка в даному випадку, є спірним спадковим майном, належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_5./а.с. 130-131/.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що в Кіровському районному суді знаходиться справа за позовом ОСОБА_6 до Приватного нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіна Михайла Самуіловича, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності. Предметом спору є зазначене свідоцтво та квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_5./а.с. 183-185, 202/.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув на зазначені обставини уваги, та не вирішив питання, відповідно до ст. 33 ЦПК України, щодо залучення до участі у справі власника зазначеної квартири.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків щодо обставин справи, не пов'язаних із встановленням належності відповідача.

При цьому у апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів в порядку ст. 33 ЦПК України, і суд зобов'язаний вирішувати апеляційну скаргу в межах тих позовних вимог, що були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 є обґрунтованими, оскільки суд фактично вирішив питання щодо майна, яке є власністю ОСОБА_5 без участі самого власника цього майна.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо залишення позову без розгляду, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у справі, яка знаходиться в Кіровському районному суді, залучені й інші сторони та треті особи.

Іншій доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони стосуються його позовних вимог, які суд не розглядав.

При цьому у апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів в порядку ст. 33 ЦПК України і суд зобов'язаний вирішувати апеляційну скаргу в межах тих позовних вимог, що були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, враховуючи повноваження апеляційного суду, визначені в ст. 307 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року - скасувати.

Відмовитви ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

СУДДІ: