Провадження №: 2-п/752/164/16
УХВАЛА

02.09.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.,

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши заяву представника відповідача Головного територіального управління юстиції про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори , Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа : Державний нотаріув Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Леонтьєва В.О. про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони відчуження,-

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням від 20.07.2016 року позов ОСОБА_2до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори , Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Державний нотаріув Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Леонтьєва В.О. про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони відчуження задоволено.

Відповідач 09.08.2016 року звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що законодавство передбачає винесення заочного рішення тільки в разі повторної неявки в судове засідання. Також зазначив, що при ухваленні заочного рішення суду були порушені вимоги ст.. 213 ЦПК України щодо винесення обґрунтованого рішення, зокрема, судом не було взято до уваги те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно , накладається заборона відчуження.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги заяви про перегляд заочного рішення суду .

Представник позивача просив відмовити в перегляді заочного рішення .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за наявності двох умов разом:

1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач (заявник у цьому провадженні) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування заочного рішення судом встановлено, що суд належним чином повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи .

Вищевказане підтверджується і тим, що на а.с.28 наявна розписка представника відповідача про отримання судової повістки 15 липня 2016 року на судове засідання призначене на 20.07.2016 року .

Таким чином, в матеріалах справи наявне підтвердження неявки відповідача в судові засідання, без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Умови проведення заочного розгляду справи передбачено ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, стаття 224 ЦПК України не містить імперативної норми щодо повторної неявки відповідача, як обов'язкової умови для проведення заочного розгляду справи.

Розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення суд виходив з того, що відповідно до ст. 232 ЦПК України відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку ухвалив би принципово інше рішення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідач не надав конкретних доказів, які б могли слугувати для суду підставою для винесення принципово іншого рішення.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не повідомив суд про поважність причин неявки в судове засідання та не долучив до заяви доказів, які мають вирішальне значення перегляду заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 224, 228, 231, 232 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву представник відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори , Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа : Державний нотаріув Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Леонтьєва В.О. про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони відчуження залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановляння ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя