Справа №345/102/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2016 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої Бердан Н.В.

секретаря Слободян Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Калуші та Калуському районі про стягнення невиплаченої пенсії та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що постановою Калуського міськрайонного суду від 07.09.2011 року зобовязано УПФУ в м.Калуші та Калуському районі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.01.2009 року. Постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 року, постанову Калуського міськрайонного суду скасовано і прийнято нове рішення, яким було зобовязано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі повести перерахунок та виплату призначеної пенсії, як особі яка віднесена до І категорії громадян та є інвалідом ІІІ групи захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі встановленому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , починаючи із 20.11.2010р до 22.07.2011р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. На виконання рішення суду було відкрите виконавче провадження, на виконання якого УПФУ в м.Калуші та Калуському районі провело перерахунок державної пенсії, де вказано суму до виплати 29206,76 грн., однак до цього часу виплату не проведено.

ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду про стягнення із УПФУ в м. Калуші та Калуському районі 51087,22 грн. з яких 29206,76 грн. невиплаченої пенсії; 21880,46 грн. інфляційні виплати.

У судове засідання позивач в судове засідання не з'явився, однак направив суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позов підтримує та просить його задоволити.

Представник відповідача позов не визнала з підстав, вказаних в запереченні. Зазначила, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу, однак її виплата буде здійснена після фінансування таких видатків з Державного бюджету. Нарахування позивачем суми по індексі інфляції вважає невірною та безпідставною. Просить в задоволенні позову відмовити, про що подала відповідну заяву.

Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду від 07.09.2011 року зобовязано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.01.2009р. (а.с. 5-6).

Постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 року, постанову Калуського міськрайонного суду від 07.09.2011 року скасовано і прийнято нове рішення, яким було зобовязано УПФУ в м. Калуші та Калуському районі призначити та здійснювати виплату, перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, передбаченому ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 20.11.2010 року по 22.11.2011 року з урахуванням проведених виплат. (а.с. 7-9).

З'ясовано, що на підставі заяви стягувача про примусове виконання 13.11.2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-5777/11 року, виданого Калуським міськрайонним судом 30.04.2013 року у даній справі. Надано боржнику термін до 20.11.2013 року для добровільного виконання судового рішення (а.с.11).

Згідно листа № 868/06 від 30.01.2014р. Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі повідомило, що немає можливості виконати рішення суду, у звязку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с. 12).

Як передбачено ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, така заборгованість відповідача в розумінні ст.22 ЦК України є збитками.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів позивачці, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, суд не бере до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Що стосується позову в частині стягнення індексу інфляції за період невиплати пенсії, то суд приходить до висновку, що в цій частині в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Як передбачено ст.ст. 11,31 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог. Визначення предмету та підстав заявленого позову належить виключно позивачу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в мотивувальній частині посиляється на стягнення сум компенсацій, а в резолютивній просить суд стягнути кошти по індексу інфляції в сумі 21 880,46 грн. На підтвердження цього долучив до позовної заяви відповідні розрахунки з посиланням на відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлену статтею 625 ЦК України. (а.с. 15-17). Разом з тим, в ході розгляду справи позивач у визначеному законом порядку підстав позову не змінював.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення позову в цій частині, в обраний позивачем спосіб, відсутні.

На підставі наведеного,ст.ст.1,11,22,31,61,1166 ЦК України,Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та керуючись ст. ст.209,212,214-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі в користь ОСОБА_1 29206,76 грн. невиплаченої пенсії.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: