Ухвала

іменем україни

08 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»), в якому просив визнати недійсним договір відступлення прав вимоги, укладений 17 грудня 2012 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 липня 2007 року між ним і ПАТ «АКПІБ» було укладено кредитний договір № 02-07/784-Ф, згідно з яким він отримав кредит у сумі 25 тис. доларів США, за умови сплати 12 % річних, терміном до 05 липня 2027 року. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Промінвестбанк» відступило ПАТ «Альфа-банк» права вимоги за кредитними договорами, укладеними із фізичними особами. Зазначив, що він не був повідомлений про особу нового кредитора - ПАТ «Альфа-банк» і нові банківські реквізити. ПАТ «Альфа-Банк» не надало йому доказів, що він є новим кредитором за його борговим зобов'язанням.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року щодо прав вимоги за кредитним договором від 06липня 2007 року № 02-07/784-Ф про іпотечний кредит, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_2, на користь ПАТ «Альфа-Банк», та стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір у сумі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язання може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов'язанні згідно зі ст. 516 ЦК України здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно з ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Виходячи з викладеного, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність підстав для визнання недійсним зазначеного договору про відступлення прав вимоги, адже неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні не є підставою для визнання недійсним договору, а передбачає інші правові наслідки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, правильно виходив із необґрунтованості вказаних позовних вимог та наявності підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, оскільки рішення суду першої інстанції про задоволення позову ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 23 червня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак