АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

№ апеляційного провадження:22-ц/796/11481/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Малинников О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2009р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2013р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ЗАТ «Океан» на користь ОСОБА_5 476 412,12грн. боргу, витрати по сплаті державного мита у сумі 1700грн. та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30грн.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів, виданих 29 березня 2010 року та 16 червня 2011 року, такими, що не підлягають виконанню.

Мотивуючи заяву ОСОБА_1 зазначав, що державною виконавчою службою Ірпінського міського управління юстиції в Київській області відкрито ряд виконавчих проваджень про стягнення з нього боргу, які були відкриті на підставі виконавчих листів, що надійшли з відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва з виконавчими листами.

ОСОБА_1 вказував, що виконавчий лист №2-6070/09 Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення боргу в розмірі 476442,12 грн., виданий 29 березня 2010 року, де зазначено, що рішення набрало чинності 5 жовтня 2009 року, строк пред'явлення до виконання до 5 жовтня 2012 року, є недійсним та таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки його було видано особі, повноваження якої на день отримання виконавчого листа на представництво інтересів ОСОБА_5 закінчились, а виконавчий лист №2-6070/09, виданий 16 червня 2011р., щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу в розмірі 478 142 грн. 12 коп., є безпідставним, недійсним, виданим у порушення вимог ст. 368 ЦПК України та має ознаки підробки, тому також є таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою суду від 15 липня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Заявники посилаються на неправильне застосування судом норм процесуального права, оскільки за кожним судовим рішенням видається один виконавчий лист, проте на виконанні перебуває два виконавчих листа, виданих за одним рішення суду.

- 2 -

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її безпідставності.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як він не ґрунтується на обставинах справи та нормах процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Частиною 4 ст. 369 ЦПК України передбачено, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

У матеріалах справи відсутня заява стягувача або його представника про видачу виконавчого листа, проте, на довідковому листі тому 1 міститься розписка представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 про отримання виконавчого листа 1 квітня 2010р.

Разом з тим, ОСОБА_1 до суду надані документи, які свідчать про те, що на виконанні у державній виконавчій службі, крім виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 29 березня 2010р., перебуває аналогічний виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 16 червня 2011р., хоча матеріали справи не містять заяви стягувача про видачу виконавчого листа та відмітки про отримання даного виконавчого листа стягувачем або його представником.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був перевірити правомірність видачі двох виконавчих листів за одним рішенням суду, а в залежності від встановленого прийняти рішення, який саме виконавчий лист був виданий помилково.

Оскільки судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми процесуального права, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Вимоги апеляційної скарги про постановлення ухвали про задоволення заяви та визнання двох виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, задоволенню не підлягають, оскільки судом першої інстанції не повно встановлені обставини справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2016 року скасувати, справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, повернути до Шевченківського районного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: