Справа № 202/5307/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з зазначеним позовом, Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК»просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором фінансового лізингу від 29.01.2015 року, а саме: з ОСОБА_1 в розмірі 237181,81 грн. та солідарно з ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» у розмірі 1000 грн.

Згідно з частиною 2 статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі статтями 1, 12 ГПК України спори між підприємствами, установами, організаціями, особами, які займаються підприємницькою діяльністю, та іншими юридичними особами розглядаються господарськими судами.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або ГПУ України (ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В абзаці 3 п. 15 вказаної постанови роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року по справі № 6-745цс15, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 122 ЦПК України якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

Таким чином у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу необхідно відмовити.

Крім того, частиною 1 статті 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (частина 9 статті 110 ЦПК України).

За даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є наступна адреса: АДРЕСА_1.

Тобто позов Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 не підсудний Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 121 ЦПК України у випадку, коли справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, позовна заява Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в частині вимог до ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. 121 ч. 3 п. 4, ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі в частині вимог Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» у частині вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко