Справа № 617/779/16-ц
Провадження № 2/617/458/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року Вовчанський районний суд, Харківської області в складі: головуючого судді Ворони С.В.,

секретаря Пінчук К.К.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вовчанську справу за позовом :

ОСОБА_2 до Вовчансько-Хутірської сільської ради Вовчанського району, Харківської області,

про визнання права власності в порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Вовчансько-Хутірської сільської ради Вовчанського району, Харківської області про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності, вказавши, що в 2002 році ВАТ «Вовчанське», розташоване на території Вовчансько-Хутірської сільської ради було визнано банкрутом і призначений за рішенням суду ліквідатор ОСОБА_3 займався реалізацією майна, належного банкруту для задоволення грошових потреб його кредиторів. Серед майна підприємства на продаж була виставлена нежитлова будівля колишнього цеху товарної обробки за техпаспортом літ. «Ш», яка фактично була сараєм, розташована в с. Тихе, Вовчанського району по вул. Садовій 36, площею 1 529,7 кв.м.. З продавцем-ліквідатором вони обговорили всі умови купівлі-продажу зазначеної будівлі, ним було сплачено до прибуткової каси ВАТ «Вовчанське» оплату за куплену будівлю 5 007 грн.. На підтвердження передачі майна був підписаний простий письмовий договір купівлі-продажу і за накладною № 47 від 10.07.2004 року будівля передана йому у власність. Куплена будівля була діючою, а в договорі було зазначено, що вона продавалася «під розбирання», що за поясненнями ліквідатора спрощувало процедуру продажу. На цей час виникла необхідність в документальному оформлені права власності, та виявилось, що продана йому будівля документально ВАТ «Вовчанське» не належала. Це була будівлі колишнього радгоспу «Вовчанський», при реорганізації якого правовстановлюючі документи на правонаступників не виготовлялись. Про ці обставини він не знав та не міг догадуватись. Просить визнати за ним право власності на вказану будівлю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій зазначив, що позов визнав, просив справу розглядати без участі представника.

Заслухавши пояснення представника, перевіривши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу від 10.07.2004 року ВАТ «Вовчанське» в особі ліквідатора ОСОБА_3 продало ОСОБА_2 цех товарної обробки під розбирання за грошові кошти у розмірі 5 007 грн..

Квитанцією прибуткового касового ордера № 26 від 10.07.2004 року та накладною № 47 від 10.07.2004 року підтверджується, що ОСОБА_2 сплачені грошову кошти, визначені договорами купівлі-продажу за придбання будівлі цеху товарної обробки у ВАТ «Вовчанське».

З технічного паспорту від 17.03.2016 року на будівлю цеху товарної обробки літ «Ш» по вул. Садовій в с. Тихе, Вовчанського району, замовником якої є ОСОБА_2 вбачається, що дійсно за вказаною адресою розташовуються будівля цеху товарної обробки, загальною площею 1 529,7 кв.м..

Згідно довідок Вовчанського БТІ від 30.05.2016 року № 392, право власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Садовій № 36 в с. Тихе, Вовчанського району, Харківської область станом на 01.01.2013 року не зареєстроване.

Довідкою Виконкому Вовчансько-Хутірської сільської ради Вовчанського району Харківської області № 195 від 30.06.2016 року підтверджується, що ОСОБА_2 володіє приміщенням цеху товарної обробки колишнього ВАТ «Вовчанське» з 2004 року по теперішній час та використовує її для господарських потреб.

Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Виходячи з викладеного, позивач на підставі договору купівлі-продажу придбав у 2004 році будівлю цеху товароної обробки.

Відповідно до ст. 344 ЦПК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Пункт 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і проживає відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 придбав у ВАТ «Вовчанське» будівлю цеху товарної обробки, яка належала радгоспу «Вовчанський» правонаступником якого є ВАТ «Вовчанське», повністю сплатив її вартість, з 2004 року по теперішній час використовує її для господарської діяльності, як повноцінний власник, на законних підставах відкрито і безперервно володіє нею більше як десять років, тому за ним підлягає визнання право власності на зазначену будівлю.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 16,328,344 ЦК України, ст..11,57,60,79 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будівлю літер «Ш», загальною площею 1529.7 кв.метри, розташовану в с.Тихе, вул.Садова,36, Вовчанського району, Харківської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ