Справа № 486/962/16-ц
Провадження № 2/486/610/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі Архіпової К.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про відібрання дитини і повернення до попереднього місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить відібрати від неї їх спільну малолітню дитину та повернути до попереднього місця проживання.

Свої вимоги мотивує тим, що з 28.04.2012 року вони з відповідачкою перебували у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюб між ними розірвано та рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 17.08.2016 року № 214 місце проживання дитини визначено з позивачем. 31.08.2016 року відповідач не зважаючи на вищезазначене рішення самочинно, без його на те згоди, змінила місце проживання їхньої спільної доньки, викравши її. Повернути дитину добровільно відмовляється Враховуючи, що відповідачка хворіє на заразну форму туберкульозу, яка є небезпечною для оточуючих, перебування дитини разом з нею є небезпечним для її життя та здоровя, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином.

Представник третьої особи підтримала позовні вимоги позивача та також просила про їх задоволення.

Вислухавши позивача та представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження Серії І-ФП № 247083 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області 09.06.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 214 від 17.08.2016 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її батьком ОСОБА_2

Відповідно до акту обстеження умов проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 створені всі необхідні для дитини умови проживання (а.с. 18)

Відповідно до повідомлення Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 2 МОЗ України» № 2086/01-03 від 05.08.2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на обліку в протитуберкульозному кабінеті СМСЧ-2 з приводу Дисемінованого мультирезистентного туберкульозу легень з деструкцією, баціловиділювач, тобто страждає на заразну форму туберкульозу та складає небезпеку для оточуючих (а.с. 5).

Згідно виписки № 73 з медичної картки амбулаторного хворого ТБ 09, ОСОБА_4 з 05.05.2016 року по 14.07.2016 року перебувала у відділенні Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру з диагнозом Диссемінірований туберкульоз обох легень фаза інфільтрації та розпаду, була виписана за заявою (а.с. 20).

Відповідно до виписки з медичної карти № 47 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 10.05.2016 року поступила на стаціонар для проведення додатково обстеження з ціллю виключення активного туберкульозного процесу. При рентгенолігічному обстеженні в НОПТД 21.04.2016 року підозра на внутрішньогрудні лімфовузли. Туберкульозній контакт з бабусею, яка з 2006 року та по теперішній час хворіє на фіброзно-каверозний туберкульоз. У матері дессемінірований туберкульоз легень. 13.06.2016 року ОСОБА_5 Вибула з стаціонару та їй було рекомендовано продовжити курс профілактичного лікування до 3-х місяців (а.с. 19 ).

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 показала суду, що 31.08.2016 року гуляла на дитячому майданчику в дворі будинку № 42 по вулиці Дружби народів в м. Южноукраїнську в обідній час та бачила як ОСОБА_4 приїхала на автомобілі світлого кольору, підбігла до ОСОБА_8, яка в той час також гуляла зі своєю дитиною та з дитиною ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у дворі даного будинку та з погрозами забрала малолітню ОСОБА_5 і повезла у невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_8 дала покази аналогічні показам свідка ОСОБА_9 додавши, що ОСОБА_4 погрожувала їй плюнути в дитячу коляску, в якій знаходилась чотиримісячна дитина ОСОБА_8 заразивши останню таким чином хворобою, на яку вона хворіє, а саме туберкульозом.

Частиною 1, ст. 3 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., визначено, що в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

В силу ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України).

Ч. 1 ст. 162 СК України регламентує, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

В ст. 162 СК України встановлена презумпція правомірності поведінки того з батьків, з ким проживала дитина. Якщо інший з батьків вважає такі умови непридатними для дитини, то способом захисту прав дитини є пред'явлення позову про зміну місця проживання малолітньої особи, а не самочинна зміна її місця проживання. Всупереч даній презумпції та відповідно до висновку за матеріалами перевірки Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області 31.08.2016 року ОСОБА_4, яка є матірю малолітньої ОСОБА_5, 2012 року забрала свою малолітню доньку та поїхала в невідомому напрямку.

За змістом ч. 1 ст. 170 СК України Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.1998 року № 16"Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що при залишенні дитини з матірю буде небезпечним для її здоровя суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

У справах про відібрання дитини і повернення її тому з ким вона проживала суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 5 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від відповідача ОСОБА_4 та повернути її батьку ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_2) судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1