Справа № 507/1379/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Дармакуки Т.П.,

при секретарі Копищик М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить зняти арешт із його майна, обґрунтовуючи тим, що рішенням Любашівського районного суду від 26.03.2003 р. з нього, на користь ОСОБА_3 на утримання дочки стягнуто аліменти в розмірі ? частин всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дочкою 18 років. У зв»язку із заборгованістю по аліментам , державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої реєстратором Одеської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідний реєстраційний запис, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 47243265 від 18.06.2015 р.

11.08.2016 р. він повністю сплатив заборгованість по аліментам.

Не зважаючи на те, що на теперішній час він не має заборгованості по аліментам, державний виконавець відмовився від зняття арешту, посилаючись на приписи ст..60 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт майна чи коштів може бути знятий лише за рішенням суду.

Заявник ОСОБА_1 згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність.

Начальник Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області надав заяву про розгляд скарги у відсутність державного виконавця, заперечень щодо скасування арешту не має.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч.1 ст. 169, ч. 2 ст. 386 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності заявника, представника відділу ДВС та заінтересованої особи, на підставі наявних у ній даних і доказів.

Вивчивши скаргу, додані до неї матеріали, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Любашівського районного суду від 26.03.2003 р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі ? частин всіх видів заробітку щомісячно, починаючи із 19 березня 2003 року до 16 червня 2018 року. Зазначене рішення перебуває на примусовому виконанні Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області.

Під час примусового виконання рішення суду через несплату ОСОБА_1 аліментів, державним виконавцем відділу ДВС Любашівського РУЮ ОСОБА_2 була винесена постанова від 18 червня 2015 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони його відчуження (а.с.6) . Запис про арешт майна внесений до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об»єктів рухомого майна № 47243265 (а.с.7) .

ОСОБА_1 в повному обсязі погасив заборгованість по аліментам та передплата складає 1357 грн. 55 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця (а.с.8).

ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту та як було зазначено у відповіді начальника РВ ДВС № 678310314 від 31 серпня 2016 року (а.с.9) питання про зняття арешту у випадку незавершеного виконавчого провадження може бути вирішено у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Відповідно до п.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи, що на теперішній час заборгованість по аліментам відсутня, тобто відсутня сума стягнення, в забезпечення якої державний виконавець наклав арешт на майно боржника, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна.

Керуючись статтями 386, 387 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Любашівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_2

Зняти арешт зі всього майна, що належить заявнику ОСОБА_1, мешканцю с.Бобрик Перший Любашівського району Одеської області, та скасувати заборону на його відчуження, накладену постановою державного виконавця Зорівчак А.В. від 18.06.2015 року у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № АЕ-18 виданого 26.03.2003 року Любашівського районного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд протягом п*яти днів з дня її проголошення. В разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.П. Дармакука