Номер провадження 2/331/1350/2016
21.09.2016 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.
за участю секретаря Богач О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні без виділення в натурі, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні без виділення в натурі. В обґрунтування позовних вимог вказано, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (ОСОБА_3) у м. Запоріжжя є спільною власністю, що підтверджується свідоцтвом №157 про право власності на житло від 21.02.2001 р. З моменту отримання прав власності на квартиру, позивач здійснює всі обовязки, щодо її утримання. Посилаючи на зазначені обставини, просить суд визначити ОСОБА_1 ідеальну частку права власності в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 (ОСОБА_3) у м. Запоріжжя.
В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали суду заяву в якій просять розглядати справу за їх відсутністю на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечують. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв суду не надала.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом.
Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.
Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо цього суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.М. Світлицька