РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.09.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого- судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про виділ майна в натурі згідно з варіантами виділу запропонованими судовим експертом у висновку будівельно-технічної експертизи, у разі неможливості виділу частки в натурі припинити право власності позивача на 1/2 частку квартири, стягнути з відповідача матеріальну компенсацію вартості її частки, визнати за відповідачем право власності в цілому.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2012 року належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 32516728, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно. Інша частка квартири належить відповідачу ОСОБА_2, спільне володіння і користування квартирою з яким є неможливим. Покликаючись на ч.3 ст.358, ст.364 ЦК України просить виділити їй в натурі ? частку спірної квартири. У випадку технічної неможливості виділу частки в натурі, посилаючись на норми ч3 ст.358 ЦК України, а також на те, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди їй та членам її сім'ї, оскільки вони мають інше житло, просить припинити її право власності на 1/2 частку квартири, стягнути з відповідача матеріальну компенсацію вартості частки, визнати за відповідачем право власності на квартиру в цілому.

У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з'явивсь, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 28.10.1996 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №28543385 від 29.12.2010 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Згідно актового запису про смерть №3516 від 20 травня 2008 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцями якої були діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

У відповідності з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.10.2012 року та витягу про держану реєстрацію прав №36111231, реєстраційний номер 32516728 від 05.11.2012 року ОСОБА_1 успадкувала після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 ? частку квартири АДРЕСА_1.

Згідно висновку інженерно - технічної експертизи № 3654/3655 від 28.03.2016р. провести поділ квартири АДРЕСА_2 до ? часток співвласників на дві окремі ізольовані квартири технічно неможливо. Реальна ринкова вартість ? квартири АДРЕСА_3 526685 грн.

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 має інше постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_5, і не заперечує проти виплати компенсації за її частку спільного майна.

В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

У відповідності з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Керуючись цими положеннями правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

З огляду на викладене та враховуючи положення ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що виділення у натурі частки квартири ОСОБА_1 є неможливим, вона не заперечує проти припинення права власності з отриманням компенсації за її частку майна, і таке припинення не завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам членів сім'ї. За наведених обставин позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави 3654 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.4,10,11,60,208-209,212-215,224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_1 на належну їй 1/2 частку в квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 32516728, відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.11.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну компенсацію в сумі 52 6685 грн.

Визнати право власності на належну ОСОБА_5 ? частку квартири АДРЕСА_4 в за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 3 654 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Дзеньдзюра С.М.