АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Саліхова В.В., Невідомої Т.О.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Дев'ятої київської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на авторські майнові права,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Дев'ятої київської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майнові авторські права.

На обгрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, на частину якої вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Вказувала на те, що вона також має право на отримання свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майнові авторські права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_2», автором якого є її батько, перша публікація якого була здійснена Військовою академією протиповітряною оборони сухупутних військ ім. Маршала Радянського Союза Василевського А.М. у 1993 р.

Справа № 760/4704/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12392/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Однак, 21.12.2015 р. державним нотаріусом ДевЧятої київської державної нотаріальної контори Бочковою Н.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений твір ОСОБА_3, з посиланням на те, що згідно з даними Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір та Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, станом на 05.11.2014 р. ОСОБА_3 не є автором жодного із зареєстрованих творів.

На запит до Генерального штабу Збройних сид України щодо отримання інформації, необхідної для оформлення спадкової справи після смерті ОСОБА_3, їй було надано відповідь, що в бібліотеці Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського є в наявності книга видання Військової академії протиповітряної оборони сухопутних військ ім. Маршала Рядянського Союза Василевського А.М., автор - ОСОБА_3, інвентарний номер 152291, один екземпляр. Згідно додатків до відповіді, цією книгою є «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Посилаючись на те, що відмова державного нотаріуса є незаконною, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства України, просила скасувати постанову державного нотаріуса Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Бочкової Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3586/02-31 від 21.12.2015 р., та зобов'язати державного нотаріуса Дев'ятої київської державної нотаріальної контори БочковуН.Г. видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину майнових авторських прав ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на твір «ІНФОРМАЦІЯ_2».

РішеннямСолом'янського районного суду м. Києва від 28.07.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що висновок суду першої інстанції щодо правомірності постанови нотаріуса з посиланням на те, що спадкоємцями не було надано нотаріусу правовстановлюючий документ є таким що не відповідає Закону України «Про авторське право і суміжні права», та роз'ясненням викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав».

Також вказував на те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки у позивача наявні всі умови, передбачені чинним законодавством для прийняття спадщини, і належним способом захисту порушеного права є саме скасування постанови нотаріуса та зобов'язання його видати свідоцтво про право на спадщину.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представники Дев'ятої київської державної нотаріальної контори та Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а також третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно. Дев'ята київська державна нотаріальна контора та третя особа ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім того ОСОБА_2 у своїй заяві вказала, що вона підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3, який на випадок своєї смерті заповідав все належне йому майно позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_2 (заповіт від 22.07.1999 р., посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори).

25.02.2008 р. державним нотаріусом ДевЧятої київської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса Дев'ятої київської державної нотаріальної контори БочковоїН.Г. від 21.12.2015 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на книгу видання Військової академії протиповітряної оборони сухопутних військ імені Маршала Радянського Союза Василевського А.М. «ІНФОРМАЦІЯ_2», який був її автором, з посиланням на те, що відповідно до повідомлення наданого Державною службою інтелектуальної власності України від 10.11.2014 р. за даними Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір та Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір станом на 05.11.2014 р. ОСОБА_3 не є автором жодного із зареєстрованих творів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус ДевЧятої київської державної нотаріальної контори Бочкова Н.Г. діяла в межах її повноважень і у спосіб, передбачених діючим законодавством та, що позивачкою неправильно обрано спосіб захисту її прав.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

За змістом ч. 1 ст. 437 ЦК України, ч. ч. 2, 5 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Установа складає і періодично видає каталоги всіх державних реєстрацій.

Про реєстрацію авторського права на твір Установою видається свідоцтво. За видачу свідоцтва сплачується державне мито, кошти від сплати якого перераховуються до Державного бюджету України. Розмір і порядок сплати державного мита за видачу свідоцтва визначаються законодавством.

З відповіді Державної служби інтелектуальної власності від 10.11.2014 р. №18/8189 за даними Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію авторського права твір та Державного реєстру договорів, які стосуються права автора на твір, станом на 05.11.2014 р. убачається, що ОСОБА_3 не є автором жодного із зареєстрованих творів.

За змістом ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії у своїй діяльності керуються законами України, іншими нормативно-правовими актами Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема якщо

не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 1 глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.20132 р. № 296/5 також передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У пункті 4.12 глави 10 розділу 2 цього Порядку зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.14 глави 10 розділу 2 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовЧязково витребовує документи, які підтверджують, зокрема склад спадкового майна., на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідь на запит представника позивачки до Генерального штабу Збройних сил України про те, що в бібліотеці Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського в наявності є книга видання Військової академії протиповітряної оборони сухопутних військ ім. Маршала Рядянського Союза Василевського А.М., автор - ОСОБА_3, інвентарний номер 152291, один екземпляр. Згідно додатків до відповіді, цією книгою є «ІНФОРМАЦІЯ_2» не є тим документом, на підставі якого державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної контори мав повноваження видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений твір.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державний нотаріус в межах його повноважень правомірно відмовив у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частки майнових авторських прав на твір ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_2», та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови державного нотаріуса Дев'ятої київської державної нотаріальної контори від 21.12.2015 р. та зобов'язання його видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

При цьому суд першої інстанції правильно вказав, що обраний позивачкою спосіб захисту її суб'єктивного права не відповідає характеру спірних правовідносин (предмет та підстави позову), а також специфіки набуття особою авторських прав на твір та їх спадкування з урахуванням конкретних обставин.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: