Справа № 461/1329/16 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/2816/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретаря - Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Християнська злагода», ОСОБА_3, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання договору недійсним

в с т а н о в и л а :

оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову..

Ухвалу оскаржила ОСОБА_2, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про забезпечення позову. Зазначає, що суду надано копію акту опису та арешту майна державним виконавцем, що є вже виконавчими діями та проводяться виключно в межах відкритого виконавчого провадження. Крім того в самому акті зазначено, що він складений в межах зведеного виконавчого провадження. Також зазначає, що у разі реалізації майна в рамках виконавчого провадження, право власності позивача буде порушено без можливості його відновлення, навіть у разі задоволення позову. Вказує на те, що в заяві позивач просила забезпечити позов щодо майна, яке належить позивачеві на праві власності, на підтвердження позивачем надано свідоцтво про право власності. Вважає, що суд неналежним чином оцінив всі обставини та докази, внаслідок чого безпідставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, межі і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як убачається з матеріалів справи, позивач просила забезпечити позов шляхом зупиненням продажу на час розгляду даної справи арештованого майна, а саме: нежитлове приміщення ресторану «Золота рибка», площею 217,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження своїх вимог, позивач надала свідоцтво про право власності на спірне майно та акт опису й арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недостатність підстав для забезпечення позову, так як позивачем належним чином не наведено причинно-наслідкового зв'язку між предметом спору та об'єктом забезпечення позову.

Цей висновок суду відповідає нормам процесуального права.

У п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовних вимогам.

Так, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить приміщення ресторану «Золота рибка» за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності, наданим позивачкою.

Із акту опису й арешту майна від 10.07.2015 р. убачається, що державним виконавцем описано лише рухоме майно, що знаходиться на першому поверсі ресторану «Золота Рибка» за адресою: АДРЕСА_1. На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним.

Доказів, які б підтверджували накладення арешту державним виконавцем на нежитлове приміщення ресторану «Золота рибка», або докази щодо передачі цього майна для реалізації позивач не надала.

Свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення і акт опису й арешту рухомого майна, що знаходиться в нежитловому приміщенні «Золота рибка» не свідчить про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення продажу цього нерухомого майна.

Крім того позивачем не наведено причинно-наслідкового зв'язку між предметом спору та об'єктом забезпечення позову, і не наведено мотивів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта, що у разі реалізації майна в рамках виконавчого провадження, право власності позивача буде порушено без можливості його відновлення, навіть у разі задоволення позову, є безпідставними і не підтверджені доказами.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 віхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: