27.09.2016 227/2314/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді - Корнєєвої В.В.,
при секретарі - Заварзіній Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 500948719 від 23.06.2014 року у розмірі 86 697,58 грн., яка складається з: 57 397,73 грн. заборгованості за кредитом; 15 058,91 грн. заборгованості по відсотках; 14 240,94 грн. заборгованості по комісії, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов`язань з повернення кредиту.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 23.06.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа громадянин України ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 500948719. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 57 397,73 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 18.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 57 397,73 грн., за відсотками 15 058,91 грн. та по комісії 14 240,94 грн. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками та неустойкою, що становить 86 697,58 грн. та складається з: 57 397,73 грн. заборгованості за кредитом; 15 058,91 грн. заборгованості по відсотках; 14 240,94 грн. заборгованості по комісії.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що його інтереси буде представляти, відповідно до договору про надання правової допомоги від 22.08.2016 року, адвокат Оніпко Н.О. (а.с.65).
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні надала заперечення відповідно до яких відповідач визнає позов частково, а саме: погоджується з заборгованістю за тілом кредиту в сумі 57 397,73 грн. та просить відмовити ПАТ «Альфа-Банк» в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом та комісійної винагороди за управління кредитом, враховуючи що згідно з п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до військового квитка відповідача 02.09.2014 року на підставі Указу Президента України № 607 від 21.07.2014 року його було у Збройні сили України, де він проходив службу. 23.03.2015 року на підставі наказу командира військової частини № 66 від 23.03.2015 року його було звільнено в запас за станом здоров`я, відповідач має третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК № 0605194 від 22.08.2016 року. Дія вказаного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей. Відповідно до роз`яснення Міністерства оборони України (лист від 01.10.2015 року № 322/2/8417) особливий період почався з 17.03.2014 року, коли був введений в дію Указ Президента «Про часткову мобілізацію» і продовжує діяти, відміна особливого періоду буде здійснена шляхом введення в дію Указу Президента «Про демобілізацію» після стабілізації ситуації на сході країни. Враховуючи це, відповідач вважає, що зараз в України діє особливий період, тож на нього поширюється дія статті 14 Закону, відповідно до якої з нього не повинні стягуватись проценти за користування кредитом. Відповідно до принципу платності кредиту за користування позичальником кредитними коштами банківської установи передбачається певна плата. Плата за кредит включає в себе процентну ставку, а також комісійну винагороду банку за проведення операцій та надання послуг, пов`язаних з укладенням кредитного договору. Відсотки за користування кредитом та комісійна винагорода банку за управління кредитом є по своїй суті тотожними поняттями, які несуть у собі додаткові витрати для позичальника. Відповідач вважає, що положення п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має бути застосовано і щодо вимоги позивача відносно сплати процентів по кредиту і щодо сплати комісійної винагороди за управління кредитом. Враховуючи вищезазначене, просить позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнути суму заборгованості за кредитом в сумі 57 397,73грн., в іншій частині позовних вимог відмовити, а саме в стягненні процентів за користування кредитом та комісійної винагороди за управління кредитом в сумі 15 058,91 грн. та 14 240,00 грн. відповідно (а.с. 70-71).
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог виходячи з натупного:
Судом встановлено, що 23.06.2014 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 500948719 (а.с.5) .
Відповідно до умов договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту 57 397,73 грн. (п. 2.1 кредитного договору), процентна ставка за користування кредитом 15,99 % річних, тип процентної ставки фіксована (п. 2.2 кредитного договору), дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 24.06.2019 року (п. 2.3 кредитного договору), умови використання та порядок надання кредиту: кредит надається позичальнику, шляхом безготівкового перерахування для: погашення заборгованості за кредитним договором № 500381799, на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, суми грошових коштів в розмірі 57 397,73 грн. (п. 2.4 кредитного договору).
Відповідно до п. 2.6 кредитного договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 2.7 кредитного договору сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг визначена в додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 4 загальних умов кредитування фізичних осіб ПАТ «Альфа-Банк» повернення заборгованості за кредитом, враховуючи сплату процентів за його користування та сум комісійної винагороди, в тому числі комісійної винагороди за дії банку, що вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за цим договором , а також сум будь-яких інших комісійних винагород, у випадку якщо сплата таких комісійних винагород передбачена умовами розділу № 1 цього договору, здійснюється позичальником щомісячно відповідно до визначених сторонами умов.
Відповідно до п. 2.8 кредитного договору позичальник сплачує банку комісійну винагороду за управління кредитом за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом 1,29 % від суми кредиту. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті розраховується від суми кредиту, зазначеної в п. 2.1 розділу № цього договору та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невід`ємною частиною. Зазначена в цьому підпункті комісійна винагорода нараховується починаючи з дня надання кредиту або першого дня періоду, який передбачає сплату комісії за управління кредитом, по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказана в п. 2.3 розділу № 1 цього договору. В будь-якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитними грошовими коштами за останній місяць користування позичальником кредитом здійснюється не пізніше дати остаточного повернення кредиту за цим договором.
Відповідно до п. 4 кредитного договору позичальник зобов`язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом № 1 цього договору та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором сплатити банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому випадку, якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим договором, визначені сторонами у розділі № 2 цього договору.
Відповідно до п. 12 загальних умов кредитування нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати (в залежності від того, яка з них настане раніше): (а) яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом та вказана в розділі № 1 цього договору, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році, або (б) фактичного повернення заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до дати припинення нарахування процентів за користування кредитом, що вказана в договорі. У випадку якщо сплата комісії за управління кредитом передбачена умовами розділу № 1 цього договору, така комісія сплачується позичальником в гривнях щомісячно відповідно до визначених сторонами умов договору, шляхом внесення належних до сплати сум готівкою через касу банку чи каси його структурних підрозділів на рахунок та/або шляхом безготівкового перерахування на рахунок через інші уповноважені банки України. При цьому комісійна винагорода за управління кредитом, у випадку якщо сплата комісії за управління кредитом передбачена умовами розділу № 1 цього договору, нараховується починаючи з дня надання кредиту або першого дня періоду, який передбачає сплату комісії за управління кредитом по дату остаточного повернення позичальником кредиту, що вказана в розділі № 1 цього договору. В будь-якому випадку сплата позичальником комісійної винагороди за управління кредитом за останній місяць користування позичальником кредитом здійснюється не пізніше дати остаточного повернення кредиту за цим договором, що вказана в розділі № 1 цього договору.
Відповідно до п. 16 загальних умов кредитування фізичних осіб процентна ставка за цим договором є фіксованою. Розмір процентної ставки за кредитом може бути змінений за взаємною згодою сторін шляхом укладення ними додаткової угоди до Договору.
Відповідно до п. 19 загальних умов кредитування фізичних осіб підписанням договору позичальник доручає банку і банк має право у порядку договірного списання списувати грошові кошти з будь-яких поточних рахунків позичальника, в тому числі поточних рахунків позичальника операції за якими здійснюються за допомогою спеціального платіжного засобу, відкритих та/або тих, що будуть відкриті в банку після укладення цього договору і направити їх на виконання грошових зобов`язань позичальника за договором, термін чи останній день строку виконання яких застав, або виконання яких прострочено, у сумі, що не перевищує фактичної суми таких зобов`язань.
Як вказує позивач, відповідач належним чином свої зобов`язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв`язку із чим станом на 18.05.2016 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку у відповідача виникла заборгованість у розмірі 86 697,58 грн., яка складається з: 57 397,73 грн. заборгованості за кредитом; 15 058,91 грн. заборгованості по відсотках; 14 240,94 грн. заборгованості по комісії (а.с. 11).
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а й отже з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, а також, з урахуванням положень ст. 1048 ЦК України, заборгованість по процентам за користування кредитом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Разом з тим, відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року, статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п. 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно Закону України від 21.10.1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту опублікування Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02 вересня 2014 року на підставі Указу Президента України № 607 від 21.07.14 року призваний у Збройні Сили України, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 02.09.2014 року Фрунзенським військовим комісаріатом м. Харкова (а.с. 74-76) та 23.03.2015 року на підставі наказу ком. в/ч пп НОМЕР_3 № 66 від 23.03.2015 р. звільнений в запас за станом здоров`я (а.с. 74 зворот). Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0605194 від 22.08.2016 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.08.2016 року має третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язано з проходженням військової служби (а.с. 72).
Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 11) позивачем зроблений розрахунок відсотків за користування кредитом станом на 18.05.2016 року в розмірі 15 058,91 грн.(а.с. 11).
Оскільки відповідач 02.09.2014 року призваний до Збройних Сил України то на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" він звільняється від сплати процентів за користування кредитом, нарахованих після 02 вересня 2014 року, а станом на 24.08.2014 року розмір нарахованих процентів за користування кредитом складав 763,98 грн., розмір процентів за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідача з дотриманням вимог вищезазначеного закону складає 763,98 грн.
Разом із тим, суд вважає, що відповідач не може бути звільнений від сплати заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, оскільки сплата комісії за обслуговування кредиту передбачена п. 2.8.1 кредитного договору (а.с. 5) та звільнення від сплати комісії за обслуговування кредиту Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачено.
Таким чином, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 72 402,65 грн., яка складається з: 57 397,73 грн. заборгованості за кредитом; 763,98 грн. заборгованості по відсотках (до моменту призову на військову службу з 23.06.2014 року по 02.09.2014 року); 14 240,94 грн. заборгованості по комісії.
Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню частково. В іншій частині позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 150,79 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 74, 79, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України суд
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором № 500948719 від 23.06.2014 року у розмірі 72 402,65 грн., яка складається з: 57 397,73 грн. заборгованості за кредитом; 763,98 грн. заборгованості по відсотках (з 23.06.2014 року по 02.09.2014 року); 14 240,94 грн. заборгованості по комісії.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 150,79 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят гривень 79 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.В. Корнєєва