Справа № 307/3912/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Чонка Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Тячівського районного суду від 08 лютого 2016 р. за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк) просить скасувати рішення Тячівського районного суду від 08 лютого 2016 р. та ухвалити нове про задоволення позову. Указаним рішенням суду першої інстанції у позові Банку до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено. Банк доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав установленими, та порушення норм матеріального права. У письмовому запереченні представник відповідача ОСОБА_4 не визнала скарги через її безпідставність і просить залишити рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки згідно з довідкою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 1125 від 12.09.2008 р. відповідачем повернуто суму отриманого кредиту за кредитним договором № 014/4044/74/30087 від 18.10.2006 р. і сплачено відсотки за його користування у повному обсязі. Тячівське відділення Банку претензій до виконання умов указаного кредитного договору до відповідача не має. Колегія суддів погоджується із цим висновком із таких мотивів. Згідно з положеннями ст. 526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Установлено, що 18.10.2006 р. відкрите акціонерне товариство «РайффайзенБанкАваль» в особі Тячівського відділення ЗОД ВАТ «РБ Аваль» і ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 014/4044/74/30087 на суму 18000 доларів США строком на 240 місяців (з 18.10.2006 р. по 17.10.2026 р.).

Згідно з розрахунком Банку станом на 24.09.2015 р. у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3594.60 доларів США (еквівалент - 77553.96 грн.), із якої 1889 доларів США складає залишок заборгованості за кредитом, а 1705.60 доларів США - заборгованість по відсотках. Відповідно до п.7.2. кредитного договору позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту і сплату відсотків за кредит. Згідно з довідкою Банку № 1125 від 12.09.2008 р., оригінал якої оглянутий у судовому засіданні, Тячівське відділення ВАТ ЗОД «РБ Аваль» повідомило, що позичальником за кредитним договором № 014/4044/74/30087 від 18.10 2006 р. ОСОБА_3 повернуто суму отриманого кредиту і сплачено відсотки за його користування у повному обсязі. Тячівське відділення ВАТ ЗОД «РБ Аваль» претензій по виконанню умов кредитного договору до ОСОБА_3 не має (а.с.47, 70). Яких-небудь доказів у спростування цієї довідки, яка є належним і допустимим доказом, Банк не подав. У судовому засіданні представник Банку Андрейчук О.М. заявив про наявність акту службової перевірки з приводу вказаної довідки. У зв'язку з цим колегія суддів у порядку сприяння всебічному та повному з'ясуванню обставин справи (ст. 10 ч.4 ЦПК України) запропонувала позивачу надати кредитну справу, відповідний акт службової перевірки, якщо такий є, та звірити надані в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_4 квитанції про сплату залишку заборгованості. Однак, листом № 114-0-0-00/15 від 23.05.2016 р. Банк в особі представника Андрейчука О.М. повідомив апеляційний суд про неможливість вилучення оригіналу справи без винесення судом відповідної ухвали про витребування, а підтвердити чи спростувати наявність наданої у судовому засіданні представником ОСОБА_3 квитанції про сплату залишку суми боргу неможливо через те, що такі документи мають строк зберігання - 5 років.

При цьому акт (або інший документ) службової перевірки наданий не був і про такий у листі взагалі не йдеться. Тобто, позивач не спростував заперечень відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1, 2 ст. 58 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За правилами ст. 131 ч.1 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів у підтвердження своїх вимог і не спростував заперечень відповідача, то висновок суду першої інстанції про повне виконання відповідачем як позичальником свого обов'язку з повернення кредиту, що підтверджується не спростованою довідкою Банку № 1125 від 12.09.2008 р., є правильним.

Підстав для витребування доказів (кредитної справи) в порядку, передбаченому ст.137 ЦПК України, колегія суддів не вбачає. До того ж, із огляду на фактичні обставини справи (з урахуванням листа позивача від 23.05.2016 р.) потреби в дослідженні матеріалів кредитної справи немає.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено, а заочний розгляд справи не призвів до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити. 2. Рішення Тячівського районного суду від 08 лютого 2016 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: