АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3157/16 Справа № 202/3009/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с.1-2).

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року ОСОБА_2 отримала 10.06.2006 року кредит у розмірі 5491,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 30201,16 грн., яка складається з наступного: 4527,08 грн. заборгованість за кредитом; 11339,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 14334,31 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором.

За відрахуванням від вказаної суми заборгованості у розмірі 13297,75 грн., яка була задоволена судовим наказом Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2009 року різниця становить 16903,41 грн.; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил банківських послуг: 500,00 грн. штраф(фіксована частина); 845,17 грн. штраф(процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року у розмірі 18248,58 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" в задоволенні позову відмовлено(а.с.62-63).

В апеляційній скарзі ПАТ ОСОБА_3 "Приватбанк" просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.66-68).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положеннь ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону.

У разі порушення зобов'язання настають передбачені законом наслідки - ст.ст.610-611 ЦК України.

Як видно із справи, обгрунтовуючи заявлений позов, ПАТ КБ "Приватбанк" посилалось на наявність у позичальника ОСОБА_2 станом на 04.02.2014 року заборгованості за кредитним договором №DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року у сумі 30 201,16 грн., яка складається з наступного: 4 527,08 грн. заборгованість за кредитом; 11 339,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 14 334,31 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором та просило за відрахуванням від вказаної суми заборгованості 13 297,75 грн., які були задоволені судовим наказом Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27.03.2009 року, стягнути різницю у сумі 16 903,41 грн.; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил банківських послуг: 500,00 грн. штраф(фіксована частина); 845,17 грн. штраф(процентна складова)(а.с.1-2).

Відмовляючи ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову, суд виходив з того, що строк дії договору №DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року закінчився 10.06.2008 року, позовна давність за даним договором сплинула 10.06.2012 року. Позичач звернувся з позовом до суду 27.02.2014 року за межами позовної давності.

Такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

За положеннями ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як видно із справи, відповідної заяви про застосування наслідків спливу позовної давності ОСОБА_2 до суду не подавала, а відтак висновок суду про відмову ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову з наведених у судовому рішенні підстав є помилковим, а тому рішення суду на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи питання щодо стягнення зазначених позивачем грошових сум, колегія суддів враховує наступне.

Так, із справи вбачається, що 10.06.2006 року між Приватбанком, назва якого змінена на ППАТ КБ "Приватбанк"(а.с.18), та ОСОБА_2 укладено договір №DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року шляхом підписання заяви позичальника, в якій зазначено, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого остання отримала 10.06.2006 року кредит у розмірі 5491,18 грн. строком на 24 місяці по 10.06.2008 року , відсоткова ставка 2,09% на місяць. Ціль кредитування купівля ТНС(а.с.5).

Згідно заяви ЗАТ КБ "Приватбанк" від 25.02.2009 року про видачу судового наказу, дослідженої судом апеляційної інстанції, у боржника ОСОБА_2 станом на 18.02.2009 року ЗАТ КБ "Приватбанк" визначило заборгованість у сумі 13297,75 грн., яка складається із наступного: 4 527,08 грн. заборгованість за кредитом; 5210,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2451,15 пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. судовий штраф(фіксована частина); 609,42 грн. судовий штраф(процент)(а.с.130-132).

Як видно із змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості за договором №DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року, ПАТ КБ "Приватбанк" визначило у ОСОБА_2 станом на 04.02.2014 року заборгованість у сумі 30 201,16 грн., яка складається у тому числі із заборгованості, складові якої були визначені станом на 18.02.2009 року у сумі 13 297,75 грн., зокрема: 4 527,08 грн. заборгованість за кредитом; 5210,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2451,15 пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. судовий штраф(фіксована частина); 609,42 грн. судовий штраф(процент)(а.с.3.4, 130-132).

Судовим наказом судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2009 року з боржника ОСОБА_4 на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" стягнута сума боргу з урахуванням договірних санкцій в розмірі 13 297,75 грн., сума судових витрат, що сплачені заявником у розмірі 66,49 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 15,00 грн.(а.с.106).

Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 27.11.2009 року про повернення виконавчого документу: судовий наказ №2-н-378, виданий 12.06.2009 року, повернуто стягувачу без виконання(а.с.124-126).

Отже, наведене свідчить, що в заборгованість за кредитним договором №DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року, строк дії якого встановлено по 10.06.2008 року(а.с.5), що визначена ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 04.02.2014 року у розмірі 30201,16 грн., також зараховані складові суми заборгованості за кредитним договором, що визначені станом на 18.02.2009 року та стягнуті судовим наказом судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 березня 2009 року(а.с.3-4, 106, 130-132).

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У абз.1,2 п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від ЗО березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, та що після видачі судового наказу, який є особливою формою судового рішення, законом не передбачено повторне стягнення заборгованості, яка визначена до стягнення судовим наказом від 27 березня 2009 року з відповідними складовими, наведеними позивачем у заяві про видачу судового наказу(а.с.130-132), та що законом не передбачено нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору, строк дії якого встановлено по 10.06.2008 року(а.с.5), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наведених мотивів, а не з підстав пропуску позивачем позовної давності.

Що стосується пені, яку позивач просив стягнути за невиконання грошового зобов'язання, то такі вимоги не грунтуються на матеріалах справи, оскільки заява позичальника №DNН4КР11412608 від 10.06.2006 року не містить такого виду відповідальності(а.с.5), а наявні у справі Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які за твердженням позивача є складовою кредитного договору, позичальником не підписані(а.с.6-9).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України змінити в частині обгрунтування відмови Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в іншій частині рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року змінити в частині обгрунтування відмови Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 «Приватбанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В іншій частині заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді