Справа № 473/1954/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"05" жовтня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В С Т А Н О В И В:

14.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, власника ? частини житлового будинку №70-а по вул. Котельмаха у м. Вознесенську про визнання недійсним договору, стягнення 25000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 12.06.2015 року нею та відповідачем в простій письмовій формі було укладено попередній договір купівлі продажу житлового будинку №70-а по вул. Котельмаха у м. Вознесенську за 10 000 доларів США за умовами якого вони досягли згоди про укладання договору купівлі цього житлового будинку не пізніше 12 червня 2016 року за 10 000доларів США та договір завдатку - в рахунок забезпечення виконання договору нею було передано відповідачу завдаток 1 000 доларів США.

Посилаючись на дві підстави визнання договору недійсним: відповідач визначила юридичну долю житлового будинку без згоди з іншим співвласником будинку ОСОБА_3, укладений договір є нікчемним з огляду про недотримання нотаріальної форми договору, позивач просив позов задовольнити на підставі статей 570 та 1212 ЦК України.

В подальшому 29.09.2016 року позивач уточнила підставу позовних вимог, просить стягнути на підставі ст.570 ЦК України суму авансу 25000 грн.

В судове засідання позивач не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала зазначаючи, що позивач невірно визначила підстави позовних вимог, не заперечує отримання від позивача 1000 доларів США у якості авансу.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, надані сторонами відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та відповідно до ст.11 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наданого позивачем договору про завдаток від 12.06.2015 року відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 1000 доларів США за продаж житлового будинку №70-а по вул. Котельмаха у м. Вознесенську за умовами якого вони досягли згоди про укладання договору купівлі цього житлового будинку за 10 000 доларів США не пізніше 12 червня 2016 року.

Суд виходить з того, що, незважаючи на те, що у наданому до суду договорі про завдаток від 12.06.2015 року зазначено, що позивачка передала відповідачу завдаток у розмірі 1000 доларів США за продаж житлового будинку, але як спосіб забезпечення зобов'язання може забезпечувати лише дійсне зобов'язання. На момент передачі суми у розмірі 1000 доларів США договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку не було укладено. Тому підстав вважати передану суму завдатком немає.

Згідно ст.570 ЦК України завдатком дійсно є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо ж не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У тих же випадках, коли сторони домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання такого договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони давались. Такі ж правила застосовуються і у разі відмови судом у визнанні дійсним договору купівлі - продажу будинку чи квартири, який не було нотаріально оформлено, бо в цьому разі також договір не був укладений, оскільки не було додержано обов'язкової для цього нотаріальної форми.

Як встановлено судом, гроші позивачка відповідачу передала до належного укладення договору купівлі - продажу житлового будинку №70-а по вул. Котельмаха у м. Вознесенську, з додержанням встановленої законом форми укладення такого договору. Як убачається з договору про завдаток від 12.06.2015 року сторони тільки домовилися про укладення договору купівлі - продажу вказаного житлового будинку. Для виконання цього договору позивачка передала відповідачу гроші у розмірі 1000 доларів США, але відповідно до вимог закону, тобто з дотриманням встановленої законом форми посвідчення цей договір укладено не було. Попередній договір також не був укладений між ними в установленій законом формі. В подальшому між сторонами так і не було укладено договір купівлі - продажу спірного житлового будинку.

За таких обставин передана позивачкою відповідачу сума дійсно не є завдатком і вважається за законом авансом, а тому повинна бути повернута відповідачем позивачці у тій сумі, в якій вона була сплачена.

Не впливає на висновок суду про необхідність задоволення вимог позивачки, доводи про те, що вона сама відмовилася від оформлення договору купівлі - продажу, так як для визначення правової природи переданих відповідачу грошей важливим є сам факт не укладення договору купівлі - продажу житлового будинку до передачі грошей, а також не укладання його в майбутньому. При цьому причини не укладення такого договору не мають правового значення.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Так під способами захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника. Разом з тим, згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

Позивачка, звертаючись до суду, просила задовольнити її позовні вимоги на підставі ст. 1212 ЦК України й стягнути з відповідача на її користь безпідставно отримані кошти у розмірі 25000 грн., які були отримані відповідно до умов договору про завдаток від 12.06.2015 року. При цьому посилалася на те, що згідно даного договору відповідач взяв у неї завдаток за продаж їй належного їй житлового будинку.

В подальшому позивач уточнила підставу позовних вимог, просить задовольнити позов на підставі ст.570 ЦК України і не посилається на положення 1212 ЦК України про отримання відповідачем від неї коштів без достатньої правової підстави.

Передача грошей позивачкою відповідачу за своєю правовою природою направлена на виникнення між ними певних зобов'язань. При цьому згідно ст. 570 ЦК України і завдаток , і аванс є доказом, який посвідчує факт наявності певного зобов'язання між сторонами. Той факт, що у відповідача не було належним чином оформлених повноважень на вчинення договору купівлі продажу від імені ОСОБА_3 та отримання грошей в рахунок майбутнього укладення такого договору, не є підставою для застосування положень ст. 1212 ЦК України, а зумовлює інші наслідки, передбачені для зобов'язальних правовідносин, які виникли між сторонами. Отже, майно ( гроші) не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25000 грн. (двадцять пять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні, у той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду виготовлено 06.10.2016року.

Суддя: О .Є. Старжинська