УхвалА

іменем україни

19 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстровані її колишній чоловік - ОСОБА_4 - та їх малолітня дитина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 рішенням суду між нею та відповідачем шлюб розірвано.

Вказувала про те, що у зазначеній вище квартирі проживала вона з дитиною, а відповідач після розірвання шлюбу всі свої особисті речі забрав та у квартирі не проживав. Вважала, що відповідач не є членом її сім'ї з квітня 2012 року та протягом трьох років у спірній квартирі без поважних причин не проживав, отже, втратив право користування нею.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд на підставі ст. 405 ЦК України визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про непроживання відповідача у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України є його процесуальним обов'язком.

Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України відсутні.

Доводи касаційної скарги, в основному, стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, а посилань на порушення судом норм права немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик