Провадження № 2/415/301/16
25.04.16 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
за участю секретаря Нескородової Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року.
За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 23,99 % річних.
Додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. В тому числі, змінена частина ставки визначається станом на перше число кожного кварталу як середнє за попередні 12 місяців. На підставі щоденних звітів форми 350 за ці місяці, які складаються згідно з Правилами НБУ організації статистичної звітності.
Також кредитним договором встановлено, що банк повідомляє позичальника про підвищення процентної ставки, а також при впровадженні процентної ставки надає позичальнику новий графік рекомендованим листом без внесення змін до кредитного договору. Повідомлення про зміну процентної ставки стає невід'ємною частиною кредитного договору.
Таким чином, позивачем було направлено листи відповідачу щодо підвищення відсоткової ставки в порядку та відповідно до умов кредитного договору. В період з 27.09.2012 року по 31.03.2013 року процентна ставка становила 23,99 % річних, а з 01.04.2013 року по теперішній час - 24,99 % річних.
Позичальник виконав свої зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором. У порушення ст.ст. 526, 527, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Останній платіж боржником здійснено 03.09.2013 року.
У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 27.05.2015 року має заборгованість, яка складається з наступного: 93 172, 66 грн. - основний борг; 16 241, 59 грн. - прострочений борг; 47 678, 00 грн. - прострочені проценти; 1947,69 грн. - строкові проценти; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором за період 1 рік з 27.05.2014 року по 27.05.2015 року становить: 4 680, 04 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 2 884, 05 грн. - інші штрафні санкції. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 166 604, 03 грн.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Ідея Банк» і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу RENAULT SANDERO, 2012 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Договором застави передбачено право заставодержателя: перевіряти в будь-який час документально і фактично наявність транспортного засобу та його стан, вилучити автомобіль, знімати державні номерні знаки, ставити автомобіль на зберігання на свій майданчик до погашення заборгованості, звернути стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави шляхом продажу третій особі від імені заставодавця.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без участі їхнього представника, на позовних вимогах наполягають. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з параграфом 2 кредитного договору станом на день укладання договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 16,11 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 23,99 %.
Згідно з параграфом 4 кредитного договору позичальник зобов'язаний отримати кредит і погашати заборгованість за даним договором у вигляді ануїтетних платежів відповідно до графіку щомісячних платежів.
Згідно з параграфом 2 кредитного договору банк повідомляє позичальника про зміну процентної ставки та надає позичальнику новий графік щомісячних платежів листом або на електронну пошту без внесення змін (доповнень) до договору не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Повідомлення про зміну розміру процентної ставки стає невід'ємною частиною цього договору.
Відповідно до п. 2 параграфу 9 кредитного договору в разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафні санкції у розмірі 0,15 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки.
Відповідно до п. 3 параграфу 9 кредитного договору в разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів більше ніж на 60 днів, банк має право нарахувати та стягнути з позичальника штрафи (пеню) в розмірі 0,65 % від простроченої суми боргу за кожен день прострочки. Сплата пені не звільняє від виконання зобов'язання за цим договором.
Однак, відповідач ОСОБА_1 порушив зобов'язання взяті на себе згідно з умовами кредитного договору щодо строків повернення кредиту та відсотків за його користування.
З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості по тілу кредиту та сплаті відсотків, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за основним боргом у сумі 93 172, 66 грн., простроченим боргом у сумі 16 241, 59 грн., простроченим процентам у сумі 47 678, 00 грн. та строковим процентам у сумі 1 947, 69 грн., знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними.
Проте, щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 27.05.2014 року по 27.05.2015 року у сумі 4 680, 04 грн. та штрафних санкцій у сумі 2 884, 05 грн., суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція, до якого належить м. Алчевськ Луганської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Таким чином, враховуючи, що з 14.04.2014 року на нарахування пені та штрафів накладено мораторій згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором у сумі 4 680, 04 грн. та штрафних санкцій у сумі 2884, 05 грн. не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначені суми згідно з розрахунком заборгованості нараховані за період з 27.05.2014 року по 27.05.2015 року, тобто всупереч вищезазначеному Закону у період дії мораторію на їх нарахування.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором у сумі 4 680, 04 грн. та штрафних санкцій у сумі 2 884, 05 грн., слід відмовити за необґрунтованістю.
Щодо вимог позивача про звернення стягнення на предмет застави, про вилучення у ОСОБА_1 або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, та його передання Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк», суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 2 параграфу 1 договору застави вартість предмету застави становить 130500, 00 грн.
Відповідно до п. 1 параграфу 2 договору застави у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до п.п. 1, 2 параграфу 6 договору застави договір набуває чинності з моменту його підписання та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором.
Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 38487665 від 26.10.2012 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про договір застави від 23.10.2012 року № 2112 транспортного засобу RENAULT SANDERO, 2012 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави.
Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 590 ЦК України та ч. 3 ст. 20 Закону України «Про заставу» у разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Інше передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним з 01 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.
Стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд може обрати один із способів звернення стягнення, обраний обтяжувачем на власний розсуд.
Так, згідно з п. 2 параграфу 5 договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.
Згідно з п. 1 параграфу 3 договору застави заставодержатель має право вилучити предмет застави разом з документами та ключами до нього в заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п. 1 параграфу 5 договору та/або у випадку порушення заставодавцем вимог п. 5 параграфу 5 договору… .
За таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права відповідає умовам договору та Закону, а у зв'язку з невиконанням відповідачем свого зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач набув права звернення стягнення на предмет застави та правомірно звернувся з даним позовом до суду, який підлягає задоволенню в частині звернення стягнення на предмет застави, його вилучення у ОСОБА_1 або в інших осіб та передання Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк».
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується меморіальним ордером № РХ:3148 (182481) від 28.05.2015 року про сплату судового збору в сумі 1 666, 04 грн.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог судовий збір у сумі 1590, 40 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 546, 572, 574, 577, 589, 590, 591, 610, 625, 626, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1, 24-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.
Вилучити у ОСОБА_1 або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль RENAULT SANDERO, 2012 року випуску, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1, та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк».
У задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА