Справа № 147/710/16-ц
Провадження № 2/147/377/16
05.09.2016 року смт Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючий суддя: Костюк Г.М.,
секретар: Сіреджук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2003 року. На даний час шлюб між ними розірвано. Під час спільного проживання у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає. Діти шкільного віку та потребують значних витрат на утримання. Її доходів на утримання доньок не вистачає. Відповідач працевлаштований та має гарний дохід. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців та витрат по виконавчих документах немає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частин всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно з дня подачі позову і до їх повноліття.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, просить суд за обставин, викладених у позові їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила (а.с.25).
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалась своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки (а.с.26). Відповідно до інших поштових повідомлень судові повістки не вручені з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.28). Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України ОСОБА_2 вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи. Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано, позов не оспорено.
Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи що позивач не заперечила щодо такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2003 року. На даний час шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).
Від спільного проживання сторони мають двох спільних доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7). Батьком дітей є відповідач ОСОБА_2
Згідно довідки №1125, виданої 17.05.2016 року виконавчим комітетом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.8).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати дітей, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.
Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.
Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.
При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Діти проживають з матір'ю, яка має обмежені можливості їх утримувати, а забезпечення потреб дітей вимагає значних витрат.
Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3 , п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Згідно п.1 ст. 18 , п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частин всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно з дня подачі позову і до їх повноліття.
Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, при вирішенні питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача в інтересах дітей в частці від заробітку відповідача, починаючи з дня предявлення позову, враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 191 СК України та виходячи з обставин справи, а тому з відповідача слід стягнути кошти (аліменти) на користь позивача на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від доходу батька відповідача ОСОБА_2
Покладення судом на відповідача обов'язку надавати на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, відповідає вимогам закону, не суперечитиме інтересам відповідача та враховує найвищі інтереси дітей.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226, 367 ЦПК України, суд,
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 23.05.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят один) грн. 20 коп.
Рішення суду в частині стягнення суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя