Справа № 185/5762/16-ц
Провадження № 2/185/3223/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 управління

Національної поліції в Донецькій області: ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Павлоград Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Донецькій області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Калінінської районної ради у м. Донецьку, ОСОБА_7, приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом знаття арешту, суд

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Донецькій області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Калінінської районної ради у м. Донецьку, ОСОБА_7, приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту, в якому просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4, накладений ухвалою слідчого судді Калінінського районного суду м. Донецька від 11.04.2014 року по кримінальному провадженню № 0000713 від 05.04.2014 року та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості щодо арешту зазначеного майна.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що в рамках кримінального провадження за № 0000713 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, ухвалою слідчого судді Калінінського районного суду м. Донецька від 11.04.2014 року по справі № 259/2573/14-к, за клопотанням слідчого, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить позивачу на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу від 04.04.2014 року за реєстровим номером 330. По зазначеному кримінальному провадженню він не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, тоді, як є законним власником майна відносно якого накладено арешт, та зазначений факт створює йому перешкоди у належному володінні та розпорядженні цим майном. У зв'язку з цим він звертався до Слідчого управління ОСОБА_2 управління Національної поліції в Донецькій області, з відповіді якого йому стало відомо, що кримінальне провадження за № 0000713 обліковується за СВ Калінінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області та залишилось у адміністративній будівлі райвідділу на тимчасово окупованій території представниками незаконного збройного формування так званої ДНР. Також з вищезазначеного листа вбачалося, що вивчити матеріали кримінального провадження, підстави накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 неможливо і тільки після стабілізації ситуації у регіоні, у зазначеному кримінальному провадженні будуть проведені необхідні слідчі дії. З метою захисту своїх інтересів позивач також звертався до слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, але відповідно до ухвали від 29 травня 2015 року клопотання заявника щодо скасування арешту квартири АДРЕСА_3 не розглядалось по суті, так як відсутні будь-які належні докази в підтвердження накладення арешту, відсутнє само кримінальне провадження. Тому вважає, що його права, як власника майна, порушуються, у зв'язку з накладенням арешту на це майно.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставах та доводах викладених у позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Національної поліції в Донецькій області, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, заперечувала щодо задоволення позову на тих підставах, що 04.04.2014 року слідчим СВ Калінінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження за № 0000713 за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_6, який є інвалідом 2 групи з психічного захворювання, а саме алегофренії та шизофренії, стосовно відчуження його квартири, яка розташована за адресою; м. Донецьк, проспект Ілліча, 40/41. З метою забезпечення інтересів потерпілого в рамках зазначеного кримінального провадження була постановлена ухвала слідчого судді Калінінського районного суду м. Донецька від 11.04.2014 року по справі 259/2573/14-к, за клопотанням слідчого, про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4 Вважає, що скасування арешту накладеного на квартиру за можливе лише в рамках досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню, але не заперечувала про неможливість проведення досудового розслідування, так як зазначене кримінальне провадження залишилось на території м. Донецька, яка не підконтрольна Державі Україна. Крім того наполягала на тому, що у разі задоволення позовних вимог позивача будуть порушені конституційні права потерпілого, який фактично не може самостійно захистити свої інтереси, оскільки перебуває у м. Донецьк.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи через засоби масової інформації, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім того, позивач використав своє право щодо захисту своїх інтересів шляхом звернення до слідчого судді за правилами кримінально-процесуального законодавства України, але як вбачається з ухвали слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року клопотання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000713 за ознаками ст. 190 ч. 1 України щодо скасування арешту квартири АДРЕСА_3 не розглядалось по суті, так як відсутні будь-які належні докази в підтвердження накладення арешту, відсутнє само кримінальне провадження. У зв'язку з наведеним слідчим суддею було прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4

Тому твердження представника відповідача про порушення правил підсудності щодо розгляду позовних вимог позивача про зняття арешту з майна, у зв'язку з вищевикладеним, не заслуговують на увагу.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 01.09.2016 року зробленої на запит судді в рамках розгляду цієї цивільної справи, 14.04.2014 року внесено обтяження: арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 районним судом міста Донецька на підставі ухвали суду, серія та номер: 256/2573/14-к; 1-кс/256/243/2014, яка видана 11.04.2014 року.

Власником арештованого майна зазначено ОСОБА_4. Підстава виникнення права власності у ОСОБА_4: договір купівлі-продажу, серія та номер: 330, виданий 04.04.2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області.

Як вбачається з відповіді Слідчого управління ОСОБА_2 управління Національної поліції в Донецькій області від 10.03.2016 року за № Ц-157/20/02-2016 наданої на звернення ОСОБА_4 проведеною перевіркою встановлено, що у провадженні СВ Калінінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області перебувало кримінальне провадження № 0000713 від 05.04.2014 року за фактом шахрайства, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до наказу МВС від 24.10.2014 року № 1135 «Про організаційно-штатні зміни в ГУМВС України в Донецькій і Луганський областях, УМВС України на Донецькій залізниці, у зв'язку з неможливістю виконання окремими органами і підрозділами, розташованими на території Донецької області, завдань покладених законодавством України на органи внутрішніх справ», штат Калінінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області скасовано.

Відповідно до бази даних ЄРДР кримінальне провадження за № 0000713 обліковується за СВ Калінінського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області та залишилось у адміністративній будівлі райвідділу на тимчасово окупованій території представниками незаконного збройного формування так званої ДНР.

Також, з вищезазначеного листа вбачається, що вивчити матеріали кримінального провадження, підстави накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 неможливо і тільки після стабілізації ситуації у регіоні, у зазначеному кримінальному провадженні будуть проведені необхідні слідчі дії.

У судовому засіданні не заперечувалось представником відповідача як неможливість проведення досудового розслідування по втраченому кримінальному провадженню, так і вирішення процесуальних питань пов'язаних з цим кримінальним провадженням.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що втрачені матеріали кримінального провадження не підлягають відновленню, так як за вимогами ч. 1 ст. 524 КПК України відновленню підлягають втрачені матеріали в тому кримінальному провадженні, яке завершилося ухваленням вироку суду, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача щодо зняття арешту з належного його майна.

З приводу доводів представника відповідача щодо можливого в майбутньому порушення майнових прав колишнього власника майна ОСОБА_6, відносно якого були здійснені шахрайські дії, та який є інвалідом 2 групи з психічного захворювання, у разі зняття арешту зі спірної квартири суд зазначає наступне.

Захист права власності врегульований діючими положеннями Цивільного Кодексу України.

Так відповідно до ст. ст. 387, 388 ЦК України власник майна не позбавлений права як витребування майна із чужого незаконного володіння, так і витребування майна від добросовісного набувача.

Тому, у разі доведеності неправомірності дій здійснених відносно майна ОСОБА_6, останній через представництво інтересів у разі недієздатності, не позбавлений права витребування цього майна.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Донецькій області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Калінінської районної ради у м. Донецьку, ОСОБА_7, приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_9, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом знаття арешту - задовольнити в повному обсязі.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4, накладений ухвалою слідчого судді Калінінського районного суду м. Донецька від 11.04.2014 року по кримінальному провадженню № 0000713 від 05.04.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко