Ухвала

іменем україни

29 серпня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Іваненко Ю.Г., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Бориславського відділення електропостачання до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» (далі - ПАТ «Львівобленерго») в особі Бориславського відділення електропостачання звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалося на те, що є енергопостачальником житлового будинку АДРЕСА_1, власником якого є відповідач. Зазначає, що ОСОБА_4 не виконує зобов'язань зі сплати за спожиту електроенергію, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період з 31 серпня 2012 року по 01 червня 2015 року в розмірі 30 856 грн 14 коп.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Львівобленерго» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 30 856 грн 14 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника

ОСОБА_5 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що 12 березня 2009 року між ОСОБА_4 та відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Львівобленерго» в особі Бориславського РЕМ,укладено договір № Н Кропивник-377 про користування електричною енергією.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, зокрема, й те, що його належним чином не було повідомлено про зміну тарифів, у зв'язку з чим необхідно було укласти новий договір, а такий не укладався.

Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергієюдля населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або внесення до нього змін.

Пунктом 28 укладеного між сторонами договору передбачено положення аналогічного змісту.

Відповідно до п. 17 договору сторони передбачили, що при зміні тарифів (цін) енергопостачальник зобов'язаний довести до відома споживача письмово або через засоби масової інформації, письмовим повідомленням та в місяцях оплати за електричну енергію нові величини тарифів не пізніше ніж за 5 днів до їх запровадження

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено, що нові тарифи, запровадженні постановами НКРЕ від 23 квітня 2012 року № 497, 498, від 15 червня 2012 року № 750, від 23 травня 2014 року № 749, було оприлюднено у засобах інформації, в тому числі і в газеті «Високий Замок», що розповсюджується у Львівській області, а також письмове повідомлення про зміну тарифів було розміщено ПАТ «Львівообленерго» в особі Бориславського РЕМ у місцях оплати за вказаний вид послуг.

Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач у встановленому законом порядку звертався із заявою про внесення змін до договору або його розірвання, а тому такий продовжує регулювати відносини між сторонами про користування електричною енергією.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини, справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та які норми матеріального права підлягають застосуванню до таких, обґрунтовано виходив із того, що відповідач не виконував належним чином зобов'язань за договором постачання електричної енергії, розмір заборгованості підтверджується належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, а тому така заборогованість підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача. Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та на увагу не заслуговують.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Ю.Г.Іваненко

В.А. Черненко