АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №657/2743/15-ц Головуючий в І інстанції Ковальчук О.В. Провадження №22-ц/791/1381/16 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПрокопчук Л.П.
Суддів:Базіль Л.В.,
Полікарпової О.М.,
секретарПрушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИЛА:

22 грудня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.09.2005 року між банком та ОСОБА_5 був укладений договір, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань - не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і тому станом на 30.09.2015 року вона складає 37 515,07 грн., з яких 6 716,82 грн. - заборгованість за кредитом; 28 535,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500 грн. фіксована частина і 1 762,62 грн. - процентна складова.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_5 всю витребувану ним суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник банку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову банку в повному об'ємі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник банку апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній .

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що згідно зі ст.305 ЦПК України є підставою для розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідача перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит та видав платіжну картку Master Carat зі строком дії два роки, кредитним лімітом в сумі 3000 грн. та процентною ставкою 3% в місяць із розрахунку 360 днів у році.

Встановлено, що дія кредитного ліміту закінчується останнім днем місяця, до якого діє карта, якщо інше не передбачено договором.

Кредитний ліміт згідно з пунктом 1.1.2 договору фіксований фінансовий в сумі 3000 грн. надається у вигляді поновлювальної кредитної лінії.

Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми заборгованості.

Також в анкеті-заяві на отримання кредитної карти зазначено, що строк її дії встановлено до 09.07 року.

Отже, за умовами договору погашення всієї заборгованості за наданим кредитом позичальник мав здійснити до кінця вересня 2007 року. Свої зобов'язання ОСОБА_5 належним чином не виконував, своєчасне погашення заборгованості не здійснив.

Згідно з наданим банком розрахунком, останній платіж позичальник здійснив 05.03.2009 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 22.12.2015 року, пропустивши встановлений законом трирічний строк позовної давності, про застосування якого відповідач заявив письмово у суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Отже, відмовляючи банку у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції постановив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги банку про те, що строк дії картки не припиняє строку дії договору, а отже є підставою для стягнення заборгованості є неспроможними.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК), а не закінчення строку дії договору.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України 19 березня 2014 року №6-14-цс14.

Згідно з пунктом 1.1.2 укладеного між сторонами договору встановлено, що дія кредитного ліміту закінчується останнім днем місяця, до якого діє кредитна картка, якщо інше не передбачено цим договором.

Іншого цей договір не передбачає, тому доводи апеляційної скарги про дію укладеного договору до цього часу з посиланням на пункт 9.12 Умов та правил надання банківських послуг є безпідставними.

Із договору вбачається, що ОСОБА_5 був ознайомлений з Тарифами та Правилами користування платіжними картками, однак в ньому відсутні дані про ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також те, що зазначені Умови та правила є складовою укладеного між сторонами договору.

Таким чином, посилання банку в апеляційній скарзі на пункт 9.12 Умов та правил надання банківських послуг як на підставу для продовження строку дії договору колегія суддів не може прийняти до уваги.

За вказаного не підлягає застосуванню до спірних правовідносин правова позиція Верховного Суду України від 03.12.2015 року про те, що якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Строк позовної давності банк пропустив.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Л.П.Прокопчук

Судді: (підпис) Л.В.Базіль

(підпис) О.М.Полікарпова

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.П.Прокопчук