Справа № 211/1811/16-ц
Провадження № 2/211/1498/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі :

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції, Сьома Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування свідоцтв про право власності та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В

25.04.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції, Сьома Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування свідоцтв про право власності та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позову вказав на те, що 07.08.1999 року Четвертою Криворізькою нотаріальною державною конторою було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 28.10.1996 року, згідно якого спадкоємцями домоволодіння розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 40-років Жовтня, буд. 15, стали дочка померлої ОСОБА_6 та син померлої - позивач ОСОБА_1, по ? частині вказаного домоволодіння кожний. 28.01.2009 року ОСОБА_6, яка була власником 1/ 2 спірного будинку померла. В спірному домоволодінні позивач був зареєстрований з 03.11.1960 року по 28.04.1962 року, а потім повторно зареєструвався та фактично мешкає у спірному будинку з 10.10.1995 року по теперішній час. ОСОБА_6 за життя фактично у спірному будинку не мешкала і не була зареєстрована, з нею позивач не спілкувався і йому не було відомо її місце знаходження, тому він почав відкрито користуватися іншою частиною будинку. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 211/1541/15-ц від 24.09.2015 року за позивачем визнано право власності за набувальною давністю на 1/2 домоволодіння, розташованого за адресою: 5000, м. Кривий Ріг, вул. 40-річчя Жовтня, буд. № 15, що належала за життя ОСОБА_6. Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою зареєструвати на підставі вищевказаного рішення суду право власності на частину будинку, що належала його померлій сестрі, позивач отримав відмову, оскільки державним реєстратором було встановлено наявність суперечностей між заявленими ним та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, 17.01.2014 року Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на 1/2 будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 4248429), ОСОБА_4 (номер запису про право власності 4248407) та ОСОБА_3 (номер запису про право власності 4248386) (копія додається) по 1/6 частині вказаного домоволодіння за кожним з них. Оскільки 1/2 спірного будинку, належить позивачу на підставі свідоцтва про спадщину, а на іншу частину спірного будинку за ним визнано право власності на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 211/1541-15-ц від 24.09.2016 року, позивач зазначає на те, що реєстрація речових прав Відповідачів та видача їм свідоцтв про право на спадщину на частину будинку, порушує його права щодо розпорядження спірним будинком, оскільки він не зможе зареєструвати своє право власності на цілий будинок, та вважає, що свідоцтва про право власності Відповідачів підлягають визнанню недійсними, а державна реєстрація, здійснена на підставі цих свідоцтв підлягає скасуванню. Зважаючи на викладені обставини позивач просив суд:

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-25, видане 14.01.2014 Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на імя ОСОБА_2, та скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності 4248429, яким зареєстровано 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 10, за ОСОБА_2;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-20, видане 14.01.2014 Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на імя ОСОБА_4 та скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності 4248407, яким зареєстровано 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 10, за ОСОБА_4;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-15, видане 14.01.2014 Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на імя ОСОБА_3, та скасувати державну реєстрацію права власності номер запису про право власності 4248386, яким зареєстровано 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна : 10, за ОСОБА_3.

У судове засідання сторони та треті особи повторно не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином ( а.с. 29, 30, 31, 32, 33, 34, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 131, 132, 133, 134, 135, 137, 139, 140, 141, 142,143, 144, 145, 146, 147, 148, 149). Заперечень проти вимог позивача, відповідачі та треті особи не надали.

Від представника позивача надійшла заява, про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України).

Дослідивши і оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 статті 10, ч.1 статті 11, ч.1,4 статті 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1,3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 28 жовтня 1996 року померла мати позивача ОСОБА_5 ( а.с. 24 копія свідоцтва про смерть). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння № 15 по вул. 40 Років Жовтня в м. Кривий Ріг. 07.08.1999 року Четвертою Криворізькою нотаріальною державною конторою було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна ОСОБА_5, померлої 28.10.1996 р. являються на 1/ 2 дочка ОСОБА_6 та на іншу 1/2 її син, ОСОБА_1. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, зокрема, складене з цілого шлаколитного житлового будинку житловою площею 31,9 м.кв., літня кухня Б, гараж Г, № 1-2 забори, 1 замощення, ІІ вод к-ка, уборна В, що знаходиться в м. Кривий Ріг, вул. 40-років Жовтня (а.с. 4,5 копії свідоцтв про на спадщину за законом).

28.01.2009 року померла ОСОБА_6, яка була власником 1/2 спірного будинку ( а.с. 25 копія свідоцтва про смерть). В спірному будинку ОСОБА_1 був зареєстрований з 03.11.1960 року по 28.04.1962 року, потім повторно зареєструвався та фактично мешкає у спірному будинку 10.10.1995 року по теперішній час ( а.с. 8-16 копія домової книги).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 211/1541/15-ц від 24.09.2015 року було визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 домоволодіння, розташованого за адресою: 5000, м. Кривий Ріг, вул. 40-річчя Жовтня, буд. № 15, що складається з цілого шлаколитного будинку житловою площею 31,9 м. кв., літня кухня Б, гараж Г, № 1-2 забори, 1 замощення, ІІ вод к-ка, уборна В ( а.с. 17-18 копія рішення).

Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою зареєструвати на підставі вищевказаного рішення суду право власності на частину будинку, що належала його померлій сестрі, ОСОБА_1 отримав відмову, оскільки державним реєстратором було встановлено наявність суперечностей між заявленими ним та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, 17.01.2014 року Державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було зареєстровано право власності на 1/2 будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня по 1/6 за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 4248429), ОСОБА_4 (номер запису про право власності 4248407) та ОСОБА_3 (номер запису про право власності 4248386) ( а.с. 19 копія рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень).

Згідно частин 1,3,6 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частин 1,2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яким видані свідоцтва про на спадщину за законом по 1/6 частині домоволодіння № 15 по вул. 40-річчя Жовтня в м. Кривий Ріг, та які були зареєстровані у встановленому законом порядку ( а.с. 45-110 копія спадкової справи).

Відповідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставами для державної реєстрації прав, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката та ін.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин державний нотаріус Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори на законних підставах видав свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-25, видане 14.01.2014 на імя ОСОБА_2 на 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна : 10, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-20, видане 14.01.2014 на імя ОСОБА_4 на 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна : 10, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 1-15, видане 14.01.2014 на імя ОСОБА_3, на 1/6 частки будинку № 15 по вул. 40-річчя Жовтня в м. Кривий Ріг, тому не має законних підстав для визнання даних свідоцтв недійсними та для їх скасування.

Згідно статті 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в і інших випадках, встановлених законом.

Вказаних у цій нормі закону обставин та випадків судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10,11,60,61,88,209,213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 319, 328, 1216, 1218, 1301 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції, Сьома Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування свідоцтв про право власності та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_8