Справа № 686/7655/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 травня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

судді Мороз В.О.,

за участю секретаря - Козельської А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Задворної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

встановив:

05 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 07 травня 2003 року, який розірвано 18.04.2016 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач з відповідачем проживають окремо, а дитина проживає з позивачем. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочки ОСОБА_4 за кордоном, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Зокрема, позивач у червні-липні 2016 року має можливість вивезти дитину до м. Кітена, Болгарія для участі у «II - міжнародному конкурсі - фестивалі мистецтв на який її запросили.

Вказує, що участь у зазначеному конкурсі має важливе значення для фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітньої дочки ОСОБА_4, яка була переможцем та призерами багатоманітних конкурсів, про до свідчить велика кількість відповідних грамот.

Разом з тим, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача і батька неповнолітньої доньки, шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку.

А тому просить визнати відмову ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження - безпідставною. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

13 травня 2016 року позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила визнати відмову ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження - безпідставною. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Болгарії, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період з 20 червня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні пояснила, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки виїзд до Болгарії для участі у конкурсі має важливе значення для фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі у зв'язку з наступним.

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі з 07 травня 2003 року, який розірвано 18.04.2016 р. рішення Хмельницького міськрайонного суду. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1. Позивач з відповідачем проживають окремо, а дитина проживає з позивачем. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочки ОСОБА_4 за кордоном, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.

Зокрема, позивач у червні-липні 2016 року має можливість вивезти дитину до м. Кітена, Болгарія для участі у «II - міжнародному конкурсі - фестивалі мистецтв на який її запросили, що підтверджується запрошенням продюсерського центру за підтримки Хмельницького обласного управління національностей та релігій ХОДА для часті у конкурсі та на літній відпочинок, що відбудеться з 26 червня по 03 липня 2016 року в Болгарії.

Участь у зазначеному конкурсі має важливе значення для фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітньої дочки ОСОБА_4, яка була переможцем та призерами багатоманітних конкурсів, про до свідчить велика кількість відповідних грамот, копії яких наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, позивач вказує, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить, а тому оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, позивач змушена була звернутись до суду.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231.

Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За правилами ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У разі посилання на цей закон слід указувати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий) з визначенням його початку й закінчення.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

У підп. 1,2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та/або рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, зазначено: «1. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування у Болгарії, а відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час судового засідання в таке не з'явився, своєї позиції суду не висловив, тому суд визнає відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження - безпідставною, а сам тимчасовий виїзд до Болгарії для участі у міжнародному конкурсі та на відпочинок, суд визнає таким, що відповідає інтересам неповнолітньої ОСОБА_4, та розширенню її кругозору та розвитку, а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215, 218, 222-224 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141, 150 СК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження - безпідставною.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Болгарії, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період з 20 червня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення направити рекомендованим листом із повідомленням відповідачу.

Письмова заява відповідача про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя