Справа № 350/383/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1595/2016
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 з 2009 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1, придбаної 10 вересня 2013 року на прізвище ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 2009 року до моменту смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вони проживали однією сім'єю. Разом їздили на заробітки до Польщі та спільно розпоряджалися коштами, так як мали спільний бюджет. Коли ОСОБА_6 хворів позивачка доглядала його. Після смерті спадкодавця вона разом з його матір'ю відповідачкою по справі ОСОБА_3 здійснювала організацію його поховання та несла пов'язані з процесом поховання витрати. Під час спільного проживання з ОСОБА_6, 10.09.2013 вони придбали за спільні кошти однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартістю 71 800 грн. Для оформлення спадщини позивачка звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини, оскільки відсутнє свідоцтво про одруження зі спадкодавцем та не встановлено факту спільного проживання зі спадкодавцем. Позивачка вважає, що крім встановлення факту є необхідним визнати за нею право власності на 1/2 спільно придбаної з спадкодавцем квартири,оскільки ця частина повинна належати їй, як спільно придбане з спадкодавцем майно.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності відмовлено.

Позивачка ОСОБА_2 оскаржила вказане рішення в апеляційному порядку. Апелянтка вказує, що з 2009 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_6. Факт спільного проживання підтверджується довідкою Креховецької сільської ради та стверджено свідками по справі, які є сусідами. ОСОБА_2 зазначила, що спільно з ОСОБА_6 та з допомогою відповідачки ОСОБА_3, яка дала їм як подружжю 3 тисячі доларів, придбали квартиру. Крім того, проводили спільно ремонт та придбали ряд майна в цю квартиру, разом відзначали сімейні події. ОСОБА_7 14.08.2007 уклала шлюб з ОСОБА_6 та проживали спільно в Італії 11 місяців, після чого ОСОБА_6 повернувся в Україну, з того часу вони проживали окремо та спільних дітей не мали. Вказаний шлюб, на думку апелянтки, існував формально, оскільки ОСОБА_6 проживав з нею та вів спільний бюджет. Шлюб з ОСОБА_7 розірвано 29.08.2013, тому договір купівлі-продажу квартири укладено 10.09.2013.

Просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2016 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, встановивши факт спільного проживання однією сім'єю та визнати право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянтка та її представниця скаргу підтримали з наведених мотивів. Апелянтка зазначила, що на час придбання квартири, на 1/2 власності якої вона претендує, її не було в Україні і тому вона не вписана у свідоцтво. Квартиру придбали одразу ж після розірвання попереднього шлюбу чоловіка, щоб на житло не могла претендувати колишня дружина. Гроші на квартиру були спільні і ще 3 тисячі доларів дала мама чоловіка. Якби вони тоді знали, то мали б усі документальні підтвердження. Не змогла представити доказів своєї участі у придбанні квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 апеляцію визнала. Вказала, що дійсно апелянтка і її син жили однією сім`єю з 2009 року і до смерті сина в 2015. Вона дала 3 тисячі доларів на квартиру. Про розписки і документальне підтвердження спільної участі у придбанні квартири тоді не думали.

Відповідачка ОСОБА_4 апеляцію категорично заперечила. Позивачка не має права претендувати на квартиру, оскільки у батька був інший шлюб, а даних про спільну участь у придбанні квартири батька з позивачкою немає ніяких.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, в заяві, адресованій суду апеляцію не визнав, просив справу розглянути у його відсутність.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 відповідно до копії Свідоцтва про смерть від 05.05.2015 (а.с. 5).

Відповідно до копії Довідки Креховецької сільської ради ОСОБА_2 проживала з чоловіком ОСОБА_6 з 2009 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю та перебували у фактичних шлюбних відносинах (а.с. 6).

Копією договору купівлі-продажу квартири від 10.09.2013 підтверджено, що ОСОБА_6 купив у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1. Продаж квартири вчинено за 71800,00 грн (а.с. 8).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджено, що за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно з Листа приватного нотаріуса ОСОБА_9 направленого позивачці, у зв'язку з відсутність в матеріалах спадкової справи свідоцтва про одруження із спадкодавцем чи відповідного рішення суду про встановлення даного факту, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_10 позивачці не може бути видано (а.с. 13).

Відповідно до виписки з рішення Рожнятівського районного суду підтверджено, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано 29 серпня 2013 року. Рішення набрало законної сили 09.09.2013 року ( а.с.14, 84).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися діти померлого: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мати - ОСОБА_3 та позивачка (а.с. 26-47).

На а.с. 81-83 містяться відеодокази.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачка не перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, оскільки останній був одружений з іншою жінкою, доказів проживання однією сім'єю не надано, а тому приписи ст. 74 СК України до даного випадку застосовані бути не можуть.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

По-перше, згідно із ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. ОСОБА_6 з 2007 року по 09.09.2013 перебував у шлюбі з ОСОБА_7, а отже, приписи ст. 74 СК України до цього періоду застосовані бути не можуть - можливість спільного набуття майна позивачкою і померлим ОСОБА_6, як фактичним подружжям, виключається в силу прямих приписів закону. Тому судом обґрунтовано не взято до уваги показання свідків та відеодокази, надані позивачкою.

По-друге, установлення факту проживання однією сім`єю позивачка обґрунтувала матеріальним інтересом - визнанням права власності на 1/2 квартири, яка була придбана після розірвання шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_7 - 10.09.2013. В апеляційному суді позивачка зазначила, що її не було на момент придбання квартири в Україні, тому в свідоцтві про право власності вона не вказана. Це, крім усього іншого, на думку суду означає, що вона не могла надати кошти для створення спільної власності як член сім`ї на момент придбання квартири. У час, коли після розірвання шлюбу можливість разом набувати майно виникла, позивачки в Україні не було.

По-третє, у справі № 6-2641цс15 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Застосовуючи наведені критерії колегія суддів констатує, що до 09.09.2013 у позивачки з ОСОБА_6 не могло виникнути права спільної сумісної власності відповідно до ст. 60, 74 СК України, оскільки ОСОБА_6 перебував у шлюбі з іншою жінкою. Після розірвання шлюбу, 10.09.2013 року ОСОБА_6 придбав квартиру на себе; позивачка в цей час була за кордоном, як вказала сама. До дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ніяк не міняв статус квартири, хоч така можливість існувала. Даних про те, що були якісь спільні кошти на момент придбання квартири відсутні; мати померлого вказала, що давала гроші на квартиру синові і це не були кошти позивачки. Інших даних про існування спільних коштів, крім не підтверджених доказами заяв позивачка не надала. Будь-які докази, які б відповідно до приписів ст. 57 - 60 ЦПК України, вказували на джерело набуття майна, відсутні.

Тому підстав для скасування чи зміни рішення не вбачається й апеляцію слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

О.Є. Меленко