Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 333/1397/16 Головуючий у 1 інстанції Боровікова А.І.
Провадження № 22-ц/778/4953/16 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.,

Трофимової Д.А.,

за участю секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобільний завод»на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобільний завод» про стягнення матеріальної шкоди, скоєної каліцтвом,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016р. ОСОБА_3 . звернулась до суду з позовом до ПАТ «Запорізький автомобільний завод» про стягнення матеріальної шкоди, скоєної каліцтвом.

В позові зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2002р. з ВАТ «Авто ЗАЗ» на її користь стягується причинена шкода, завдана каліцтвом, в зв'язку з ДТП в результаті придбання автомобіля на підприємстві ЗАО «ЗАЗ» неналежної якості.

Судово-медична експертиза встановила 40% втрати працездатності. Так як у позивачки хвороба невиліковна, вона залишилась калікою, то продовжує вживати ліки, які вона приймає із-за болі в кульшовому суглобі при ходьбі (кусок кістки 4см. на 6 см. в суглобі не приріс), та в скривленому хребті після аварії.

У період з 12.11.2015р. по 14.03.2016р. на лікування щомісясячно та на лікування в стаціонарі неврологічного відділення № 1 КУ «Міська лікарня № 7» нею було витрачено 5136 грн. 65 коп. для закупівлі ліків, здачі аналізу крові.

В період з 09.03.2016р. по 14.03.2016р. нею було замовлене та придбане ортопедичне взуття вартістю 1394 грн. 07 коп. Відповідно до п.6 висновків судово-медичної експертизи № 56/к від 06.03.2015 р. використання нею ортопедичного взуття є обов'язковим.

В період з 01.01.2013р. по 29.12.2015р. з неї було утримано на послуги, комісію за надання виписки банку загальну суму 507грн. 67 коп., що підтверджується випискою по картковому рахунку (копія додається). Таким чином, вказує позивач, вона недоотримала вказану суму за рішенням суду, та вважає, що ця виплата за рішенням суду є компенсаційною та повинна виплачуватись в повному обсязі.

Для обґрунтування та подання позовної заяви до суду їй необхідно було зробити ксерокопії чеків, довідок, висновків СМЕ та інших документів на загальну суму 96,00 грн.

Посилаючись на ч.1 ст. 1195 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», просила суд зобов'язати ПАТ „АвтоЗАЗ" відшкодувати збитки, понесені нею на придбання ліків та проходження аналізів в період з 12.11.2015р. по 14.03.2016р. в сумі 5136 грн. 65 коп., на придбання ортопедичного взуття в сумі 1394 грн. 07 коп., витрати, понесені нею за надання виписки банку на суму 507 грн. 67 коп., витрати понесені нею на виготовлення ксерокопій на суму 96,00 грн.

Під час судового розгляду справи позивач звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог, вказавши, що з моменту звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, по 06.09.2016р. нею понесені витрати на придбання ліків на загальну суму 1783 грн. 55 коп.; також за рекомендацією лікаря в період з 15.08.2016 р. по 04.09.16 р. вона проходила лікування в профспілковому санаторії „Хмільник" - вартість санаторно-курортного лікування склала 12075 грн. Крім того, при проходженні санаторно - курортного лікування їй було призначено платну процедуру - озонотерапію загальною вартістю 1000 грн. Також при проходженні санаторно-курортного лікування за рецептом лікаря нею були придбані ліки на суму 94 грн. 45 коп. На проїзд від дому до санаторія та в зворотному напрямку позивачем були придбані ж/д та автобусні квитків на суму 399 грн. 05 коп. В період з 22.05.2016р. по 11.07.2016р. з позивача було утримано на послуги, комісію за надання виписки банку та за видачу нової банківської картки загальну суму 240 грн. 56 грн., що підтверджується виписками по картковому рахунку. Для обґрунтування та подання заяви про уточнення позовних вимог до суду позивачем витрачено 32 грн. на виготовлення ксерокопій чеків, довідок та інших документів. Додаткові витрати складають 15624 грн. 61 коп. Приймаючи до уваги уточнення суми первісно поданого позову на суму 7110 грн. 39 коп., а саме відрахування від цієї суми вартість ліків на суму 359 грн. 16 коп., які не мають відношення до заявленого позову, остаточна сума за первісно поданим позовом складає 6751 грн. 23 коп., загальна сума позову складає 22375 грн. 84 коп., яку позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь, а також витрати, пов'язані з наданням правової допомоги адвокатом на суму 2320 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький автомобільний завод» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, спричинену каліцтвом у сумі 22375 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2320 грн., а усього стягнуто 24695 грн.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький автомобільний завод» на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

На вказане рішення суду ПАТ «Запорізький автомобільний завод» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити. Стягнувши з ПАТ «Запорізький автомобільний завод» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, спричинену каліцтвом в сумі 7 589,26 грн., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону виконано у повному обсязі.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім того ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», шкода, заподіяна життю, здоров'ю або майну споживача товарами (роботами, послугами), що містять конструктивні, виробничі, рецептурні або інші недоліки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, якщо законодавством не передбачено більш високої міри відповідальності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.96р. №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» шкода, заподіяна здоров'ю споживача у зв'язку з придбанням неякісних товарів (що вийшли з ладу з вини підприємства-виробника) підлягають відшкодуванню в повному об'ємі, впродовж терміну служби товару або 10 років з часу його виготовлення.

Згідно з ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодовувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодовувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Сторони у справі не оспорюють факту каліцтва ОСОБА_3 внаслідок ДТП, яке сталося під час експлуатації останньою придбаного у відповідача неякісного автомобілю.

Висновком МСЕК від 04.07.2003 року їй встановлено 40% втрати працездатності безстроково, до якої призвели отримані під час цього ДТП травми. Висновком МСЕК від 02.02.2005 року в зв'язку з прямим ускладненням отриманих травм, якими є контрактура правого тазоберцевого суглобу із значно вираженим обмеженням руху в ньому, укороченням правої кінцівки на 2 см, компенсаторний сколіоз в поясничному відділі позвоночного стовбуру, їй рекомендовано санаторно-курортне лікування (в тому числі в санаторії опорно-рухового профілю «Хмельник»), а також курси протизапалювального лікування, анальгетики в моменти загострення болю, масаж, комплекс лікувально-фізкультурних процедур.

Ці обставини встановлені судом шляхом повного та всебічного дослідження всіх наданих позивачем доказів та всі ці обставини не оспорюються відповідачем.

Позивачкою було затрачено на лікування з 12.11.2015р. по 14.03.2016р. на лікування в стаціонарі неврологічного відділення №1 КУ «Міська лікарня №7» 4 777,49 грн. Також, додатково для придбання ліків у період з березня 2016р. по вересень 2016р. було витрачено 1 783,55 грн. На придбання ортопедичного взуття витрачено 1 394,07 грн. Вказані витрати підтверджені виписним епікризом, рецептами лікарів, чеками, квитанціями на купівлю ліків. В зв'язку з чим зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористалась своїм правом на санаторно-курортне лікування у 2016р., надавши на підтвердження санаторно-курортну книжку санаторію «Хмельник», згідно якої проходила лікування з 15.08.2016р. по 04.09.2016р. та вартість лікування склала 13 169,45 грн., а також надала проїзні документи до санаторію і назад, за якими ці витрати склали 399,05 грн.

Згідно Висновку експерта №56/к від 06.03.2015 року КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР ОСОБА_3 необхідне регулярне санаторно-курортне лікування, періодичність якого визначається лікарем, що її спостерігає з урахуванням динаміки патологічного процесу.

Згідно виписного епікризу за 2016 рік ОСОБА_3 рекомендовано санаторно-курортне лікування (а.с. 21)

В зв'язку з зазначеним посилання апелянта на відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо компенсації витрат на санаторно-курортне лікування є безпідставними. Законодавством передбачено, що інвалідам, яким присвоєно ІІ або ІІІ групу інвалідності, безплатна санаторно-курортна путівка або компенсація її вартості надається не рідше одного разу на три роки, що не свідчить про встановлення обмеження такого права потерпілого одним разом на три роки.

Витрати, пов'язані з копіюванням позивачем необхідних документів в підтвердження своїх позовних вимог, колегія суддів вважає правильним стягнути з відповідача, оскільки останній в добровільному порядку не проводить компенсацію витрат позивача на лікування, а тому позивач з вини відповідача вимушена нести додаткові витрати для захисту свого законного права. З цих підстав правомірно було стягнуто витрати на обслуговування банківської картки, оскільки остання використовується позивачем виключено для здійснення розрахунків з відповідачем, який є винним у каліцтві позивача.

Доводи апелянта щодо безпідставності стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем надано всі необхідні підтверджуючі документи щодо надання зазначеної допомоги, фаховості спеціаліста, проведення оплати, а також відповідності суми оплати Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Враховуючи все вищевикладене, колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України вона підлягає відхиленню із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313 - 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобільний завод» - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: