АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/502/16 Головуючий 1 інст. - Савченко Д.М.
Справа № 635/7273/14-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф.,

Івах А.П.,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 25 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 41-0061003/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 49794 доларів СІІІА з розрахунку 13,7 % річних за весь час користування кредитом на строк до 22 квітня 2039 року. Мета кредитування - придбання нерухомості на вторинному ринку. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №41 -0061003/ФКВ-08 від 25.04.2008 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, про що неодноразово повідомлявся, у тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим, станом на 16.07.2014року, за відповідачем наявна заборгованість у сумі 539805,88 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ПАТ «Дельта Банк» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, а також стягнути пропорційно судовий збір у розмірі 3654 грн.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив з того, що предметом стягнення в даній справі є заборгованість за тілом кредиту, яка вже стягнута з відповідачів рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від року, яке набрало законної сили та ніким не скасовано. Повторне стягнення з відповідачів тієї ж самої заборгованості суперечить вимогам закону і може призвести до подвійного стягнення з особи одного й того самого боргу, що є неприпустимим.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони правильні, відповідають фактичним обставинам по справі, вимогам діючого законодавства.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка та згідно встановленого постановлено рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи.

Матеріали справи містять дані про те, що 25 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 41- 0061003/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 49794 доларів США з розрахунку 13,7% річних за весь час користування кредитом на строк до 22 квітня 2039 року. Мета кредитування - придбання нерухомості на вторинному ринку.

25.04.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилась перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 41-0061003/ФКВ-08 від 25.04.2008 року.

Судовим розглядом встановлено, що 27.12.2013 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

Згідно з довідкою позивача, прострочена заборгованість відповідача 1 за кредитним договором станом на 16.07.2014 року складає за тілом кредиту 46066,10 доларів США, в еквіваленті 539805,88 грн., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту складає 6151,10 доларів США, в еквіваленті 72 079,03 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ТОВ «Укрпромбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 09.06.2009року у сумі 404 696,91 грн.

З тексту рішення суду від 15.02.2010 року убачається, що заборгованість відповідачів виникала на підставі кредитного договору № 41-0061003/ФКВ-08 від 25.04.2008 року з ОСОБА_5 та договору поруки від 25.04.2008 року з ОСОБА_4, тобто за тими ж самими договорами, на підставі яких заявлено вимоги АТ «Дельта Банк» в даній справі.

Згідно до вказаного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, заборгованість відповідачів перед ТОВ «Укрпромбанк» станом на 09.06.2009 року складалась із заборгованості за кредитом у сумі 48988,68 доларів США, в еквіваленті З72896,93 грн., заборгованості за процентами у сумі 3384,57 доларів США, в еквіваленті 25763,01 грн., заборгованості за комісією у сумі 4215,58 грн., за пенею у сумі 1821,39 грн.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму і грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками). У такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, згідно ст.625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності, а неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (банка) зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку штраф, пеня, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст.624 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2010 року стягнуто на користь ТОВ «Укрпромбанк» солідарно з відповідачів і як боржника за кредитним договором і як з поручителя заборгованість за кредитним договором від 28.04.2008 року, у тому числі за тілом кредиту у сумі 48988,68 доларів США.

У даній справі позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за тілом кредиту від 28.04.2008 року у сумі 46066,10 доларів США, в еквіваленті 539805,88грн. Вимог щодо стягнення інших сум крім тіла кредиту позивачем не заявлялося.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що предметом стягнення в даній справі є заборгованість за тілом кредиту, яка вже стягнута з відповідачів рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від року, яке набрало законної сили та ніким не скасовано. Повторне стягнення з відповідачів тієї ж самої заборгованості суперечить вимогам закону і може призвести до подвійного стягнення з особи одного й того самого боргу, що є неприпустимим.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 18березня 2015 року у справі 6-45018св14, який полягає у тому, що у випадку дострокового стягнення за рішенням суду всієї кредитної заборгованості строк договору закінчився, а відтак, між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

При цьому суд не бере до уваги посилання позивача в обґрунтування своєї апеляційної скарги щодо неможливості виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2010 року у зв'язку з тим, що АТ «Дельта Банк» не було стороною у справі, а також у зв'язку із закінченням строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки статтею 371 ЦПК України передбачено порядок поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, а статтею 378 ЦПК України передбачено порядок заміни сторони виконавчого провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, однак вказаними правовими можливостями позивач не скористався.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо необізнаності позивача про існування рішення суду від 15 лютого 2010 р. про стягнення, оскільки в суді апеляційної інстанції представник відповідача надав письмові докази про повідомлення позивача 30.09.2011 року про наявність рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2010 року.

Інші доводи позивача висновків суду про необґрунтованість позовних вимог не спростовують.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія підстав для скасування рішення не вбачає.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - А.П. Івах

Н.Ф. Шевченко