Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Номер провадження 22-ц/778/3262/16 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Краснокутської О.М.,

Бондаря М.С.,

Суддів: Спас О.В.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бердянськбудтрест» про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що 12 липня 1973 року шляхом укладення договору дарування, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4049, мати подарувала їй ОСОБА_3 (колишнє прізвище ОСОБА_6) 2/15 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 42,26 кв.м. з відповідною частиною надвірних побудов, а саме: жилої кімнати №8 площею 7,6 кв.м., коридору №9 площею 3,4 кв.м. житлової прибудови літ. «А-1». Того ж дня мати подарувала іншій дочці ОСОБА_5 - 1/5 частину цього домоволодіння.

27-28 вересня 1989 року в м. Бердянську сталася злива, в результаті якої кілька будівель були підтоплені та частково зруйновані. Деяких пошкоджень зазнало й їхнє домоволодіння. 06 жовтня 1989 року виконком Бердянської міської ради прийняв рішення № 414 «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха», де, серед іншого, зобов'язався надати житло власникам приватних будинків та членам їх сімей, що постраждали від повені,проте позивачка не отримала ніякої компенсації, тому своїми силами відремонтувала домоволодіння в межах, передбачених договором дарування від 12.07.1973 року, який відповідав діючому на момент його укладення законодавству.

Позивачка посилалась на те,що сторони договір не розірвали, вона отриману в дар частку нікому не відчужувала, а тому договір є реальним і дійсним на теперішній час, ніде та ніким не оспорювався, тому вона у відповідності до ст.41 Конституції України є повноправним власником 2/15 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. Однак, виконавчий комітет Бердянської міської ради, нехтуючи нормами ст.ст. 19, 41 Конституції України, прийняв рішення №232 від 28 березня 2002 року «Про погашення правовстановлюючих документів на домобудування» в частині погашення Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації правовстановлюючих документів на домобудування АДРЕСА_1, що позбавляє її права власності на частину житлового будинку.

Позивачка не погодилася з прийнятим відповідачем рішенням та оскаржила його відповідно до адміністративного законодавства. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.10.2011 року у справі №2а-13/2011 року її позов був повністю задоволений,проте Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд за скаргою ТОВ «Бердянськбудтрест» 16 квітня 2013 року ухвалив постанову, згідно з якою скасував постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.10.2011 року і в позові їй відмовив. Колегія суддів Вищого адміністративного суду України своєю ухвалою від 10 липня 2014 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2013 року залишила без змін.

Вбачаючи порушення своїх прав внаслідок позбавлення права власності на 2/15 частки домоволодіння без надання компенсації посадовими особами виконкому Бердянської міської ради та БТІ м. Бердянська, позивачка звернулася до прокуратури Запорізької області із заявою про вчинення злочину, передбаченого ст.364 КК України, та 11.09.2014 року за її заявою було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004558 за ст.358 КК України - підроблення документів. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні було витребувано оригінал рішення виконкому Бердянської міської ради №232 від 28.02.2002 року, ознайомившись з яким, вона зрозуміла, що насправді її міркування та переконання суддів всіх інстанцій при прийнятті судових рішень, не відповідали дійсності.

Домоволодіння в розмірах виділеної частки, одержаної в дар відповідно до договору дарування від 12 липня 1973 року, існує в натурі з 1989 року до теперішнього часу. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій знаходиться зазначене домоволодіння, а саме протокол №20 засідання виконкому Осипенківської (на той час назва м. Бердянська) міської ради депутатів трудящих від 22 червня 1953 року про виділення земельної ділянки площею 544,6 кв.м. під домоволодіння по АДРЕСА_1 надане діду та бабі позивачки, насьогодні не скасоване і не анульоване. Вона зареєстрована в ДПІ м.Бердянська Запорізької області, є платником земельного податку з фізичних осіб, сумлінно виконуючи податкові зобов'язання. Члени постійно діючої міжвідомчої комісії виконавчого комітету від 21.05.2015 року засвідчили наявність вказаного домоволодіння за вказаною адресою. Відповідно до Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених Законом, та за умови попереднього повного відшкодування їх вартості лише в умовах воєнного та надзвичайного стану.

На підставі викладеного позивачка просила суд визнати за нею права власності на 2/15 частин житлового будинку, загальною площею 42,26 кв. м, з відповідною частиною надвірних побудов, і складається з житлової кімнати №8 площею 7,6 кв.м, коридору №9 площею 3,4 кв.м житлової прибудови літ. А-1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року залучено до участі у цій справі на стороні відповідача як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Бердянськбудтрест».

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню,виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача є безпідставними, недоведеними,такими,що суперечать встановленим обставинам справи і здобутим доказам ,а їх обґрунтування вже були предметом розгляду суду,за якими прийняті рішення,що набрали законної сили.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з вимогами ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом,зокрема, із правочинів.

Згідно з вимогами п4)ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, укладеного 12 липня 1973 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідченого нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори за реєстром № 4049, позивачка отримала в дар 2/15 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, жила площа 42,26 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 В користування позивача, як вказано в договорі дарування, перешли: кімната № 8 площею 7,6 кв.м., коридор № 9 площею 3,4 кв.м. жилої прибудови літ.А-1.

Бердянським міжміським бюро технічної інвентаризації на вказаному договорі зроблений реєстраційний напис 15 листопада 1973 року про право власності ОСОБА_9 на 2/15 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Решта домоволодіння по АДРЕСА_1, була зареєстрована на праві власності: 2/3 частини за ОСОБА_6, 1/5 частини - за ОСОБА_10.

Судом також встановлено та з наданих письмових доказів ,зокрема: судових рішень, відповідей виконавчого комітету на звернення позивачки, поданих у березні - травні 2006 року, вбачається, що внаслідок зливових дощів, які пройшли 27-28 вересня 1989 року в м. Бердянську відбулися руйнування і приведення в непридатний для проживання стан житлових будинків,у тому числі і житлового будинку АДРЕСА_1.

Розпорядженням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 29.09.1989 № 396-р вирішено для визначення технічного стану жилих будинків місцевих рад та індивідуальних забудовників, що постраждали від підтоплення ливневими водами у вересні 1989 року, створити комісію, за наслідками обстеження результати надати на розгляд виконкому до 15.10.1989 року.

Як вбачається з копії відповіді виконавчого комітету Бердянської міської ради №692/5-В-1385 від 13.04.2006 року на звернення позивача,постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №2а-13/2011 від 16.04.2013р., акту обстеження від 04.10.1989 року , домоволодіння АДРЕСА_1 за своїм технічним станом в результаті впливу зливових дощів зруйновано і стало непридатним для проживання..

Особи, що мешкають в зазначеному домоволодінні, були внесені до списку поза черговиків на отримання житлової площі. З цього приводу виконавчим комітетом Бердянської міської ради народних депутатів було прийнято рішення №414 від 06.10.1989 року «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха», яким вирішено забезпечити осіб,що проживають у постраждалих від стихійного лиха житлових будинках, житлом в порядку та на умовах, визначених п.п. 1-4 цього рішення.

У відповідності з вказаним рішенням громадянам, які проживали в АДРЕСА_1 в період, коли сталося стихійне лихо, було надано житло, а саме: ОСОБА_6 на склад сім'ї із 3-х осіб, ОСОБА_11 на склад сім'ї із 1 особи та ОСОБА_5 на склад сім'ї із 4 осіб. Позивачка до вказаного списку включена не була у зв'язку з тим, що вона та її сім'я в 1989 році у вказаному будинку не проживали, на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, не перебувала. Заяви про включення її до списків громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нею не подавались.

Відповідно до рішення №232 від 28 березня 2002 року «Про погашення правовстановлюючих документів на домобудування»(т.1 а.с.43) за результатами розгляду клопотань КП КП «Житлосервіс-2», ДКП «Житлосервіс-3», гр. ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, враховуючи, що згідно з актами обстеження комісії по інвентаризації та обстеженню житлових приміщень, домобудування та частини домобудувань зруйновані і відновленню не підлягають, вирішено Бердянському комунальному підприємству з технічної інвентаризації погасити правоустановчі документи на будинокАДРЕСА_1, 2/3 частини якого належать ОСОБА_6, 1/5 частина - ОСОБА_10, 2/15 частини - ОСОБА_9( у теперішній час ОСОБА_3).

З наданих позивачем копій судових рішень, а саме: постанови колегії суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 року видно, що питання правомірності прийняття виконавчим комітетом Бердянської міської ради рішення №232 від 28 березня 2002 року про зобов'язання комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради погасити правовстановлюючі документи на домобудування АДРЕСА_1 та правомірності реалізації БТІ вказаного рішення вже були предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_3 у справі № 2а-13/2011, розглянутого в порядку КАС України, яким факт руйнування будинку АДРЕСА_1 було встановлено і у задоволенні позовних вимог їй було відмовлено повністю .

При цьому Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 16.04.2013 року на підставі наданих сторонами доказів встановив наступні обставини: «будинок, частина якого належала позивачу(ОСОБА_3.), було зруйновано в результаті повені, і саме вказана обставина виключила можливість здійснення позивачем як власником його прав щодо володіння, користування і розпорядження цим майном, внаслідок чого право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 припинилося. А тому твердження позивача, що її позбавлено права власності на належну їй нерухомість рішенням виконкому від 28.03.2002 року №232 та діями реєстратора, є помилковим, таким, що не відповідає встановленим обставинам справи».

За вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, ч.2 ст.223 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,в яких беруть участь та ж самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини.Після набрання рішенням суду законної сили сторои та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту ж саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Таким чином судом першої інстанції у даній справі правильно визначено, що будинок, 2/15 частина якого належала на праві власності позивачці, було знищено ще у 1989 році через стихійне лихо, внаслідок чого припинилося її право власності на нього, і ствердження позивачки про те,що вона відремонтувала те ж саме житло,є безпідставними .

Безпідставними є посилання позивачки в апеляційній скарзі на позбавлення її права власності на майно,неповне з»ясування судом обставин справи і неналежну оцінку доказам у справі,які суперечать наведеним вище доказам та іншим матеріалам справи.

Судом повно і всебічно з»ясовані обставини справи,що мають значення,висновки суду відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені,застосовані вірно, постановлено законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: