Справа № 359/9245/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/780/2653/16 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 26 25.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Голуб С.А.

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участі секретаря: Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 травня 2015 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 2000 доларів США та 9000 гривень, а також зобов'язався повернути вказані грошові кошти до 20 липня 2015 року. На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 надав власноруч написану розписку.

Позивач звертався до ОСОБА_2 з вимогою щодо повернення грошових коштів, проте він ухиляється від сплати боргу.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача борг за договором позики у загальному розмірі 2000 доларів США, з урахуванням трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 252 грн., проценти за користування позикою у розмірі 4798 грн. 35 коп., а також 9000 грн., з урахуванням трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 54 грн. та проценти за користування позикою у розмірі 1028 грн. 22 коп.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 2000 доларів США, що становить 42000 грн. та 9000 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання від суми позики у 9000 грн., що станом на 01.10.2015 року складає 54 грн; проценти за користування позикою в розмірі 9000 грн., що станом на 01.10.2015 року складає 1028 грн. 22 коп., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання від суми позики 2000 доларів США, що станом на 23.09.2015 року складає 42000 грн., станом на 01.10.2015 року складає 252 грн. проценти за користування позикою в розмірі 2000 доларів США, що станом на 23.09.2015 року становить 42000 грн., станом на 01.10.2015 року складає 4798 грн. 35 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що дійсно ним була написана розписка про отримання грошових коштів та зобов'язання їх повернути до 20 липня 2016 року, але не від ОСОБА_3, а від ОСОБА_4

Таким чином суд першої інстанції не звернув на це уваги та не призначив по справі проведення почеркознавчої експертизи на предмет підтвердження написання в розписці саме прізвища ОСОБА_3, а не ОСОБА_4.

Враховуючи викладене, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2015 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США та 9000 гривень, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути вказані грошові кошти до 20 липня 2015 року. Вказана обставина підтверджується копією розписки (а.с.5).

Оскільки, відповідач належним чином та у погоджені строки взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів не виконав, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов'язання, які повинні виконуватися належним чином, а тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів задовольнив.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду.

Відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Крім цього, згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, підтвердження отримання відповідачем від позивача цих коштів є розписка, згідно якої відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти в строк не пізніше 20 липня 2015 року. Однак повертати їх відмовляється, що й було підставою для звернення до суду з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що він не брав коштів у позивача, а брав кошти у іншої особи з прізвищем Ісенюк і саме на ім.»я Ісенюка написав розписку, то вони є голослівними. Із розписки, яка долучена до матеріалів справи вбачається, що кошти відповідач брав у ОСОБА_3.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: