АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

22 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Українець Л.Д., Шебуєвої В.А..

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна набутого за час шлюбу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року,

встановила:

у березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання майна, набутого під час шлюбу, особистою власністю.

У липні 2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв'язку зі смертю ОСОБА_2

Ухвалою районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року у задоволенні заяви про закриття провадження у справі було відмовлено, провадження у справі було зупинено строком на 6 місяців до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою закрити провадження у справі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. У квітні 2016 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу.

У липні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що ОСОБА_2 померла.

Ухвалою районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року у задоволенні заяви про закриття провадження у справі було відмовлено, провадження у справі було зупинено строком на 6 місяців до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не є такими, що не допускають правонаступництва, у зв'язку з чим зупинив провадження до залучення до участі у справі правонаступників померлої ОСОБА_2 Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що право на поділ майна належить лише чоловікові та дружині, а тому вказані правовідносини не допускають правонаступництва. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Статтею 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України визначено права та обов'язки особи, які не можуть входити до складу спадщини.

В даному випадку, предметом спору є майнові права сторін, а не їх сімейні правовідносини, а тому судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/5695/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11381/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Винниченко Л.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.