АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №756/3227/16-ц Головуючий у 1 інстанції Маринченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарях Юрченко А.С., П'ятничук В.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача ВербовецькоїЯ.І., Солодкої А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін Ап», Товариства з обмеженою відповідальністю «С Маестро Травел» про солідарне стягнення вартості туристичних послуг, пені за прострочення виконання зобов'язання, інфляційних втрат, трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ДП «А.Е.Т. Джоін Ап», ТОВ «С Маестро Травел» про солідарне стягнення вартості туристичних послуг, пені за прострочення виконання зобов'язання, інфляційних втрат, трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2013 між ДП «А.Е.Т. Джоін Ап» (далі - турагент) та ТОВ «С Маестро Травел» (далі - туроператор) укладено агентський договір №2713, відповідно до умов якого турагент зобов'язується за винагороду надати послуги туроператору в реалізації турпродукту шляхом укладення договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора.

Судом також установлено, що 15.12.2015 між ТОВ «С Маестро Травел» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання туристичних послуг №6/12, на виконання якого для позивача здійснено бронювання на чотирьох осіб до країни відвідування ОАЕ на період з 22.12.2015 по 26.12.2015 вартістю 29 596,00грн.

Також судом встановлено, що консульство ОАЕ дружині позивача та двом дітям видало візи 21.12.2015, а віза позивача була отримана з посольства 23.12.2015, тобто, на наступний день після запланованого дня вильоту сім'ї позивача до ОАЕ. Позивачу було запропоновано кілька інших варіантів перенесення дат туру з доплатами, проте, він відмовився доплачувати кошти та 20.01.2016 направив претензію до ТОВ «С Маестро Травел» з вимогою про повернення сплаченої ним у повному обсязі вартості туристичних послуг з урахуванням 3% річних та пені, що за розрахунком позивача складає 31 008,17грн.

Листом від 15.03.2016 ТОВ «С Маестро Травел» повідомило, що ні туроператор, ні турагент не несуть відповідальності у випадках відмови посольства, консульства чи міграційної служби країн у видачі візи туристу та не повертають коштів за тур та авіаквитки у випадку його відмови від туру з посиланням на п. 6.10 агентського договору, та запропонувало повернути йому агентську винагороду турагента у розмірі 3 075,00грн та 384,00 долари США від готелю ОАЕ.

Виходячи з того, що вини відповідачів у невчасному отриманні візи позивачем не встановлено, а відповідачі виконали всі умови укладеного договору про надання туристичних послуг та вжили всіх можливих заходів для отримання позивачем та його сім'єю замовлених ним туристичних послуг, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішенняОболонського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представники відповідачів заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які відповідають встановленим обставинам справи, та правильно застосував норми матеріального права.

Предметом спору у даній справі є стягнення сум у зв'язку з невиконанням зобов'язання за договором про надання туристичних послуг.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). Туроператор не несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, якщо невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов'язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлені судом факти і обставини справи сторонами не заперечуються, зокрема, факт укладення договору №6/12 від 15.12.2015, відповідно до якого відповідачі зобов'язалися забронювати та організувати індивідуальний тур сім'ї позивача до ОАЕ на чотирьох осіб з 22.12.2015 по 26.12.2015 (ас7-9) вартістю туристичного продукту в 29 596,00грн, а також що вказана сума була оплачена позивачем відповідно до квитанції від 15.12.2015 (ас11) .

Свої зобов'язання за договором відповідачі виконали у повному обсязі, проте, віза позивача була оформлена консульською установою ОАЕ в України із запізненням, позивач був обізнаний про затримку оформлення візи та на власний ризик погодився очікувати її. Після отримання візи 23.12.2015 позивач обговорював з туроператором можливі варіанти перенесення дат туру, проте, у зв'язку з необхідністю доплат відмовився від цього, і лише 20.01.2016 став вимагати повернення сплачених за тур коштів.

Отже, встановлено, що у видачі візи позивачу відмовлено не було, віза була видана йому на один день пізніше, ніж було заплановано виліт. Також установлено, що ОСОБА_6, знаючи про відсутність візи на день вильоту, на власний ризик погодився до останнього чекати її, а після того 23-24.12.2015 обговорював перенесення дати туру. За таких обставин відсутні підстави вважати, що він відмовився від оплаченого туристичного продукту за договором №6/12 від 15.12.2015.

Оскільки позивач оплатив туристичні послуги відповідно до Договору, проте, не скористався ними, вважав, що сплачені ним кошти підлягають поверненню йому у повному обсязі.

Порушенням зобов'язання відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договором про надання туристичних послуг передбачена відповідальність сторін у разі відмови туриста від виконання договору (п.7.1.) та випадки, коли турагент не несе відповідальність перед туристом (п.7.9.)

Відповідно до п. 6.10 Агентського договору туроператор не несе відповідальності за дії посольства та консульства, пов'язані із видачею документів, необхідних туристам для отримання туристичних віз.

Згідно п. 7.9. Договору про надання туристичних послуг №6/12 від 15.12.2015 турагент, туроператор не несе відповідальність за рішення (дії) прикордонних служб України чи країни через (до) які (яких) подорожує турист, а також інших установ щодо неможливості виїзду туриста на (з) території цих країни. Відмова туриста від цього Договору або його виконання через неможливість його виїзду чи виїзду на (з) території цих країни, тягне за собою застосування п. 7.2. цього Договору.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_6 не відмовлявся від виконання договору через не оформлення візи, - відсутні підстави для застосування п.7.2. Договору.

За таких обставин відповідно до умов Договору про надання туристичних послуг та ст. 20 Закону України «Про туризм» підстав для відповідальності туроператора немає, адже документи для оформлення візи були передані турагентом туроператору та прийняті консульською установою ОАЕ в України 16.12.2015, у зв'язку з чим слід вважати зобов'язання за Договором про надання туристичних послуг №6/12 від 15.12.2015виконаним належним чином; затримка у видачі візи для ОСОБА_6 сталася з вини третіх осіб.

За таких обставин відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» відсутні підстави для відповідальності відповідачів перед позивачем за невиконання договору.

Як вбачається з електронної поштової переписки, ще 29.12.2015 позивачу було повідомлено, що відповідачі готові повернути йому еквівалент 384 доларів США від готелю ОАЕ та 3075,00грн агентської винагороди, проте, позивач так і не звернувся за їх одержанням з відповідною заявою (ас12, 112).

Частиною 1 ст.25 Закону України «Про туризм» передбачено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Разом з тим, встановлено, що сторони належним чином виконали умови Договору про надання туристичних послуг, позивач не скористався оплаченими послугами не з вини відповідачів, а тому підстав для їх відповідальності та стягнення з них моральної шкоди немає.

Оскільки спору з приводу повернення позивачу 3 075,00грн агентської винагороди та еквіваленту 384,00 доларів США за готель ОАЕ немає, а судовому захисту відповідно до ст. ст. 3,11,15 ЦПК України підлягають порушені, невизнані чи оспорювані права особи, - підстав для задоволення позову ОСОБА_6 немає.

На інші обставини в обґрунтування своїх вимог позивач не посилається.

Доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для їх задоволення. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону, підтверджується матеріалами справи і доводами апеляційної скарги не спростовуються. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Оболонського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна