АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Усик Г.І.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 758/8709/14
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10889/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» про відшкодування шкоди, у якому просила визнати подію, яка сталась в ніч з 14 квітня 2013 року на 15 квітня 2013 року, а саме - крадіжка комплектів дисків з гумою, трьох рядів сидінь, панелі приладів з авто магнітолою та панельних накладок, страховим випадком та стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 240 599,35 гривень, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 36 518,35 гривень та судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12.03.2013 року з відповідачем ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» було укладено договір страхування автотранспорту, а саме - автомобіля АСURA модель МDХ, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску.

14 квітня 2013 року, рухаючись на вказаному автомобілі в районі вулиці Привокзальна в місті Києві, водієм застрахованого автотранспортного засобу - ОСОБА_4, було помічено сигнал на панелі приладів про спущені колеса автомобіля. Водій одразу ж направився в напрямку найближчого шиномонтажу, але через те, що витік повітря з колес був швидкий, ОСОБА_4 заїхав на стоянку прокуратури Дніпровського району м. Києва. Дана дія була вчинена приблизно о 23 годині 45 хвилин 14 квітня 2013 року.

В ніч з 14 квітня 2013 року на 15 квітня 2013 року на автомобільній стоянці прокуратури Дніпровського району м. Києва по вул. Каунаській, 2-а стався страховий випадок, а саме - крадіжка комплекту дисків з гумою, трьох рядів сидінь, панель приладів з авто магнітолою та панельні накладки з вищезазначеного автомобілю.

Про даний випадок їй стало відомо лише 15 квітня 2013 року о 06 год. 00 хвилин, коли ОСОБА_4 повернувся на стоянку, щоб забрати автомобіль, у зв'язку з чим 15 квітня 2013 року відповідача було повідомлено про настання страхового випадку, а 16 квітня 2013 року було подано в письмовому вигляді заяву встановленого зразка про настання страхового випадку. Вказувала, що відповідачем на її адресу було надіслало лист, в якому зазначив про невідповідність показань з характером пошкоджень та просив відмовитись від подальшого розгляду даної страхової пригоди.

Оскільки відповідач не виконує свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування належним чином, вона була змушена звернутися до суду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне та неправильне встановлення судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт посилалася на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги п.13.7 Договору страхування та ту обставину, що страхувальник прострочила сплату перших двох частин страхової премії, а третю взагалі не сплатила.

Відповідно до вказаного пункту, в такому разі сторони домовилися відмовитися від укладеного договору, а тому на думку апелянта, будь які претензії з боку позивача є безпідставними.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що письмові покази позивача щодо обставин страхового випадку є недостовірними, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до ст.26 ЗУ «Про страхування».

У судовому засіданні представник ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» - Москаленко Т.А. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 березня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» (ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна») було укладено договір страхування автотранспорту, а саме - автомобіля АСURA модель МDХ, номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску (а.с.7-23), власником якого є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с.52-53).

Крім того, відповідно до довідки СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 15.04.2013 року (а.с.29) у період часу з 23 год.45 хв. 14.04.2013 року до 06 год. 00 хв. 15.03.2013 року за адресою м. Київ, вул. Каунаська, 2-А з вказаного автомобіля було викрадено комплект дисків з гумою, трьох рядів сидінь, панелі приладів з автомагнітолою та панельні накладки та 15.04.2013 року відомості за вищезазначеними обставинами за заявою ОСОБА_4 було внесено до ЄРДР за фактом вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України (а.с. 29).

У відповідності до п.9.1.6. договору страхувальник зобов'язаний повідомити ПрАТ СК «К'Ю П І Україна» про збиток якомога швидше (протягом однієї доби по факту викрадення та не пізніше трьох робочих днів по всіх інших випадках, тощо), відповідача було повідомлення про вищезазначену подію.

У відповідності до п.9.1.7. договору страхувальник зобов'язується подати у письмовому вигляді заяву про настання страхового випадку встановленого зразка протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту настання страхового випадку, у зв'язку з чим позивач подав до відповідача 16 квітня 2013 року заяву встановленого зразка про настання вищезазначеної події (а.с.24-28).

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 27.06.2013 року (а.с.32) ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» було повідомлено позивачку про невідповідність повідомленої інформації фактичним обставинам події та запропоновано переглянути її намір про подальший розгляд даної пригоди в якості страхової.

Позивач для встановлення суми матеріального збитку звернулась до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання експертного висновку.

Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження розмір відновлювального ремонту автомобіля марки «ACURA MDX», держ. № НОМЕР_2, 2007 року випуску, станом на жовтень 2013 року, склав 240 599,35 гривень (а.с.33-42).

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 18.06.2013 р. ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» на підставі проведеного експертного дослідження згідно з договором з «К'Ю Бі І Україна» вартість матеріального збитку заподіяна власнику КТЗ Acura MDX держ. № НОМЕР_3, визначена у розмірі 207 982,13 грн.

Враховуючи, те, що спору відносно суми страхового між сторонами не має, а висновок Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» належним чином не підписаний ні оцінювачем ні директором підприємства, суд першої інстанції, при визначенні суми матеріального збитку вірно керувався висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від червня 2014 р.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження суми матеріального збитку сторони не надали.

Що стосується висновку комплексної судової авто технічної та автотоварознавчої експертизи TOB «ЕАК «Фаворит» №4049/4 від 13.10.2015 року (а.с. 141-147), то надати категоричний висновок, що до питань, поставлених для вирішення, а саме: чи є технічно спроможними пояснення позивача щодо проведеного демонтажу обладнання та електроустаткування автомобіля «ACURA MDX», державний номерний знак НОМЕР_1; яка ринкова вартість автомобіля «ACURA MDX», державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 15.04.2013 року; яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ACURA MDX», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 внаслідок демонтажу обладнання та електроустаткування станом на 15.04.13 року не видалось можливим.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду достатньо належних та допустимих доказів обґрунтованості позовних вимог, в той час як відповідач доказів на підтвердження його заперечень на позов, та доводів того, що за його ініціативою договір страхування був розірваний у зв'язку із несвоєчасною сплатою частин страхової премії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги п.13.7 Договору страхування та ту обставину, що страхувальник прострочила сплату перших двох частин страхової премії, а третю взагалі не сплатила, а тому будь які претензії з боку позивача є безпідставними.

Так, розділом 11 договору страхування передбачені підстави та визначений порядок внесення змін та припинення дії договору.

Підпунктом 3 пункту 11.1 Договору, сторони погодили, що дія договору страхування припиняється за згодою сторін, а також, зокрема, у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором терміни, при цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги.

Тобто, сторони погодили, що дія договору припиняється не тільки за умови прострочення платежу, а і обов'язкового направлення страховиком вимоги страхувальнику про необхідність сплати платежу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» (ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна») не зверталось з такою вимогою до позивача.

Більш того, відповідач прийняв усі платежі із запізненням, а один з них після настання страхового випадку та не вчиняв жодних дій щодо припинення договору.

Отримання платежів за договором є підтвердженням того, що дія договору не припинялась і він продовжував діяти.

Дане твердження підтверджується і поясненнями представника страхової компанії у судовому засіданні, який повідомив колегії суддів про те, що ПрАТ СК «К'Ю БІ І Україна» (ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна») вирішило застосувати положення абз.1 п.13.7 договору тільки під час розгляду питання про визнання події, яка сталася в ніч з 14 квітня 2013 року на 15 квітня 2013 року, страховим випадком.

Колегія суддів вважає, безпідставними та необґрунтованими посилання апелянта на те, що страхувальник не сплатив третю частину страхової премії, а тому у відповідності до п.13.7 договору, у страховика відсутні підстави для сплати страхового відшкодування.

Відповідно до умов договору страхування, колегією суддів встановлено, що в абз. 4 вказаного пункту договору, сторони погодили, що у разі, якщо договір страхування передбачає поетапну сплату страхувальником страхової премії, таке положення про відмову від договору не буде застосовуватися до періодів дії страхового покриття, за які страховик отримав від страхувальника належним чином сплачені частини страхової премії.

Як вже вказувалося вище, страховик прийняв, та не припиняв дію договору, дві перші частини страхової премії.

Тобто, положення абз.1 п.13.7, на які посилається апелянт, не може застосовуватися до перших двох періодів дії страхового покриття.

Як вбачається з матеріалів справи, договір між сторонами укладено 12 березня 2013 року, а страховий випадок стався у ніч 14 квітня 2013 року на 15 квітня 2013 року, тобто у перший період дії договору, а отже договір був чинним.

Також, в абз.5 п.13.7 договору, сторони погодили, що якщо під час дії договору, за яким передбачено сплату страхової премії страхувальником декількома платежами, у страховика виникне зобов'язання сплатити страхове(і) відшкодування, і на момент такої сплати страховик отримав не всі платежі, передбачені договором (навіть якщо термін сплати цих платежів ще не настав), страховик матиме право утримати із суми такої страхової виплати суми всіх не отриманих страхових платежів, які передбачені до сплати відповідно до цього договору, якщо сторонами не буде погоджено інше.

Тобто, несплата третьої частини страхової премії ОСОБА_1 надає ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» право утримати її розмір із суми страхової виплати, а не є підставою відмовити у такій виплаті, як на те посилається представник відповідача.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи апелянта про те, що позивачем було надано недостовірні свідчення про обставини страхового випадку.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт посилаючись на покази свідка, аварійного комісара, припускав як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи, що демонтаж всього викраденого обладнання зайняв не менше 10 годин і 20 хвилин, а з урахуванням, що він зі слів страхувальника проходив у ночі, то його слід скоригувати в більшу сторону. У зв'язку із даними твердженнями, представник апелянта припускав, що ОСОБА_1 надала страховій компанії недостовірні покази з приводу обставин страхового випадку.

Проте, колегія суддів не може взяти до уваги дані твердження апелянта, оскільки вони побудовані на припущеннях та оціночних судження апелянта та свідка.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 надала страховику недостовірні свідчення, а судове рішення не може ґрунтуватися на доказуванні на припущеннях.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 червня 2016 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді