АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 09 червня 2016 року

в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (надалі - ТОВ «Інвестбудгаличина») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що з 10 травня 2013 року він здійснює функції з надання житлово - комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщень будинку АДРЕСА_1 а відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 й не вносить платежі за отримані послуги.

Зазначав, що заборгованість складається з несплачених боржницею платежів за утримання будинку й прибудинкової території, опалення, а також послуг охорони будинку та прибудинкової території.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за надані послуги, в сумі 15023 грн. 21 коп., яка утворилася з червня 2013 року по лютий 2016 року й складається з суми боргу по оплаті житлово-комунальних послуг - 11111 грн. 88 коп., 3% річних - 340 грн. 10 коп. та інфляційних нарахувань, в сумі 3571 грн. 23 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва 09 червня 2016 року позов ТОВ «Інвестбудгаличина» задоволено.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та справу передати на новий розгляд до того ж суду.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, основним видом економічної діяльності ТОВ «Інвестбудгаличина» є комплексне обслуговування об'єктів (а.с.44-45 т.1).

Встановлено, що ТОВ «Інвестбудгаличина» здійснює управління житловим комплексом, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з утримання та експлуатації, а також функції з надання житлово - комунальних послуг з 10 травня 2013 року по теперішній час.

З долученого до матеріалів справи договору, укладеного між ТОВ «Експлуатуюча Компанія «Основа Комфорт» та ТОВ «Інвестбудгаличина» вбачається, що ТОВ «Експлуатуюча Компанія Основа Комфорт» зобов'язалось передати житловий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на баланс ТОВ «Інвестбудгаличина», яке в свою чергу зобов'язалось виконувати функції балансоутримувача (а.с.5-8 т.1).

На виконання вказаного договору між сторонами був складений акт приймання - передачі житлового будинку з балансу на баланс від 01 червня 2013 року (а.с.113 т.1).

Встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 591 від 19 червня 2015 року було затверджено тариф на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для будинку АДРЕСА_1 в розмірі 4,48 грн. за м2 та 4,70 грн. за м2 при сплаті після 20 числа місяця (а.с.118 т.1).

Встановлено, що до затвердження вказаних тарифів, позивачем відповідні нарахування проводилися відповідно до тарифів, які діяли на момент прийняття ним будинку на обслуговування, в розмірі 2,80 грн. м2.

З долученого до справи розрахунку заборгованості з доповненнями до нього, убачається, що ОСОБА_1, як власник АДРЕСА_2, не вносила плату за утримання будинку й прибудинкової території, а також не оплачувала послуги з централізованого опалення, у зв'язку з чим за період з червня 2013 року по грудень 2015 року утворилася заборгованість, яка становить 5461 грн. 89 коп. й, відповідно, 3411 грн. 99 коп., а також загальна сума 3% річних складає 261 грн. 97 коп. та інфляційних втрат -2766 грн. 34 коп. (а.с.141-150 т.1).

Дані, відображені у розрахунку заборгованості, відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам.

Встановлено, що боржниця своєчасно не виконала грошове зобов'язання, а тому районний суд правомірно застосував положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено стягнення суми заборгованості з урахуванням 3% річних та індексу інфляції.

Визначений судом розмір інфляційних нарахувань на суму заборгованості відповідає встановленим помісячно у вказаний період МінФіном України індексів інфляції.

Отже, матеріалами справи доведено, що боржниця отримувала надані позивачем вказані послуги, а тому зобов'язана сплатити їх вартість з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими та належно мотивованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до стягнення з ОСОБА_1 12170 грн. 63коп. (5461,89+184,71+1964,97+3411,99+79,26+801,37).

Разом з тим, з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з боржниці вартості послуг консьєржів будинку та охорони прибудинкової території погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 25 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01 червня 2011 року № 869, вартість інших послуг (утримання служб конс'єржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв'язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків) власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та відповідними надавачами послуг.

Отже, послуги конс'єржів та охорони прибудинкової територій підлягають до оплати виключно на підставі договорів, укладених між споживачем та виконавцем договорів.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 такий договір укладала і відповідно отримувала послуги.

Не можна визнати належним доказом вирішення мешканцями будинку АДРЕСА_1 питання охорони будинку й прибудинкової території долучену позивачем до справи копію списку осіб, остільки він не містить повні дані цих осіб, а з його змісту неможливо зробити висновок про те, що таке рішення було прийнято загальними зборами мешканців саме будинку АДРЕСА_1 (а.с.122-127т.1).

За таких обставин, правові підстави до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за додаткові послуги з утримання будинку та прибудинкової території - послуги консьєржів, охорони території, й відповідно, нарахованих на підставі цього 3 % річних та інфляційних, відсутні, а тому нарахована позивачем в цій частині сума заборгованості підлягає виключенню (а.с.142,143 т.1).

Доводи апеляційної скарги про те, що загальні збори власників квартир будинку не визначали позивача виконавцем житлово-комунальних послуг, тому позивач навіть не мав правових підстав для здійснення розрахунків заборгованості, що підтверджено і листом Державної інспекції України з контролю за цінами від 30 липня 2014 року № 79-07, колегія суддів вважає безпідставними, остільки ці посилання спростовуються наявним в матеріалах договором №13/07 від 10 травня 2013 року, укладеним між ТОВ «Експлуатуюча Компанія «Основа Комфорт» та ТОВ «Інвестбудгаличина» й даними акту приймання - передачі житлового будинку з балансу на баланс від 01 червня 2013 року (а.с.5-8, 113 т.1).

При цьому, колегія суддів враховує й зміст листа Державної інспекції України з контролю за цінами від 30 липня 2014 року № 79-07, який потрібно розглядати в контексті інших поданих документів: заяви ТОВ «Інвестбудгаличина» від 03 червня 2013 року про розгляд документів для отримання висновку щодо розрахунку планових витрат для затвердження тарифів, листа Департаменту економіки та інвестицій КМДА №050/20-3274 від 24 квітня 2015 року. Окрім цього, лист Держінспекції свідчить лише про те, що ТОВ «Інвестбудгаличина» подало на розгляд інспекції неповний пакет документів, який необхідно було доповнити (а.с.116-120).

Отже, судом першої інстанції було обґрунтовано встановлено право позивача вимагати стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з утримання будинку й прибудинкової території та опалення.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що надані ОСОБА_1 зазначені послуги є неякісними, а тому колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про звільнення боржниці від їх оплати.

Твердження апеляційної скарги про необхідність застосування до виниклих правовідносин санкцій за порушення зобов'язань що виникають з надання послуг, а не вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, - безпідставні.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства й зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Таким чином, зі змісту зазначених норм убачається, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов'язаннями, оскільки серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату за надані послугу, а отже, з юридичної природи правовідносин, що склалися між сторонами, вбачається наявність саме грошових зобов'язань, що зумовлює наявність правових підстав до застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Посилання відповідачки на те, що під час розгляду справи приймав участь неповноважний представник товариства спростовуються змістом долучених до справи довіреностей від 25 травня 2015 року та від 11 травня 2016 року, якими підтверджено повноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів ТОВ «Інвестбудгаличина» під час розгляду справи.

Враховуючи викладене та матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, що підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» з 150023 грн. 21 коп. до 12170 грн. 63 коп.

На підставі положень ч. 5 ст. 88 ЦПК України, відповідно, підлягає зменшенню й розмір судових витрат, пов'язаних з оплатою товариством судового збору, з 1378 грн. до 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києві від 09 червня 2016 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» з 150023 грн. 21 коп. до 12170 грн. 63 коп., а також судові витрати з 1378 грн. до 1218 грн.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №755/20668/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12563/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.