АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №638/4275/13-ц Головуючий суддя І інстанції Грищенко І. О.
Провадження № 22-ц/790/5959/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Малінської С.М.,

суддів : Бурлака І.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Муц Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 11.11.2005 року. Від шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на сім'ю та на утримання дитини. Син знаходиться на утриманні позивачки. Батько дитини не цікавиться сином, його вихованням, розвитком та навчанням, матеріальної допомоги на його утримання не надає, внаслідок чого вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені : стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.07.2013 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 10, 60, 137, 213, 214 ЦПК України, ст. ст. 141, 157, 190 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», неповне дослідження обставин у справі, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вказує на те, що позивачка не надала доказів і суд не встановив, що дитина проживає разом з нею, що батько не виконує свій обов'язок та не утримує дитину, що дитина знаходиться лише на утриманні позивачки; суд не встановив з ким та за якою адресою проживає дитина та якими доказами це підтверджено; також на підставі належних доказів не встановив чи дійсно дитина перебуває на утриманні позивачки; не перевірив майновий стан сторін, не витребував довідок щодо розміру заробітку та інших доходів.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно положень ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина, суд першої інстанції зазначив, що причини, що спонукали позивача на стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, тому що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, розмір його дохід невідомий, доходу позивача замало для утримання дитини, через що вона не може забезпечити синові належне та достатнє утримання, при цьому, суд керувався ст. ст. 181, 191 СК України та виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, тому суд першої інстанції вбачав підстави для задоволення позову.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 11.11.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 008132, копію якого долучено до матеріалів справи. (а.с. 4).

Від шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 259855. (а.с.5).

Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Син перебуває на утриманні ОСОБА_2 Батько не цікавиться сином, його вихованням, розвитком та навчанням, матеріальної допомоги на його утримання не надає.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_4, одержує заробітну плату в розмірі 2000 - 2500 грн., інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, стан здоров'я має задовільний.

До жовтня 2014 року вони з дружиною та дитиною проживали однією сім'єю, він із сином спілкувався, після розлучення, протягом 8 місяців, дитина не підходить до нього, на теперішній час відповідач ОСОБА_1 участі у вихованні сина не приймає та не спілкується з дитиною.

Відповідач згоден з виплатою аліментів на дитину з жовтня 2014 року, тобто з моменту розірвання шлюбу.

Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Судом всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджено наявні у справі докази, надана оцінка належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, перевірено доводи та заперечення сторін, і, згідно встановленого, ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213 - 215 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів проходить до висновку, що рішення суду є законним і обгрунтованим, тому скасуванню не підлягає.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти діб з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді :