Справа № 351/529/16-ц
Номер провадження №2/351/493/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що на праві приватної власності одноосібного члена колгоспного двору її тітці ОСОБА_3, яка померла 23.11.1995 року, належав житловий будинок по вул. Шкільній, 35 в с. Горішнє Залуччя, Снятинського району. Дане господарство відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", в якому станом на 15.04.1991 р. була зареєстрована ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із вищевказаного будинковолодіння. Спадкоємцем другої черги з законом став рідний брат спадкодавиці - батько позивачки ОСОБА_4, який після її смерті вступив в управління спадковим майном. Після смерті ОСОБА_4, який помер 12.04.2013р., спадкоємцем першої черги за законом всього належного йому майна стала позивачка та його дружина- відповідач по справі. Позивачка на час смерті спадкодавця проживала разом із ним, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, відповідачка, будучи зареєстрованою у спірному господарстві, фактично з померлим ОСОБА_4 не проживала, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а тому спадщину не прийняла.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу позивачці відмовлено в оформленні спадщини. Просить визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння.

Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов визнала повністю, оскільки дійсно не прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, так як фактично з ним не проживала.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НМ № 290342 ОСОБА_3 померла 23.11.1995 року.

Відповідно до довідки Горішньозалучанської сільської ради від 03.02.2016р., у господарстві, що відносилось до суспільної групи "колгоспний двір" по вул. Шкільна, 35 в с. Горішнє Залуччя Снятинського району станом на 15.04.1991 р. була зареєстрована ОСОБА_3. Після смерті останньої спадкова справа не заведена, в управління спадковим майном вступив ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 09.02.2016р. та довідкою Горішньозалучанської сільської ради від 19.02.2016р.

Із довідки Горішньозалучанської сільської ради від 03.02.2016р. вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 разом із нею в господарстві була зареєстрована племінниця ОСОБА_5

12.04.2013 р. помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 162131. На день смерті разом із ним в господарстві були зареєстровані: дружина ОСОБА_2, донька ОСОБА_1, зять Мойсик і.В. та онуки ОСОБА_6, ОСОБА_7 (довідка сільської ради № 06-05/389). Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заведена ( витяг із Спадкового реєстру та довідка Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 23.03.2016р.).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 16.02.2016р. вбачається, що батьками ОСОБА_4 були ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Факт родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ № 429523.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ буввведений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Враховуючи те, що станом на 15.04.1991 року спадкове будинковолодіння відносилося до категорії колгоспний двір, головою двору була ОСОБА_3, яка померла 23.11.1995 р., а тому їй належав на праві власності спірний житловий будинок. Після її смерті в управління спадковим майном вступив її брат -ОСОБА_4, тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті ОСОБА_4 позивачка стала спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, оскільки на час смерті проживала разом із ним.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачами, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а тому за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок що по вул. Шкілька, 35 в с. Горішнє Залуччя Снятинського району.

На підставі наведеного, ст.1216, 1217, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 60, 209, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шкільна, 35 в с. Горішнє Залуччя Снятинського району, Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.