справа № 208/3195/16-ц
№ провадження 2/208/1805/16
07 вересня 2016 р. м. Кам'янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Івченко Т.П.,
при секретарі Шешуревій Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням », -
У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою під №44, розташованої в будинку №11, по проспекту Комсомольському (ОСОБА_4) у м. Камянському.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10351315 від 10.04.2006 року, посвідченим начальником БТІ ОСОБА_5, де вона має 1/3 частки квартири №44, розташованої в будинку №11, по проспекту Комсомольському (ОСОБА_4) у м. Камянському.
На підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 23.01.2006 року, ОСОБА_1 є квартиронаймачем житлової квартири №44, розташованої в будинку №11, по проспекту Комсомольському (ОСОБА_4) у м. Камянському, загальною площею 53,0 кв.м. житловою площею 38,0 кв.м. Крім того, дана квартира перебуває у рівних частках -1/3 членам її сімї: ОСОБА_6 та ОСОБА_7.
Враховуючи те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 були зареєстровані в зазначеній квартирі, але з 2010 року за місцем реєстрації не мешкають та продовжують бути зареєстровані в квартирі, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом.
Позивач ОСОБА_1 до судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи без участі відповідачів.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлений відповідачам на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпровя» №62 (1761) від 18.08.2016 р. було надруковане оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та третіх осіб, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10351315 від 10.04.2006 року, посвідченим начальником БТІ ОСОБА_5, де ОСОБА_1 має 1/3 частки квартири №44, розташованої в будинку №11, по проспекту Комсомольському (ОСОБА_4) у м. Камянському. (а.с.9).
Відповідно до Акту від 13.05.2016 року, складеного директором ТОВ «Оселя» ОСОБА_8, у присутності свідків, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі зареєстровані, але фактично не проживають з 2010 року. (а.с.12).
Судом також встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживають у зазначеній квартирі, квартирою не цікавляться, не оплачують комунальні платежі, не приймають участі у підтриманні квартири у належному санітарно-гігієнічному стані, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участь у спільному побуті, тому вважаються такими, що втратили право користування нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідачі в спірній квартирі з реєстраційного обліку не зняті, комунальні платежі не сплачують, що перешкоджає власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю, своїми діями відповідачі порушують вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Реєстрація та проживання відповідачів за вказаною адресою заважає власнику квартири в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру.
Суд вважає, що та обставина, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжують бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує законні права позивача, як власника майна, тобто належної позивачеві на праві власності.
Також судом враховується перейменування міста Дніпродзержинськ на Камянське, на виконання постанови ВР України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 213, 215, 224 ЦПК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 9, 71, 155 ЖК України, ст. 47 Конституції України суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням», задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №44, розташованої в будинку №11 по проспекту Комсомольському (ОСОБА_4) у м. Камянському.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №44, розташованої в будинку №11 по проспекту Комсомольському (ОСОБА_4) у м. Камянському.
Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін скарги про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня його проголошення.

Суддя Івченко Т. П.