Справа № 202/2652/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., Герасименка В.А., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради про зміну договору найму житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач ОСОБА_1 просить визнати його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, переоформивши особовий рахунок з ОСОБА_5 на його імя, посилаючись на те, що 28 січня 1986 року виконавчим комітетом Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська його матері ОСОБА_5 був виданий ордер №156 серії 02 на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 сімєю в складі трьох осіб: вона ОСОБА_5, чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 16 серпня 2011 року ОСОБА_5 померла. ОСОБА_6 був знятий з реєстрації та проживає окремо у зв'язку із розірванням шлюбу між ними. Наразі він, ОСОБА_1, один зареєстрований і проживає у вищевказаній квартирі. Але комунальними службами йому відмовлено у переоформленні особових рахунків на його ім'я.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача - Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що квартира АДРЕСА_3 є власністю територіальної громади міста. Відповідно до ст. 30 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання житла, що належить до комунальної власності, видача ордерів на заселення житлової площі в будинках державних та комунальних організацій тощо, належить до відання виконавчих органів місцевих рад. Підприємство як балансоутримувач житлового фонду не наділено повноваженнями щодо зміни договорів найму житлового приміщення.

Представник відповідача - Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_4 у судовому засіданні позов також не визнала, посилаючись на те, що обсяг і межі повноважень районної у місті ради та її виконавчих органів визначаються міською радою. До повноважень районної ради не належить вирішення питань щодо зміни договорів найму житлових приміщень. Організацію управління об'єктами житлового фонду комунальної власності здійснює Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

Представник відповідача - Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав:

Судом встановлено, що 28 січня 1986 року виконавчим комітетом Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська матері позивача, ОСОБА_5, був виданий ордер №156 серії 02 на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 сімєю в складі трьох осіб: вона, чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_1 (а.с. 8).

16 серпня 2011 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10).

Згідно з довідкою про склад сім'ї та випискою з домової книги на даний час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований один позивач ОСОБА_1 Квартира є неприватизованою та знаходиться в комунальній власності (а.с. 11-12).

Відповідно до положень частини 1 статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Статтею 103 ЖК України визначено, що договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених законодавчими актами і цим Кодексом.

Відповідно до статті 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймача за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

При цьому як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК, належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

Приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_4 знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Дніпро, саме Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради як виконавчий орган наймодавця, що уповноважений здійснювати організацію управління житловим фондом, є належним відповідачем за позовом про зміну договору найму житлового приміщення.

Суд враховує, що позивач із дотримання встановленого законом порядку в якості члена сім'ї наймача вселився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим набув права, що випливають з договору найму жилого приміщення, в тому числі право вимагати після смерті наймача квартири ОСОБА_5 визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення відповідно до статті 106 ЖК України.

Виходячи з того, що позивач на даний час є єдиною особою, яка зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті наймача ОСОБА_5 виконує обов'язки, що випливають із договору найму житлового приміщення, суд вважає можливим визнати ОСОБА_1 наймачем даного житлового приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_5

Щодо вимоги ОСОБА_1 про переоформлення на його ім'я особового рахунку, то вони не можуть бути задоволенні судом. За змістом частини 1 статті 3 ЦПК України, статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, визначеним частиною 2 статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Між тим, законом не передбачено такого самостійного способу захисту цивільних прав, про який просить позивач. Порядок відкриття та ведення особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг як елементу первинного бухгалтерського обліку законодавством не встановлений. У той же час суд звертає увагу, що само по собі визнання позивача за рішенням суду наймачем житлового приміщення є підставою для переоформлення відповідними житлово-комунальними підприємствами особових рахунків на його ім'я.

Таким чином позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. Оскільки позов задоволено частково, суд присуджує стягнути з Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради на користь позивача половину понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, наймачем квартири АДРЕСА_5 замість попереднього наймача ОСОБА_5, яка померла 16 серпня 2011 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Управління житлового господарства Дніпропетровської міської радина користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко