Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Боймиструка С.В., Малько О.С.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

У поданій апеляційній скарзі, публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд відмовив у задоволенні позову через його недоведеність при цьому зазначив норми матеріального права, якими врегульовано позовну давність та не зазначив норму процесуального закону при посиланні на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19.02.2014 року, які окремо одне від одного мають інші наслідки відмови у позові, та окрім того не створюють передумов для відмови у позові через його недоведеність.

Місцевий суд порушив принцип правової визначеності щодо зазначення підстав відмови у позові, а мотивувальна частина рішення не відповідає п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України оскільки не містить жодного положення закону, згідно якого настають правові наслідки відмови у позові через його недоведеність.

Додає, що кредитні правовідносини між банком та ОСОБА_3 за кредитним договором від 29.02.2008 року є дійсними, про бажання їх припинити не висловлювалася жодна із сторін. Окрім того, вони не припинені вищезгаданим рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19.02.2014 року.

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 559/2555/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Лопухович А.О.

Провадження № 22-ц/787/913/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

У ОСОБА_3 існує кредитна заборгованість, її наявність не спростована ні судом ні відповідачем, а тому банк має право на отримання процентів та неустойки в межах позовної давності перед зверненням банку до суду з цим позовом.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення поданої апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 8672 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, у випадку порушення прав особи, чинне цивільне законодавство визначає певний строк для звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 лютого 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором по закінченні строку дії кредитного договору (29 лютого 2009 року) була наявна заборгованість позичальника, проте з позовом банк звернувся із пропуском строку позовної давності (а.с. 48).

Рішення суду набрало чинності.

З новим позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося 21 вересня 2015 року, через понад 6 років з часу порушення його прав за укладеним кредитним договором.

Отже, звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" з повторним позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором є безпідставним, оскільки строк для звернення до суду за захистом порушеного права, який встановлено чинним законодавством вже сплив, що було встановлено вищенаведеним рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 лютого 2014 року.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за безпідставністю позовних вимог.

На підставі ст.ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267, 526, 629, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

О.С. Малько