Справа № 371/620/16-ц Головуючий у І інстанції Гаврищук А. В.
Провадження № 22-ц/780/5487/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 29.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та його бездіяльність, заінтересована особа: старший державний виконавець Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_3 , -

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Миронівського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 16 травня 2016 року № 50730385 та його бездіяльність.

Ухвалою суду від 17 серпня 2016 року через невідповідність вимогам ст.ст. 119,120 ЦПК України скаргу залишено без руху, а скаржнику надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року скаргу ОСОБА_2 повернуто скаржнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та просив ухвалити нове рішення про прийняття його скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником пропущено передбачений ст. 385 ЦПК України триденний строк для подачі такої скарги. Крім того, скарга не в повній мірі відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку апеляційного суду, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 травня 2009 року з державного підприємства «Миронівське будівельно-монтажне управління» на користь ОСОБА_2 стягнуто кошти на загальну суму 20 135,90 грн.

На виконання цього рішення, 16 травня 2016 року старшим державним виконавцем Миронівського районного управління юстиції ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 50730385 де вказано, залишок боргу складає 11264 грн. 52 коп. ( а.с.8).

Цю постанову про відкриття виконавчого провадження скаржник ОСОБА_2 отримав 27 травня 2016 року ( а.с.5).

Не погодившись з вказаною постановою державного виконавця, ОСОБА_2 31 травня 2016 року звернувся до суду з вказаною скаргою ( а.с.1).

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 1 червня 2016 року за цією скаргою відкрито провадження ( а.с.19-20).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 385 ЦПК, як зазначено в п. 16 постанови №6 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 17 серпня 2016 року скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху з тих підстав, що подане скаржником клопотання не містить викладу поважності причин пропуску строку звернення до суду на оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження..

Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_2 отримав постанову від 16 травня 2016 року ВП №50730385 про відкриття виконавчого провадження - 27 травня 2016 року.

Зі штампу реєстрації вхідної кореспонденції Миронівського районного суду Київської області вбачається, що скаргу ОСОБА_2 подав до суду поза межами встановленого строку на оскарження - 31 травня 2016 року /а.с. 1/.

Отже, скаржник подав скаргу на дії державного виконавця у передбачений ч.1 ст. 385 ЦПК України десятиденний строк.

Висновок суду про те, що скаржник пропустив триденний строк на оскарження, тому повинен подавати клопотання про поновлення цього строку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки триденний строк передбачений лише для оскарження такий строк згідно ч.1 ст. 385 ЦПК України передбачений лише для оскарження постанови про відкладення виконавчих дій, а у даному випадку ОСОБА_2 оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, 25 серпня 2016 року ОСОБА_2 подано клопотання про поновлення пропущеного строку, однак ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року скаржнику було повернуто скаргу через те, що клопотання не містить викладу поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Оскільки в даному випадку скаржником в чотириденний строк оскаржено саме постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а не постанову про відкладення провадження виконавчих дій, то вимоги ухвали суду від 17 серпня 2016 року про необхідність подання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку є безпідставними, а підстави повернення скарги такими, що не відповідають вимогам закону.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду від 29 серпня 2016 року, підставами для визнання неподаною та повернення скарги, є не усунення скаржником недоліків скарги.

Відповідно до ч. 7 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ( а.с.1-4) та заява, подана на виконання ухвали суду про усунення недоліків ( а.с.112-124) в повній мірі відповідають вимогам зазначеної статті, зокрема і пунктам 3-5 ч.7 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження.

Так, зокрема, скаржник зазначив про те, що він, на підставі ст.ст. 45,82 ЗУ «Про виконавче провадження» оскаржує постанову від 16 травня 2016 року, винесену старшим державним виконавцем Миронівського районного управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття провадження № 50730385 з тих підстав, що виконавцем незаконного та всупереч змісту виконавчого листа вказано, що залишок боргу складає 11264 грн. 52 коп.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що скарга не в повній мірі відповідає вимогам ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» не ґрунтується на законі, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 серпня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :