АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/693/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 6 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6, як правонаступника позивача ОСОБА_7, на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, як правонаступника ОСОБА_7, до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, зацікавлена особа - КП "ЧООБТІ" про визнання права власності на новостворене майно, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, зацікавлена особа - КП "ЧООБТІ" про визнання права власності на новостворене майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 вересня року їй належить 7/25 частин домоволодіння, які розташовані в АДРЕСА_1. За будинковолодіння закріплена земельна ділянка площею 1142,00 кв. м. згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 15.09.1995 року. Згідно плану земельної ділянки, що в технічному паспорті, новоствореним майном є житлова прибудова «А -І», яку добудували до житлового будинку літ «А-І», згідно з рішенням Соснівського райвиконкому № 440 21.09.1988 року. Звернувшись до інспекції ДАБК, отримала висновок за яким житлова будова літ «А1-І», «а», «А-І» підлягає прийому в експлуатацію після оформлення земельної ділянки згідно зі статтею 125 ЗК України. А тому позивачка, просила суд визнати за нею право власності на новостворене майно, а саме прибудову літ. «А'-І».

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_11 подали апеляційну скаргу, яку підтримав правонаступник ОСОБА_6 на дане рішення, в якій просить скасувати рішення, так як вважають його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому ухвалою апеляційного суду від 30 серпня 2016 року до справи залучено на стороні позивача правонаступника ОСОБА_6, який встановленим порядком прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 17 вересня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори позивач ОСОБА_7, на підставі заповіту, успадкувала після смерті ОСОБА_12 7/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. ( а. с. 36 т. 1).

Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 7/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, а саме жилий будинок з прибудовою площею 48,7 кв. м. та надвірні споруди: сарай під літ. Б, «Д», вбиральня під літ «В,Е», погріб під літ «Г», огорожа під № 1-3,5, водоколонка під № 4, розташовані на земельній ділянці загальною площею 851 кв. м.

Власником 18/25 частин даного будинку є відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підставі договору дарування від 24.09.1996 року ( а. с. 35 т. 1).

На момент набуття права власності будинковолодіння складалось з жилого будинку з прибудовою жилою площею 48,7 кв. м. та надвірних споруд сарай Б, Д, вбиральні В.Е., погріб Г, огорожа 1,3,5, водоколонка № 4, розташовані на земельній ділянці площею 851 кв. м.

Рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 21.09.1988 року № 440 було дозволено ОСОБА_12 здійснити перебудову сіней літ.І в розмірі 3,0 на 8,5м. для розміщення житлової кімнати, кухні, веранди, ліквідацію пічного опалення, переобладнання приміщення літ І-2 в житлове, будівництво сараю розмірами 3,0 х 4,0 м. враховуючи згоду співвласника ( а. с. 19 -20 т.1).

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси 20.02.1991 року № 53 дозволено ОСОБА_13 узаконити сіни літ. а-3 та місце розташування сараю літ. Д.

Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України (правова підстава позову зазначена позивачем), у системному зв'язку з нормами статей 177-179,182, частини 3 Закону України від 01 липня 2014 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстр рацію речових прав на нерухоме майно , їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 18 Закону України від 16 листопада 1992 року передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку постановленому Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (чинної на час прийняття спадщини), прийняття в експлуатацію закінчених об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності об'єкта до експлуатації за його цільовим призначенням відповідно до будівельних норм та правил.

Отже, саме із цього моменту новостворене майно з категорії побудови переходять до категорії майна як об'єкта цільового права.

На даний час правовідносини з приводу прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" (із змінами), якою затверджено загальний Порядок, який визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Відповідно до пункту 3 даного Порядку прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильного зазначено та у засіданні за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_12 за життя не ввів у експлуатацію та не зареєстрував своє право власності на житлову добудову, дозвіл на здійснення якої був наданий органом місцевого самоврядування - виконавчим комітетом Черкаської міської ради, у зв'язку з чим дана прибудова і не ввійшла до складу спадкового майно та не була об'єктом спадкування ля його смерті.

А тому твердження представників позивача про те, що позивач ОСОБА_7 отримала спадщину і новостворене майно, яке не набуло статусу об'єкта цивільного права не грунтуються на вимогах Закону та є безпідставними.

Вказане підтверджується і висновком інспекції архітектурно-будівельного контролю від 10.2006 року № 5545/14. (а.с.5 т.1) у відповідності з яким житлова добудова літ. «A'-l» збудована ОСОБА_14, а згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2011 року, встановлено факт того, що ОСОБА_7 не здійснювала добудови до своєї тої у будинку (а. с. 86 т.1).

Таким чином, в судовому засіданні позивачем не надано доказів уведення об'єкта рухомого майна, а саме прибудови літ «А'-І» В експлуатацію у встановленому законом порядку забуття цим майном статусу об'єкта нерухомого майна як об'єкта цивільного права.

Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331, частини першої статті 182 ЦК, розділу 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07 лютого 2002 року N 7/5 (чинного на час прийняття спадщини), право власності на новостворене нерухоме майно виникає в особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (абзац перший частини третьої статті 331 ЦК).

При цьому для реєстрації права власності набувача на об'єкт незавершеного будівництва надаються документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозвіл на виконання будівельних робіт, проектно-кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Таким чином, статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на новостворене нерухоме майно в судовому порядку.

Згідно роз'яснень, наданих у п.15 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» N 5 від 07.02.2014 року, до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331ЦК), у зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна.

Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, як правонаступника позивача ОСОБА_7, - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року у справі за позовом позовом ОСОБА_6, як правонаступника ОСОБА_7, до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, зацікавлена особа - КП "ЧООБТІ" про визнання права власності на новостворене майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :