АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1138/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З.
Провадження № 22-ц/789/1277/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Чортківського районного суду від 29 липня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 4 вересня 2013 року між ним та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12003,42 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань заборгованість за кредитом станом на 28 травня 2016 року становить 25142,15 гривень, яку банк і просив стягнути.

Рішенням Чортківського районного суду від 29 липня 2016 року позов задоволено частково:

стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , рахунок № 3111, МФО №305299 - 6120 гривень 31 копійку заборгованості;

вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить його змінити, скасувавши в частині незадоволених позовних вимог і ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному розмірі. Апелянт вказав, що суд безпідставно зменшив суму боргу на 8304,91 грн, яка стягнута судовим наказом від 29 липня 2010 року, оскільки Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості укладена після виконання судового наказу і в розмір боргу за кредитним договором від 15 квітня 2008 року, який реструктуризовано, входять нарахування процентів та комісії за період з червня 2010 року (після видачі судового наказу).

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що Генеральною угодою про реструктуризацію реструктуризовано заборгованість, в тому числі за договором від 15 квітня 2008 року ( в договорі допущена описка щодо дати "14 квітня 2008 року"). Згідно цієї угоди банк надав відповідачу кредит в сумі 12003,42 грн на 6 місяців з 4 вересня 2013 року по 31 березня 2014 року із сплатою процентів в розмірі 0,001%. Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні штрафу, який обумовлено сторонами в Генеральній угоді, оскільки пеня за умовами договору не нараховувалась та зменшив розмір боргу на 8304,91 грн.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав та пояснив, що відповідач у 2008 році отримував два кредити у ПАТ КБ «ПриватБанк», в тому числі за заявою від 15 квітня 2008 року та укладав (підписував) Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за цими кредитними договорами. Вважає, що суд підставно зменшив суму боргу на суму, яка стягнута судовим наказом та на суму штрафу, оскільки допускається один вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Квитанції про сплату боргу за судовим наказом в нього немає, однак вважає, що угода про реструктуризацію боргу від 4 вересня 2013 року включала суму, стягнуту судовим наказом від 29 липня 2010 року, тому що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 30 вересня 2013 року.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк.

Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, укладеної сторонами 4 вересня 2013 року, сторони реструктуризували заборгованість за кредитним договором № TEXRRX07800723 від 01.01.2008 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5640,00 гривень (далі договір №1) та № SAMDN2546 від 15.04.2008 року, згідно якого відповідач отримав 5000,00 гривень (далі договір №2). Сторони також погодили, що заборгованість за договором №1 становить 3103,02 грн, за договором №2 - 11400,40 грн, яку відповідач зобов'язався повернути до 31 березня 2014 року, а в разі неповернення (несвоєчасного повернення), сплатити штраф в розмірі 5612,10 грн по договору №1 та 2009,190 грн по договору №2. Позичальник, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договорами, зобов'язався в день підписання угоди мати залишок на любому відкритому в банку рахунку в розмірі 2500 грн та доручив банку здійснювати списання коштів з його рахунків в межах суми боргу, яка підлягає сплаті по договорах при настанні строків виплати (п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4.3, 1.5).

Відповідно до п.2 цієї угоди банк надав позичальнику кредит в сумі 12003,42 грн на строк 6 місяців з 4 вересня 2013 року по 31 березня 2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в обмін на обов'язок позичальника повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 0,001 % в місяць на суму залишку та в разі порушення виконання зобов'язання сплатити штраф в сумі 7621,29 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за вказаною Генеральною угодою, заборгованість за кредитним договором становить 25142,15 грн, з яких: 9953,50 грн заборгованість за кредитом; 2,70 грн заборгованість за процентами; 7564,66 грн - комісія та 7621,29 грн - штраф (а.с. 6).

Зменшуючи розмір заборгованості за кредитом на 8304,91 грн, суд послався на те, що вона стягнута судовим наказом, виданим 29 липня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що судовий наказ №20-Н-984/10 від 29 липня 2010 року охоплював заборгованість станом на 31 травня 2010 року, однак повне погашення вказаної заборгованості відбулось лише у 2013 році, тому продовжувалось нарахування процентів, комісій за кредитним договором від 15 квітня 2008 року. Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості укладена після виконання судового наказу та передбачала реструктуризацію боргу, який виник після 31 травня 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що 29 липня 2010 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» Тернопільський міськрайонний суд видав судовий наказ № 2-Н-984/10, яким з ОСОБА_1 стягнуто 8 304,91 гривень за кредитним договором № SAMDN2546 від 15.04.2008 року.

13 жовтня 2010 року державна виконавча служба Чортківського районного управління юстиції винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 22045042 на виконання судового наказу № 2-Н-984/10 від 29.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 8304,91 гривень заборгованості за договором кредиту.

30 вересня 2013 року державною виконавчою службою Чортківського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 22045042 по судовому наказу №2-н-984/10 від 29.07.2010 року в зв'язку з повною сплатою боргу ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи умови Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зменшив суму боргу за цією угодою на 8304,91 грн, оскільки після її укладення між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нею та вимогами чинного законодавства. Вказана угода підписана відповідачем та не оспорювалась ним.

Суд, відмовляючи у стягненні штрафу виходив з того, що нарахована сума 7561,66 грн є пенею, тому відповідач не може нести подвійну цивільно-правову відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов'язання.

Однак, висновок суду про те, вказана сума 7561,66 грн є пенею - помилковий, оскільки в розрахунку заборгованості зазначено, що це комісія, яка щомісячно нараховується у розмірі 398,14 грн, в той час як пеня нараховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день просрочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Крім цього, в розрахунку відсутня ставка пені.

За вказаних обставин, суд безпідставно відмовив у стягненні штрафу в сумі 7621,29 грн.

Таким чином стягненню підлягають заборгованість за кредитом, отриманим 4 вересня 2013 року, проценти за користування кредитом та штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Щодо стягнення комісії в сумі 7564,66 грн, колегія суддів виходить з наступного.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути цю суму, посилаючись на те, що відповідач за умовами Генеральної угоди приєднався до Умов і правил надання продукту кредитних карт (долучивши до матеріалів справи Умови і правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256), якими передбачена сплата комісії за обслуговування кредиту у відповідності з Тарифами банку/Пам'яткою клієнта.

В судовому засіданні представники сторін підтвердили, що відповідач не підписував Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Враховуючи те, що відповідач є слабкою стороною договору, не підписував Умов договору про надання банківських послуг та Тарифів банку, колегія суддів приходить до висновку, що у стягненні комісії за Генеральною угодою, укладеною сторонами 4 вересня 2013 року слід відмовити.

Вказівка у анкеті-заяві ОСОБА_1 про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг про ознайомлення з умовами та тарифами банку, а також погодження отримати їх шляхом розпечатки з сайту, зважаючи на положення ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не дає підстав для стягнення нарахованої позивачем комісії.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

За таких обставин рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково і стягнути з

ОСОБА_1 9953,50 грн заборгованості за кредитом від 4 вересня 2013 року, 2,70 грн заборгованості за процентами, 7621,29 грн штрафу, а всього 17577,49 грн та судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України,колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду від 29 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , рахунок № 3111, МФО №,50 грн заборгованість за кредитом, 2,70 грн заборгованість за процентами, 7621,29 грн штраф, що становить 17577,49 грн та 933,35 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська