АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Савченка Андрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба в справах дітей Деснянської районної м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Служба в справах дітей Деснянської районної м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Зазначала, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 25 березня 2005 року, який розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте після розірвання шлюбу відповідач зник з її життя та життя спільної дитини, не цікавиться дитиною, нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання та утримання дитини, не проявляє батьківської турботи, місцезнаходження відповідача позивачці невідоме.

Враховуючи вищенаведене, просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) (але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, починаючи з 02 червня 2016 року і до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу в частині вимог про позбавлення батьківських прав, а в частині вимог про стягнення аліментів покладався на розсуд суду, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, з 25 березня 2005 року по 11 жовтня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

З даних довідки, виданої ОСОБА_5 Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 28 листопада 2014 за № 59/23081 вбачається, що її колишній чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в розшуку за Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві по ОРС №10-1610 від 16 жовтня 2014 року, як безвісті зниклий (місце перебування невідоме з 04.09.2014) (а.с. 11).

З даних довідки Ф-3 від 20 жовтня 2015 року за № 254 та довідки № 256 від 20 жовтня 2015 року, виданих ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС ГРУП» вбачається, що власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, яка проживає за вказаною адресою без реєстрації, зареєстрований за вказаною адресою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12-13).

Комісією в складі: ОСОБА_7 - практичний психолог, ОСОБА_8 - класовод 4-В класу, ОСОБА_9 - голова б/к 4-В класу складно Акт Обстеження житлово-побутових умов проживання родини неповнолітньої ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2, затвердженого директором СШ-І-ІІІ ступенів № 277 Деснянського району м. Києва ОСОБА_12 від 26 січня 2016, відповідно висновку якого санітарний стан квартири добрий, створені належні умови для проживання та виховання дитини, мати добросовісно виконує свої обов'язки, батько з сім'єю не проживає (а.с. 14).

Відповідно до характеристики ОСОБА_11, учениці 4-В класу спеціалізованої школи І-ПІ ступенів № 277 Деснянського району м. Києва, остання проживає разом з матір'ю ОСОБА_5 у власній двокімнатній квартирі. Санітарний стан квартири добрий. Дитина має окреме місце для навчання та відпочинку. Забезпечена усім необхідним для розвитку та навчання (має форму, підручники, іграшки, комп'ютер тощо). Стосунки у родині добрі. Мати самостійно виховує доньку і добросовісно виконує свої обов'язки. Батько дитини з сім'єю не проживає та не бере участі у вихованні доньки (не спілкується з учителями, не забирає дитину додому, не бере участь у батьківських зборах) (а.с. 15).

Начальником Служби в справах дітей Деснянської РДА в м. Києві ОСОБА_13 затверджено Акт № 42 обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 від 27 січня 2016 року за адресою: АДРЕСА_3, відповідно до якого в квартирі за місцем проживання позивачки з неповнолітньою донькою, створені всі належні умови для розвитку дитини, стосунки, традиції в сім'ї теплі та доброзичливі (а.с. 16).

Згідно висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини, а враховуючи, що відповідач перебуває у розшуку як безвісті зниклий і його місце перебування невідоме з 04 вересня 2014 року, суд не може розцінювати невиконання обов'язків відповідача як ухилення від виховання дитини, оскільки позбавлений можливості встановити наявність винної поведінки відповідача, тобто саме свідоме нехтування ним своїх обов'язків, а також те, що відповідач не бере участь у вихованні дитини без поважних причин.

За наведених підстав, районний суд відмовив у позові про позбавлення батьківських прав й у відсутність доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі, стягнув з боржника аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини його доходів.

Колегія суддів вважає вищезазначені висновки районного суду законними й обґрунтованими.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 згаданої постанови встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Матеріалами справи не доведено умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, свідоме нехтування своїми правами.

З даних долученої до справи довідки № 59/23081 від 28 листопада 2014 року, виданої Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в розшуку з 16 жовтня 2014 року, як безвісті зниклий (місце перебування невідоме з 04.09.2014) (а.с. 11).

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутнім та того, що перебування відповідача у розшуку немає обмеження в часі, відмова суду в задоволенні вимог позивачки обмежує її право та не відповідає інтересам їх спільної дитини, колегія суддів визнає безпідставними.

При цьому, рішенням районного суду враховано право позивачки та інтереси їх спільної з відповідачем дитини, остільки судом встановлено розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 до її повноліття, а отже, забезпечені права та інтереси останньої.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини сторін у розмірі ј частини його заробітку (доходу).

При цьому, колегія суддів враховує й пояснення представника позивачки в суді апеляційної інстанції про фактичну згоду позивачки з рішенням суду в частині вимог про стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги на ухилення відповідача від виховання дитини без поважних причин ще задовго до оголошення його в розшук, - безпідставні, остільки носять голослівний характер й нічим не підтверджені.

В матеріалах справи відсутні відомості про неналежне виконання відповідачем обов'язків по вихованню дитини до оголошення його у розшук як безвісно відсутнього.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до часткового задоволення позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Савченка Андрія Юрійовича в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/3590/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10130/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.