Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Закропивного О.В., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Головного управління юстиції у Львівській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 24 березня 2003 року він придбав на прилюдних торгах квартиру АДРЕСА_1 вартістю 27 500 грн. Разом з тим, він був позбавлений можливості вселитися до квартири та користуватися нею за призначенням у зв'язку з тим, що попередній власник цієї квартири - ОСОБА_5 не була виселена. У 2003 році він звернувся до суду із позовною заявою про її виселення, однак цей позов не було вирішено, оскільки ОСОБА_5 оспорювала прилюдні торги із реалізації спірної квартири. За остаточним результатом розгляду вимог ОСОБА_5 судом визнано, що Відділ державної виконавчої служби Шевченківського району Львівського міського управління юстиції неправомірно провів реалізацію майна, порушуючи діючі норми законодавства України, торги визнано протиправними. За таких обставин, він втратив право на придбану квартиру, неправомірними діями виконавчої служби йому заподіяно майнову та моральну шкоду.

В процесі розгляду справи позивачем було подано зміни та доповнення до позовної заяви, остаточно ОСОБА_4 просив суд стягнути на його користь з Державної Казначейської Служби України, Головного управління юстиції в Львівській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Головного управління державного казначейства України у Львівській області моральну шкоду в розмірі 25 000 грн та майнову шкоду в розмірі 2 128 427 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто солідарно з Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Головного управління юстиції у Львівській області в користь ОСОБА_4 27 500 грн матеріальної шкоди. Вирішено питання про судові витрати. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині задоволення позову та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням РРР

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, апеляційний суд правильно встановив характер спірних правовідносин та норму, яка їх регулює, повно і всебічно дослідив обставини справи та виходив із того, що позивачем не було надано доказів, які б підтверджували ту обставину, що акт про прилюдні торги від 28 березня 2003 року та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в судовому порядку визнані недійсними. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що майнові права на цю квартиру ним на день розгляду справи судом втрачені внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (посадових або службових осіб цих органів) при здійсненні ними своїх повноважень.

Норми матеріального права судом застосовано правильно. Порушень процесуального закону не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року в незміненій при апеляційному розгляді справи частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

О.В. Закропивний

В.А. Черненко