АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи - Головне управління юстиції в м. Києві, Шоста Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2011 року по справі №2-89/11 за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2012 року в цій частині вказане рішення було залишено без змін. ОСОБА_5 був її чоловіком. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер. Оскільки на момент смерті зазначене рішення суду не набрало законної сили, останній не міг оформити право власності на 1/2 частину квартири. Згідно з заповітом від 01.04.2010 року ОСОБА_5 заповів все майно своїй дружині ОСОБА_3 Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіонової Л.І. від 26 грудня 2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, оскільки право власності зазначеної частини квартири не зареєстровано у встановленому порядку та у зв'язку з неможливістю позивачу надати правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Таким чином на сьогоднішній день у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності на 1/2 частину спірної квартири, тому вона змушена просити суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на зазначену 1/2 частину квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону . Зазначила, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, позивачем не надано доказів набуття ОСОБА_5 права власності на Ѕ частину квартири на дату його смерті, тому спірне майно не входить до складу спадкового майна. Враховуючи викладене, дія заповіту не розповсюджується на вказане майно, тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Крім того, ОСОБА_3 не є належним позивачем у справі, оскільки згідно з ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності, а відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 не є належними відповідачами у справі, оскільки відсутній факт порушення, оспорення або невизнання відповідачами права власності позивача на Ѕ частину квартири.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, грошові кошти, цінні папери і взагалі все те, що буде йому належати на день моєї смерті і на що він за законом матиме право, своїй дружині ОСОБА_7 (а.с.82 т.1)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2011 року по справі №2-89/11 було визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-9 т.1).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2012 року в цій частині зазначене вище рішення залишено без змін (а.с.10-11 т.1).

ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.13 т.1).

Після ухвалення вказаного рішення судом першої інстанції позивач по даній справі ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 16 серпня 2011 року. (а.с.14 т.1).

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори РадіоновоюЛ.І., на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., 01.04.2010 року, зареєстрованого у реєстрі №1106, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: автомобіля марки HONDA, модель CR-V, тип Легковий Універсал, рік випуску 2008, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.109 т.1).

Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори РадіоновоюЛ.І., на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., 01.04.2010 року, зареєстрованого у реєстрі №1106, спадкоємцем зазначеного майна в заповіті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: 1/2 частки будинку, розташованого в АДРЕСА_5 (а.с.125 т.1).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2012 року посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіоновою Л.І., на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., 01.04.2010 року зареєстрованого у реєстрі №1106, спадкоємцем зазначеного майна в заповіті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: земельної ділянки площею 0,1413 га., розташованої в АДРЕСА_6, кадастровий номер: НОМЕР_2 (а.с.125 т.1).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2012 року посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіоновою Л.І., що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., 01.04.2010 року зареєстрованого у реєстрі № 1106, спадкоємцем зазначеного майна в заповіті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: земельної ділянки площею 0,1200 га., розташованої в АДРЕСА_6, кадастровий номер: НОМЕР_3 (а.с.126 т.1).

28 листопада 2012 року позивач звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори РадіоновоїЛ.І. від 26 грудня 2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, оскільки право власності зазначеної частини квартири не зареєстровано у встановленому порядку та у зв'язку з неможливістю позивачем надати правовстановлюючі документи на спірну квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», треті особи - Головне управління юстиції, Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіонова Людмила Іванівна, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Відділ державної реєстрації речових прав на рухоме майно про визнання права власності на частину квартири відмовлено (а.с. 18-19, 38-41 т.1).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 року, у справі № 757/23956/13-ц в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третіх осіб - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіонової Л.І., про визнання заповіту від 01.04.2010 року недійсним відмовлено (а.с.205-208 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, суд першої інстанції виходив із того, що за спадкодавцем було в судовому порядку визнано право власності на 1/2 частину квартири, а тому на підставі рішення суду це право власності йому належало і відповідно повинно перейти до спадкоємця .

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26.05.2011 року за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ст..19 п.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації прав та їх обтяжень є судове рішення, що набрало законної сили.

Спадкодавцем не було зареєстровано право власності на 1/2 частину спірної квартири, оскільки він помер до набрання рішенням суду законної сили.

Однак, колегія суддів вважає, що право спадкодавця на зазначену 1/2 частину квартири він не набув на підставі рішення суду, а воно до нього перейшло в результаті виділу його ідеальної частки із спільного сумісного майна подружжя, а тому , незалежно від того, що він не зареєстрував це право, так як помер до набрання рішенням суду законної сили, це право на час смерті він мав, а відповідно воно ( право) в порядку спадкування за заповітом переходить до спадкоємця ОСОБА_3

Посилання апелянта на ту обставину, що позивач є неналежним позивачем , оскільки лише власник може пред'явити позов про визнання права власності на підставі ст.. 392 ЦК України, не може бути прийнято судом до уваги , оскільки позивач фактично прийняла спадщину і стала власником майна, що належало спадкодавцю на час його смерті, однак, у зв'язку із відсутністю право установчого документу вона змушена звертатися до суду із таким позовом.

Колегія суддів також не погоджується із доводами апелянта про те, що вона не оспорює право позивача на спадщину, оскільки її доводи спростовуються рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 року, у справі № 757/23956/13-ц, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третіх осіб - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори РадіоновоїЛ.І., про визнання заповіту від 01.04.2010 року недійсним відмовлено .

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їїпроголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :