УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_4 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору, за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі - ТОВ «АФ «Косівщинська») про стягнення з ТОВ АФ «Косівщинська» на її користь грошових коштів у зв'язку з неналежним виконанням договору оренди землі та його розірвання. Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ТОВ «АФ «Косівщинська» на її користь 2 197 грн 27 коп., з яких: заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 1 671 грн 14 коп.; 3 % річних в сумі 99 грн 99 коп.; інфляційні нарахування в сумі 426 грн 14 коп. Також просила суд розірвати договір оренди землі, укладений 06 січня 2005 року між нею та ТОВ «АФ «Косівщинська», стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн 20 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3,19 га на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. 06 січня 2005 року за договором оренди землі ОСОБА_4 передала вказану земельну ділянку в користування ТОВ «АФ «Косівщинська», однак у 2011 році відповідачем не було виконано умови договору по сплаті позивачеві орендної плати за землю. ОСОБА_4 вважає, що порушення з боку відповідача договірних зобов'язань тягне за собою розірвання договору оренди землі зі стягненням на її користь з товариства штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України. На підставі наведеного просила суд задовольнити її позовні вимоги.

ТОВ «АФ «Косівщинська» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 посилаючись на те, що ОСОБА_4 порушено умови вказаного вище договору оренди землі, укладеного з ТОВ «АФ «Косівщинська», а саме на підставі іншого договору від 15 січня 2011 року ОСОБА_4 передала належну їй земельну ділянку в оренду третій особі - ТОВ «Авіс-Україна». У відповідності з укладеним договором ТОВ «Авіс-Україна» обробляло земельну ділянку ОСОБА_4 протягом 2013-2014 років, а ТОВ «АФ «Косівщинська» було позбавлено такої можливості, внаслідок чого ТОВ «АФ «Косівщинська» понесло збитки, в тому числі збитки в розмірі 13 613 грн 26 коп. Оскільки ОСОБА_4 порушила умови укладеного між нею та ТОВ «АФ «Косівщинська» договору оренди землі і безпідставно отримала від ТОВ «АФ «Косівщинська» орендну плату за користування земельною ділянкою за той період, коли ТОВ «АФ «Косівщинська» не могло з вини ОСОБА_4 користуватися нею, позивач за зустрічним позовом просив суд розірвати вказаний вище договір оренди земельної ділянки укладений з ОСОБА_4, стягнути з останньої 1 443 грн 19 коп. виплаченої за 2013 рік орендної плати з урахуванням суми переплати, стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «АФ «Косівщинська» 13 613 грн 26 коп. збитків, а також судові витрати по справі.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року, в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «АФ «Косівщинська» просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «АФ «Косівщинська» і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову, в іншій частині судові рішення у справі залишити без змін.

У своїй касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_4 про розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного 06 січня 2005 року з ТОВ «АФ «Косівщинська», ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення таких позовних вимог, в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «АФ «Косівщинська» судові рішення у справі залишити без змін.

Касаційні скарги обґрунтовані порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційних скарг правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що ні первісні ні зустрічні позовні вимоги не є доведеними та обґрунтованими.

Такі висновки судів ґрунтуються на встановлених у справі обставинах. Зокрема, що ОСОБА_4 орендна плата за 2013 рік була виплачена ТОВ «АФ «Косівщинська» своєчасно і у повному обсязі, а орендна плата за 2011 і за 2012 роки була їй виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних збитків та пені (загальна сума переплати склала: 3 425 грн 78 коп. - 2 908 грн 38 коп. = 517 грн 40 коп.), що свідчить про безпідставність первісних позовних вимог про стягнення фактично виплаченої орендної плати за спірний період, а відповідно і для застосування до цих виплат положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отримавши повністю орендну плату за 2011-2013 роки, ОСОБА_4 протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року не зверталася до ТОВ «АФ «Косівщинська» чи до компетентних органів або суду із будь-якими запереченнями проти подальшого обробітку її земельної ділянки цим товариством. На день звернення з даним позовом її права фактично були відновлені, а договірні правовідносини продовжились, і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було. Суди дійшли висновків, що сам по собі лише факт систематичної несвоєчасної сплати орендної плати не може бути у даному випадку підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди, тому визнали первісні позовні вимоги ОСОБА_4 щодо розірвання договору оренди землі безпідставними.

Встановлено судами також, що позивачем за зустрічним позовом ТОВ «АФ «Косівщинська» не доведено, що товариство не обробляло та не могло обробляти протягом 2013-2014 років земельну ділянку ОСОБА_4, не доведено, що договір оренди спірної земельної ділянки від 15 січня 2011 року між ОСОБА_4 та третьою особою - ТОВ «Авіс-Україна» взагалі діяв та земельна ділянка використовувалася саме ТОВ «Авіс-Україна», а не ТОВ «АФ «Косівщинська»; не доведено реального розміру прибутку, який товариство могло було б отримати від обробітку спірної земельної ділянки (упущеної вигоди), а відтак суди дійшли висновків про безпідставність відповідних позовних вимог товариства.

Встановлено, що під час дії договору оренди, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «АФ «Косівщинська», 15 січня 2011 року ОСОБА_4 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Авіс-Україна», який був зареєстрований у державному реєстрі 28 грудня 2012 року (а. с. 127, 128).

Разом з тим, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року по справі за позовом ТОВ «АФ «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи: ТОВ «Авіс-Україна», ОСОБА_4 та ін., визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Авіс-Україна» та ОСОБА_4 (а. с. 84-86). Вказана постанова була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року і набрала законної сили (а. с. 87, 88).

Під час розгляду вказаної справи ТОВ «АФ «Косівщинська» надавало докази на підтвердження того факту, що саме воно обробляло спірну земельну ділянку ОСОБА_4 протягом 2013-2014 років, тобто докази, якими спростовуються доводи зустрічного позову у даній справі.

Касаційні скарги та наявні у матеріалах справи матеріали не спростовують висновків судів попередніх інстанцій: про недоведеність та безпідставність заявлених позивачами вимог; про існування між сторонами у справі договірних зобов'язань та відсутність правових підстав для їх розірвання в судовому порядку у обраний позивачами спосіб. За таких обставин, касаційні скарги підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська