Справа № 712/2-1798/2011
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Боднар О.В. та Ігнатюка Б.Ю.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Андращука Павла Адальбертовича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 04 березня 2016 р. за заявою Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

в с т а н о в и л а :

17.04.2015 р. Закарпатська обласна кредитна спілка «Бескид» (надалі - ЗОКС «Бескид») звернулася у суд із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

На обґрунтування зазначала, що 08.04.15 р. Ужгородський міськрайонний суд видав виконавчий лист про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЗОКС «Бескид» і в цього листа сплив термін подання до виконання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.03.16 р. заяву задоволено (а.с.72-73).

Апелянт просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні заяви. Доводить про порушення норм процесуального права. Указує, що рішення суду набуло законної сили після його оскарження в апеляційному суді 24.01.12 р., заяву про видачу виконавчого листа було подано тільки 24.12.14 р., а заява про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання подано 17.04.15 р. і поважних причин пропуску цього стоку заявник не навів. Заяви про видачу виконавчих листів подані 20.12.13 р., 07.02.14 р. і 24.15.14 р. до суду з пропуском строку, крім того, лише на заяві від 24.12.14 р. стоїть штамп суду про отримання заяви, а заяви від 11.01.13 р. і 31.05.13 р. не є заявами про видачу виконавчого листа.

Суд першої інстанції виходив із того, що обов'язковість виконання судового рішення і наведені заявником обставини, зокрема, отримання стягувачем виконавчих листів із виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.04.11 р. по справі № 2-1798/11 після закінчення строку для пред'явлення їх до виконання у зв'язку з невчасним повідомленням судом про результат розгляду справи та видачею цих виконавчих документів стягувачу за наявності його заяв про це, на думку суду є поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а тому такий підлягає поновленню.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 371 ЦПК України стягувач, який пропустив строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ або до суду за місцем виконання, а суд, у разі визнання причин пропуску поважними, може поновити його.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.04.11 р. ОСОБА_2 було подано заяву про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.04.11 р. Ухвалою суду від 19.08.11 р. заяву залишено без задоволення. 15.09.11 р. ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду, яку ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24.01.12 р. визнано неподаною і повернуто апелянту. Матеріали справи повернуто до суду першої інстанції 02.02.12 р.

14.01.13 р. та 31.05.13 р. заявник звертався до Ужгородського міськрайонного суду із заявами про надання інформації про хід справи. Згідно заяв, поданих до суду 20.12.13 р. та 10 10.02.14 заявник просив видати рішення суду та виконавчі листи по справі, а відповідно до заяви, поданої 24.12.14 р., заявник знову звернувся до суду з проханням видати рішення суду та виконавчі листи, зазначаючи, що до цього часу не отримував вказані документи.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчі листи по справі були видані судом лише 08.04.15 р. й отримані заявником 10.04.15 р., після чого заявник 17.04.15 р. звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ЗОКС «Бескид» не погашена, рішення суду залишається невиконаним, а тому виконавчий документ підлягає примусовому виконанню.

Доводи апелянта про те, що заяви про видачу виконавчих листів подані 20.12.13 р., 07.02.14 р. і 24.12.14 р. із пропуском строку і штамп суду про їх отримання є тільки на заяві від 24.12.14 р., а також те, що заяви від 11.01.13 р. і 31.05.13 р. про результати розгляду справи не є заявами про видачу виконавчих документів, не беруться до уваги та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки заява про видачу виконавчого листа подається в письмовій формі. В заяві зазначається найменування суду, до якого подається заява, найменування особи, яка подає заяву, рішення, на виконання якого заявник просить видати виконавчий лист, прохання особи, дата та підпис.

Звернення ЗОКС «Бескид» до суду з проханням отримання інформації про результат розгляду позовної заяви у справі № 2п-4894/10 свідчить про те, що в нього відсутнє остаточне рішення у цій справі, яке може бути підставою для звернення із заявою про видачу виконавчого листа.

Оскільки відмова в поновленні строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що є завершальною частиною розгляду цивільної справи, то суд, вирішуючи дане питання відповідно до практики Європейського суду, повинен ураховувати, що процесуальні обмеження не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та постановив законну ухвалу.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу адвоката Андращука Павла Адальбертовича відхилити.

2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 04 березня 2016 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: