АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/1520/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3107/16Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Гальонкіна С.А.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого 14.11.2007 року.

В обґрунтування заявленої вимоги позивачка стверджувала, що вона як донька померлого вважала за можливе звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у будь-який час, проте у нотаріальній конторі їй відмовили у прийнятті заяви у звязку з пропуском шестимісячного строку.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2016 року позов задоволений: визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого 14.11.2007 року ОСОБА_4 терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що висновки суду суперечать вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. Суд не залучив до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 та визнав поважною причину пропуску строку, не звернувши увагу на правові позиції Верховного Суду України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 1996 року ОСОБА_4 отримав право на земельну частку(пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Росія" розміром 3,33 га. без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10).

14 листопада 2007 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4), внаслідок чого згідно ч.1 ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина.

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7, 37-38).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області 05 липня 2016 року, на час смерті ОСОБА_4 з ним ніхто не проживав і не був зареєстрований за місцем його помешкання, заповіт від його імені у Мусіївській сільській раді не посвідчувався (а.с.8).

Спадкова справа на майно померлого відкрита у Хорольській нотаріальній конторі 31.03.2008 року за № 171/2008 на підставі заяви спадкоємця другої черги за законом ОСОБА_4, про прийняття спадщини, інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі відсутні (а.с.41)

Згідно листа Хорольської державної нотаріальної контори від 07.11.2016 року за № 1827/02-14 ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги і оскільки на час смерті ОСОБА_4 вона була малолітньою, то прийняла спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України (а.с.41)

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за законом чи за заповітом, але на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем. Позивачці відмовлено у прийнятті заяви і розяснено про необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини і у строк, визначений рішенням суду, подати заяву про прийняття спадщини(а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з необізнаності ОСОБА_3 в сфері законодавства про спадщину, а тому визнав причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з такого.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 вказувала, що не подала заяву про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний термін, тобто з 14.11.2007 року по 14.05.2008 року, оскільки вважала, що вона як донька може в будь-який час звернутись до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

На переконання колегії суддів незнання особою закону або його хибне тлумачення не може розцінюватися як об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій, спрямованих на набуття у власність спадкового майна, у розумінні положень ч.3 ст.1272 ЦК України.

Окрім того, розглянувши справу, суд першої інстанції не з'ясував наявність чи відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_4, не встановив коло спадкоємців, які звернулись із заявами про прийняття спадщини, і які отримали свідоцтва на спадщину, не встановив коло осіб, які прийняли чи відмовились від спадкування, не залучив до участі у справі інших спадкоємців, чим порушив їх права та інтереси з огляду на те, що у разі встановлення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини буде зменшено обсяг спадкового майна після померлого. Тобто, оскаржуваним рішенням суду про встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі.

Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України зі змінами, внесеними Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ, виключено можливість суду апеляційної інстанції скасувати рішення у разі не залучення особи до участі у справі і вирішення судом першої інстанції питання про права та обов'язки такої особи, з направленням справи на новий розгляд.

При цьому, апеляційний суд законодавчо не наділено правом залучити на стадії апеляційного провадження таку особу до участі у справі, вирішити спір відносно її прав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Керуючись ст.303, ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.314, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов