Справа № 161/5665/15-ц Провадження № 22-ц/773/686/16 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Категорія: 27 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря - Перебойчука Р.В.,

представника позивача - Гончарової Л.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення кредитного боргу,

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «БМ Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення кредитного боргу та звернення стягнення на заставлене майно покликаючись на те, що 06.03.2008 року між ТзОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 4/33/060308, відповідно до умов якого останній отримав на умовах поворотності та платності грошові кошти в розмірі 99840,87 доларів США під 15,57% річних строком до 05.03.2018 року на споживчі потреби. Надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки від 06.03.2008 року. 06.03.2008 року між ТзОВ «БМ Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4/32/060308, відповідно до умов якого остання отримала на умовах поворотності та платності грошові кошти в розмірі 99867,66 доларів США під 15,26 % річних строком до 05.03.2018 року на споживчі потреби.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами 06.03.2008 року між банком та ТзОВ «Волинькомунпостач» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1490, відповідно до умов якого, банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: комплекс будівель і споруд, який в цілому складається з будівлі контори № 1 загальною площею 543,2 кв.м., будівлі складу № 2 загальною площею 379,0 кв.м., будівлі складу № 3 літер Г-1 загальною площею 443,0 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.03.2012 року стягнуто з відповідача ОСОБА_4 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/33/060308 від 06.03.2008 року станом на 20.09.2011 року в розмірі 946025,11 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.05.2012 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року станом на 20.09.2011 року в розмірі 910066,16 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.12.2013 року стягнуто в користь ПАТ «БМ Банк» з відповідача ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 4/33/060308 від 06.03.2008 року в розмірі 22173,84 грн., що виникла за період з 20.09.2011 року по 10.07.2012 року, та з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року в розмірі 21751,61 грн., що виникла за період з 20.09.2011 року по 10.07.2012 року та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 4/33/060308 від 06.03.2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» та ОСОБА_4, та за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» та ОСОБА_2, яка в загальному станом на 10.07.2012 року складає 2137605,47 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Договору іпотеки від 06.03.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинькомунпостач», а саме на: нерухоме майно комплекс будівель і споруд, який в цілому складається з: будівлі контори № 1, загальною площею 543,2 кв.м., будівлі складу № 2 загальною площею 379,0 кв.м., будівлі складу № 3, загальною площею 433,0 кв.м., що розташований за адресою: Волинська область, АДРЕСА_1, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинькомунпостач»; визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання вищевказаних рішень до банку не надходило коштів ні від боржників, ні від органів виконавчої служби.

Станом на 07.04.2015 року заборгованість ОСОБА_4 складає в цілому 196713,99 доларів США, що в еквіваленті становить 4612454,23 грн. Заборгованість, що підлягає до стягнення з ОСОБА_4 за кредитним договором № 4/33/060308 від 06.03.2008 року станом на 07.04.2015 року становить 3677913,96 грн. (4612454,23 грн. - 934540,27 грн.).

Станом на 07.04.2015 року заборгованість ОСОБА_2 складає в цілому 190309,62 доларів США, що в еквіваленті становить 4462287,67 грн. Заборгованість, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року станом на 07.04.2015 року становить 3559015,73 грн. (4462287,67 грн. - 903271,94 грн.).

Разом сума заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 4/33/060308 від 06.03.2008 року та ОСОБА_2 за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року станом на 07.04.2015 року становить 7236929,69 грн. (3677913,96 грн. + 3559015,73 грн.).

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 новоутворену заборгованість. В рахунок погашення боргу відповідачами за кредитним договором № 4/33/060308 від 06.03.2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» та ОСОБА_4, та за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» та ОСОБА_2, яка в загальному за період з 10.07.2012 року по 07.04.2015 року складає 7057667,03 грн., просив звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Договору іпотеки від 06.03.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волинькомунпостач», а саме на: нерухоме майно комплекс будівель і споруд, який в цілому складається з: будівлі контори № 1, загальною площею 543,2 кв.м., будівлі складу № 2 загальною площею 379,0 кв.м., будівлі складу № 3 , загальною площею 433,0 кв.м., що розташований за адресою: Волинська область, АДРЕСА_1, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинькомунпостач».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «БМ Банк» до ТзОВ «Волинькомунпостач» про звернення стягнення на предмет іпотеки , а саме на нерухоме майно комплекс будівель і споруд, який в цілому складається з: будівлі контори № 1, загальною площею 543,2 кв.м., будівлі складу № 2 загальною площею 379,0 кв.м., будівлі складу № 3 , загальною площею 433,0 кв.м., що розташований за адресою: Волинська область, АДРЕСА_1, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинькомунпостач» - закрито.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення кредитного боргу та звернення стягнення на заставлене майно задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/33/060308 від 06.03.2008 року, що виникла за період з 10.07.2012 року по 07.04.2015 року в розмірі 3677913,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року, що виникла за період з 10.07.2012 року по 07.04.2015 року в розмірі 3559015,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 в користь ПАТ «БМ Банк» 3 654,00 грн. судового збору по 1827,00 грн. з кожного.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на незаконність рішення суду із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що після вступу в силу судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується, і з цього моменту банк втрачає право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, та не має права стягувати заборгованість за кредитним договором.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача Гончарова Л.О. апеляційну скаргу заперечила, оскільки вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили свої зобов'язання за кредитним договором, а тому повинні платити як тіло кредиту, так і штрафні санкції.

Так як апеляційну скаргу подав представник відповідача ОСОБА_2 і оскаржується рішення тільки в цій частині, то відповідно апеляційним судом переглядається рішення суду першої інстанції тільки в цій частині.

А тому з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.03.2008 року між ТзОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4/32/060308, відповідно до умов якого остання отримала на умовах поворотності та платності грошові кошти в розмірі 99 867,66 доларів США під 15,26 % річних строком до 05.03.2018 року на споживчі потреби (а.с. 34-59). Надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки від 06.03.2008 року (а.с. 64).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.05.2012 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року станом на 20.09.2011 року в розмірі 910 066,16 грн. (а.с. 125-127).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.12.2013 року стягнуто в користь ПАТ «БМ Банк» з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року в розмірі 21751,61 грн., що виникла за період з 20.09.2011 року по 10.07.2012 року і складається з відсотків та пені (а.с. ).

Отже із матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.05.2012 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 всю суму боргу з врахуванням тіла кредиту станом на 20.09.2011 року. Станом на 10.07.2012 року рішенням цього ж суду від 17.12.2013 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто заборговані відсотки та пеня.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже відповідно до вимог чинного законодавства зобов'язання припиняються виконанням цих же зобов'язань, а не закінченням строку договору.У ст. 611 ЦК України вказано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У договорі, укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, у частині 1 додаткового договору № 1 від 23.09.2009 року встановлено, що процентна ставка з 01.09.2010 року по 05.03.2018 року становить 15.26 %. У п.п. 3.4 та 3.5 частини № 2 кредитного договору встановлений порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом. У п. 8.1 передбачено, що при порушені строків погашення кредиту або сплати процентів за користування кредитом Позичальник додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день простроченого платежу.

У відповідності до ч. 1 і 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст..1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором.

Виходячи із встановлених обставин справи, системного аналізу ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, умов кредитного договору колегія суддів вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом, пеня підлягають стягненню у межах строку позовної давності.

Таку правову позицію вказано і в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року, від 02.12.2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, з відповідачів на користь банку підлягають стягненню і прострочена заборгованість за процентами, і пеня за несвоєчасне погашення процентів, і пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, порушуючи умови кредитного договору № 4/32/060308, свої зобов'язання за договором належним чином не виконувала. Ухваленні відносно неї рішення судів як від 08.05.2012 року, так і від 17.12.2013 року не виконанні.

З наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що не сплачене тіло кредиту на період з 11.07.2012 року по 06.04.2015 року становить 97 365. 28 доларів США. За весь період сума кредиту не проплачувалася. Розмір процентів за цей же період становить 967 727.25 грн. Розмір пені за порушення строку сплати процентів та порушення строку сплати кредиту становить відповідно 232 328.32 грн. та 352 742.52 грн.

Враховуючи вимоги чинного законодавства колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з відповідача в користь позивача підлягають саме ці вказані суми, а саме проценти в сумі 967 727.25 грн. і пеня на суму 232 328.32 грн. та 352 742.52 грн., яка разом становить 1 552 798.09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У абзаці 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Судом встановлено, що тіло кредиту за позовом ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2 було стягнуто за рішенням Луцького міськрайонного суду від 08.05.2012 року. Отже ця вимога вже була предметом розгляду суду першої інстанції і в цій частині позову слід відмовити, оскільки суперечить встановленим нормам матеріального права.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3, що банк втрачає право на нарахування процентів та штрафних санкцій, оскільки в законну силу вступило рішення суду про дострокове стягнення як тіла кредиту, так і процентів і пені безпідставні, оскільки суперечать вимогам матеріального права та висловленій позиції з тих норм права Верховним Судом України. Колегія суддів вважає, що представник відповідача судову практику коментує у своєму розумінні.

Судом встановлено, що позивачем не пропущено строки позовної давності, оскільки відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є частина вимог, право на яку має позивач.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся у встановлені ст. 257 ЦК України строки позовної давності.

Отже в цій частині доводи апеляційної скарги суперечать вимогам матеріального права і нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки проведена відповідно до вимог закону.

Заперечення представника відповідача щодо приєднання до матеріалів справи розрахунку кредитної заборгованості, оскільки вважає, що цей розрахунок не може братися до уваги так як долучений з порушенням вимог закону, не відповідають вимогам закону, оскільки даний розрахунок проведений позивачем на суму позовних вимог, які вказані у позовній заяві.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже із ПАТ «БМ Банк» в користь ОСОБА_2 слід стягнути 3776.23 грн. сплаченого судового збору, з ОСОБА_2 в користь ПАТ «БМ Банк» - 3719.89 грн. (2922.77 + 797.12) сплаченого судового збору.

При ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував вимоги чинного законодавства і ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, що згідно із ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 88ЦПК України, ст. 257, 264, 509, 525, 526, 527, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 17 березня 2016 року в даній справі в частині задоволльнення позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/32/060308 від 06.03.2008 року, що виникла за період з 10.07.2012 року по 07.04.2015 року в розмірі 1 552 798.09 грн., яка складається із 967 727.25 грн. відсотків за кредитом, 232 328.32 грн. пені за порушення сплати відсотків, 352 742.52 грн. пені за порушення строку сплати кредиту.

В решті позовних вимог ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «БМ Банк» в користь ОСОБА_2 3776.23 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути зОСОБА_2 в користьпублічного акціонерного товариства «БМ Банк» 3719.89 грн. (2922.77 + 797.12) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: