АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісматеріали» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Будсервісматеріали» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову Товариство зазначало, що у відповідності до вимог Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ від 22.01.1996р. № 115, Товариство здійснює обслуговування підземної автостоянки по бульвару Л. Українки,23 в Печерському районі м. Києва. 04.12.2014 між Товариством та відповідачем укладено договір про надання послуг по зберіганню транспортного засобу на автостоянці, відповідно до умов якого позивач надає послуги по зберіганню транспортного засобу відповідача на території автопаркінгу, а відповідач відповідно сплачує позивачу плату за отримані послуги у розмірі 2500 грн. на місяць, не пізніше 5-го числа поточного місяця. Проте, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.07.2015 складає 12500 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Будсервісматеріали» суми боргу в розмірі 12500 грн., неустойки у вигляді пені в розмірі 1881,99 грн., 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 94,32 грн., інфляційну складову боргу в сумі 1175 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Будсервісматеріали» суму боргу в розмірі 12500 грн., неустойку у вигляді пені в розмірі 1881,99 грн., 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 94,32 грн., інфляційну складову боргу в сумі 1175 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ТОВ «Будсервісматеріали» здійснює обслуговування підземної автостоянки по бульвару Л.Українки,23 в Печерському районі м. Києві.

04.12.2014 р. між сторонами було укладено договір № 04-12-25А/ЛУ23 про надання послуг по зберіганню на вказаній підземній автостоянці транспортного засобу - автомобіля, належного відповідачу.

Відповідно до п.1.1 договору позивач надає послуги по зберіганню транспортного засобу відповідача на території автопаркінгу у відповідності до вимог Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою КМУ від 22.01.1996 № 115, а відповідач сплачує позивачу плату за отримані послуги на умовах, визначених договором.

Згідно з п.3.2 договору, вартість послуг які надаються позивачем на умовах договору, становить 2500 грн. на місяць.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що оплата здійснюється замовником у національній валюті України в касу або на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 5-го числа поточного місяця.

Відповідно до п.4.4 договору при несвоєчасному, пізніше 2 (двох) діб, внесенні платні, замовник сплачує виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

По справі встановлено, що починаючи з березня 2015 року відповідач ОСОБА_2 не здійснював оплату за надані послуги, внаслідок чого станом на 10 липня 2015 року у нього утворилась заборгованість в сумі 12 500 грн.

Суд прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення зазначеної суми з відповідача з урахуванням неустойки у вигляді пені в розмірі 1881,99 грн., 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 94,32 грн., інфляційної складової боргу в сумі 1175 грн.

Вказаний розрахунок заборгованості сумнівів не викликає, оскільки належним чином не спростований у судовому засіданні представником відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір між сторонам було укладено лише на три місяці, а саме: грудень -2014 року, січень 2015 року та лютий 2015 року, за які відповідач належним чином виконав свої зобов'язання, оплативши свої послуги у передбачений строк, колегія суддів не може прийняти до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що договір укладений на строк три місяці з 04 грудня 2014 року по 03 березня 2015 року включно.

У разі відсутності письмової згоди однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за одну добу до закінчення строку його дії, дія цього договору буде щоразу продовжуватись на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, та на строк 3(три) місяці без обмеження кількості пролонгацій (п.6.3 договору).

Відповідачем не надано суду будь-яких належних доказів про те, що він у відповідності до п.6.3 договору звертався до відповідача із письмовою заявою про розірвання договору від 04.12.2014 № 04-12-25А/ЛУ23 про надання послуг по зберіганню транспортного засобу на автостоянці, а тому в силу ст. 204 ЦК України договір є чинним.

Із пояснень представника позивача видно, що за відповідачем зберігалося місце на автостоянці у відповідності з умовами договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведений факт надання відповідачу послуг по зберіганню транспортного засобу відповідача на території автопаркінгу, а саме: не наданий журнал обліку транспортних засобів, касова книга, книга скарг та пропозицій, також не можуть бути прийняті до уваги.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції представник Товариства, що працівниками Товариства ведеться журнал в'їзду та виїзду транспортних засобів з автостоянки, проте відповідач за весь час користування автостоянкою жодного разу в даному журналі не розписувався, оскільки не виявляв такого бажання. При цьому вказував, що працівник автостоянки не має права змушувати користувача автостоянки здійснювати підпис у вказаному журналі, оскільки внесення запису та підпису в цьому журналі є правом особи.

Дані доводи представника позивача не спростовані відповідачем ОСОБА_2

Крім того, відповідачем не надано суду належних та переконливих доказів того, що він не користувався послугами позивача по зберіганню свого автомобіля на вказаній підземній автостоянці в період з 04.03.2015 р. по 10.07.2015 р.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог ТОВ «Будсервісматеріали», обґрунтовано стягнувши з ОСОБА_2 на користь позивача суму боргу в розмірі 12 500 грн., неустойку у вигляді пені в розмірі 1881,99 грн., 3% річних з простроченої суми боргу в розмірі 94,32 грн., інфляційну складову боргу в сумі 1175 грн.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року -залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: