Справа № 579/505/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2016 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: судді Сірої Г.І.,

за участі секретарів судового засідання Сергієнко Ж.М., Сірої С.І.,

з участю: представника позивача - адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду 18.03.2016 року з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_5. На момент смерті батько проживав разом з дружиною ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1. На момент смерті батька він також був зареєстрований разом з ним у зазначеній квартирі. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якої входила і квартира, власниками якої були його батьки. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 була дружина батька, а його мати ОСОБА_6, він та його брат ОСОБА_7.

Ще за життя батько бажав, щоб належна йому з матір'ю квартира дісталась їм з братом. Вони домовлялись, що, оскільки у нього немає іншого житла, то він буде проживати у квартирі, а брату виплатить вартість успадкованої ним частки. Будь-яких письмових розпоряджень на момент смерті батько не залишав. В зв'язку з цим після смерті батька, він, як його спадкоємець за законом, мав намір прийняти спадщину, до якої входила належна батьку частина квартири.

Через декілька днів після смерті батька до нього звернувся його брат з питання прийняття спадщини і повідомив, що він повинен подати відповідну заяву до приватного нотаріуса Котлубай Н.В. Вибір нотаріуса обгрунтував дешевизною послуги в порівнянні з іншими нотаріусами. При цьому брат його вмовив відмовитись від права на спадщину після смерті батька на користь матері і пояснив, що так в подальшому буде простіше переоформити квартиру у разі смерті матері. Брат пояснював, що, оскільки вони вдвох є єдиними спадкоємцями після смерті матері, то немає необхідності зараз оформляти спадщину після батька. Також повідомив, що домовився з нотаріусом про виїзд додому до матері для складення нею заповіту. В цей же день він відвідав приватного нотаріуса Котлубай Н.В. і подав заяву про відмову від спадщини, що відкрилась після смерті батька. Після цього вони разом з нотаріусом поїхали за місцем проживання матері, де вона склала заповіт на їхню з братом користь. Все це відбувалось у січні 2014 року. На той час відносини у нього з матір'ю та братом були гарні і він їм повністю довіряв та прислухався до їх порад.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_6. Після смерті матері він звернувся до брата з питання оформлення спадкових прав на належне покійній майно, оскільки нею у січні 2014 року було складено заповіт на їхню з братом користь. В результаті розмови він дізнався, що їхня мати, ОСОБА_6, у серпні 2014 року склала новий заповіт, згідно з яким заповідала все належне їй майно своєму онуку - сину брата, ОСОБА_2.

На сьогодні він розуміє, що свою заяву про відмову від заповіту він вчинив під впливом помилки, оскільки вважав, що з відмовою від спадщини батька на користь матері він не позбавляється в подальшому права спадкувати цю частку.

На підставі викладеного, позивач, посилаючись на ст.ст. 203, 229 ЦК України, просить визнати недійсною складену на користь матері ОСОБА_6 його відмову від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті бутька ОСОБА_5, подану до приватного нотаріуса Кролевецького нотаріального округу Котлубай Наталії Вячеславівни у січні 2014 року.

В судовому засіданні 16.05.52016 року позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і, даючи показання в судовому засіданні як свідок, в обгрунтування своїх вимог посилався на те, що фактично, підписуючи заяву у нотаріуса 14.01.2014 року, він не ознайомлювався з текстом заяви, наслідки такої заяви йому не були роз'яснені і нотаріусом. Він підписав заяву, довіряючи брату, який має юридичну освіту, а також враховуючи і позицію матері на той час, яка склала заповіт на їх з братом користь. Детальної консультації у юриста він не отримав, оскільки знаходився на роботі в м. Києві; по приїзду додому (три дні через три) доглядав за матір'ю. Коли у нього виникли сумніви щодо чесності поведінки брата в питанні оформлення квартири батьків, він звернувся до нотаріуса Котлубай Н.В. з приводу того, чи не змінила мати заповіту, однак йому було відмовлено в наданні таких даних з посиланням на таємницю нотаріальної дії. Починаючи з літа 2014 року, його стали не пускати в квартиру матері, він не завжди міг попасти в квартиру. Вважає, що він, помиляючись про юридичну суть поданої 14.01.2014 року заяви про відмову від спадщини після смерті батька, знаходився під впливом обману з боку брата, який був заінтересований у написанні ним цієї заяви, а в подальшому певним чином вплинув і на позицію матері щодо складання нового заповіту, тому просить визнати недійсною його заяву від 14.01.2014 року про відмову від спадщини після смерті батька, як таку, що подану внаслідок його помилки щодо її юридичних наслідків (а.с.79-82).

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи в його відсутність (а.с.84).

Представник позивача позов підтримала в повному обсязі, вважаючи, що ОСОБА_4 14.01.2014 року подав заяву про відмову від спадщини після смерті батька під впливом помилки, не розуміючи наслідків такої дії, повіривши брату про те, що в подальшому легше і дешевше буде оформити спадщину на квартиру після смерті матері на двох. Його відмова була пов'язана з фактом складання матір'ю того ж дня заповіту на його та брата користь та безмежною довірою старшому брату, який має юридичну освіту і саме який запропонував відмовитися від спадщини. В подальшому він вчиняв дії за погодженням з братом та матір'ю, зокрема, що стосується догляду за матір'ю, протягом шести місяців після смерті батька. Саме після спливу шести місяців стосунки між братами погіршилися, що свідчить про те, що посилання позивача на заінтересованість ОСОБА_7 у відмові ОСОБА_4 від спадщини після батька мала місце. ОСОБА_4 також помилявся щодо майбутнього прийняття спадщини після смерті матері, але вже без врахування спадщини після батька. Внутрішня воля ОСОБА_4 при підписанні заяви у нотаріуса була направлена не на те, щоб відмовитися взагалі від квартири батьків як спадщини. а на те, щоб оформити її на двох з братом після смерті матері. Помилка щодо наслідків заяви від 14.01.2014 року стала зрозуміла позивачу лише після того, як йому стало відомо про заповіт на користь відповідача. Тому вона просить задовольнити вимоги ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та просить суд відмовити у його задоволенні у зв'язку з наступним.

У серпні 2014 року його бабуся ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого заповідала йому все своє майно. Про наявність цього заповіту він дізнався вже після її смерті. Влітку 2014 року він приїхав в м. Кролевець, став проживати з бабусею, оскільки вона потребувала постійного догляду. До цього за нею доглядали як його батько з матір'ю, так і ОСОБА_4 з дружиною та її матір'ю. Однак стосунки бабусі з ОСОБА_4 погіршилися, вона часто просила не пускати ОСОБА_4 в квартиру, оскільки він на неї підвищував голос і стан бабусі погіршувався. З жовтня 2014 року він отримував соціальну допомогу по догляду за бабусею; останні місяці бабусю доглядав він та його батьки. Ніякого відношення до подання ОСОБА_4 заяви про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 він не має.

На його думку, поведінка ОСОБА_4 стала причиною того, що бабуся змінила заповіт на його, ОСОБА_2, користь.

Представник відповідача ОСОБА_3, підтримавши позицію свого довірителя, посилається в обгрунтування своїх заперечень проти позову на те, що позов ОСОБА_4 надуманий. Раніше ОСОБА_4 звертався до суду, оспорюючи заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, однак залишив його без розгляду. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 була домовленість про оформлення спадщини на квартиру батьків. Немає нічого протиправного в тому, що було прийнято рішення про те, що від спадщини після батька вони відмовляються на користь матері, а після матері оформлять спадщину на двох, оскільки це була квартира їх батьків, мати висловила бажання бути власником всієї квартири до смерті. Ніякого обману з боку ОСОБА_9 не було. Наслідки відмови від спадщини були роз'яснені позивачу, вони зазначені у тексті заяви. Те, що ОСОБА_6 змінила свою волю, склавши заповіт на користь ОСОБА_2, ні від кого не залежало, це було її бажанням та правом. Як вбачається з встановлених в суді обставин, це вона зробила фактично у зв'язку з поведінкою позивача, який не дотримувався умов догляду за матір'ю, його ставлення до матері погіршилося після смерті батька, останні місяці її життя за нею доглядали відповідач та його батьки. Заява позивачем нотаріусу подана добровільно, без будь-якого тиску. У нього було достатньо часу усвідомити її зміст, змінити її, проконсультувавшись у нотаріуса чи іншого юриста, протягом шести місяців з дня смерті батька. Ніякого обману з боку відповідача чи членів його сім'ї не було. Посилка в юридичних наслідках своїх дій внаслідок недбальства з боку самого позивача не може бути підставою для визнання поданої ним заяви нотаріусу недійсною.

Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, а також показання свідків, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Кролевець Сумської області помер ОСОБА_5 (а.с.8). Після його смерті відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне йому майно.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.78) інформація щодо заповіту, посвідченого від імені ОСОБА_5 в Спадковому реєстрі відсутня.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Тому спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом померлого ОСОБА_5 були: його дружина ОСОБА_6 (а.с.59, 60), його сини ОСОБА_4 (а.с.7) та ОСОБА_7 (а.с.63, 64).

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Кролевецької районного нотаріального округу Котлубай Н.В. 14.01.2014 року була заведена спадкова справа №3/2014. Заяву про прийняття спадщини за законом подала дружина померлого ОСОБА_6 (а.с.58). Сини померлого - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відмовились від належної їм частки у спадковому майні на користь дружини померлого ОСОБА_6 (а.с.38, 62).

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 була дружина померлого ОСОБА_6.

14 січня 2014 року ОСОБА_6 вчинила заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.39, 40).

21 серпня 2014 року ОСОБА_6 було складено новий заповіт, за яким вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_2 (а.с.23).

Згідно ч.2, ч.3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Кролевець Сумської області ОСОБА_6 померла (а.с.9), відкрилась спадщина на належне їй майно, в т.ч. на квартиру АДРЕСА_1

Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу Сніди Т.В. (а.с.41) на підставі поданої заяви №1 від 12 січня 2015 року ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 була заведена спадкова справа №01/2015. На даний час єдиним спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2. Заповіт ОСОБА_6 посвідчено нею, приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Снідою Т.В., в присутності двох свідків 21.08.2014 року за реєстровим №1345. Інші особи після смерті ОСОБА_6, в тому числі спадкоємці за законом, за заповітом, за заповідальним розпорядженням, до нотаріуса з заявами про прийняття та відмову від спадкових прав та видачу їм свідоцтв про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6 на даний час не зверталися.

Вказане свідчить, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом, якому у відповідності до положень ст.1268 ЦК України належить спадщина померлої ОСОБА_6

За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Приватний нотаріус Котлубай Н.В., будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що 06.01.2014 року відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_5 14.01.2014 року на підставі заяви ОСОБА_6 була заведена спадкова справа. Заяви від синів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були надруковані в день звернення на комп'ютері. При підписанні заяв обом роз'яснювався зміст с.1268 ЦК України щодо прийняття спадщини, ст.1270 ЦК України щодо строків для прийняття спадщини, ст.1273 ЦК України щодо права на відмову від прийняття спадщини, ст.1274 ЦК України щодо права на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи, ст.1275 ЦК України щодо правових наслідків відмови від прийняття спадщини. За проханням сторони вона додатково роз'яснює положення зазначених статей. Деталі обставин подання 14.01.2014 року заяв про відмову від спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вона не пам'ятає, однак, виходячи з даних поданих заяв, вона стверджує, що до приходу вказаних осіб вона не мала можливості скласти заяви, так як в них вказані паспортні дані осіб, ІПН зазначених осіб, тому вони самі повідомили їй, яку заяву вони мають намір подати, після чого нею були виготовлені заяви. Зміст заяви є типовим для вчинення зазначеної нотаріальної дії. Вона нікого не вмовляла на підписання такої заяви, це було особисте волевиявлення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Цього ж дня за місцем проживання ОСОБА_6 нею було посвідчено заповіт на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що не було таємницею для вказаних осіб.

Також пояснила, що після 06.07.2016 року ОСОБА_4 приходив до неї та запитував, чи немає нового заповіту від ОСОБА_6 Вона пояснила, що за життя спадкодавця ОСОБА_6 вона не має права розголошувати таку інформацію.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ніякого тиску з його боку на ОСОБА_4 стосовно підписання заяви про відмову від спадщини на користь матері ОСОБА_6 після смерті батька він не здійснював, в нього не було зацікавленості ввести брата в оману. Ще за життя батька була розмова про те, що після смерті батьків квартира буде поділена між ним та братом порівну. при цьому в квартирі житиме ОСОБА_4, а йому буде сплачена грошова компенсація за належну йому частину в квартирі. Після смерті батька мати висловила бажання бути власником квартири до смерті. а після смерті залишити квартиру на двох синів, тобто йому та ОСОБА_4 Звернувшись до нотаріуса Котлубай Н.В., він дізнався, що йому та брату після батька належить по 1/6 частині в квартирі, а щоб не дробити частки в квартирі та діяти за волею матері можливо відмовитися від спадщини на користь матері, а після її смерті оформити квартиру на двох. Він повідомив брату волю матері та можливість такого оформлення квартири брату, на що він погодився. Тому 14.01.2014 року вони звернулися до нотаріуса і подали заяву про відмову від спадщини на користь матері. Ніякого тиску чи обману з його боку не було щодо брата. Розмова про те, що дешевше одразу оформити квартиру на двох була, але це відповідає дійсності, оскільки при оформленні спадщини після батька, а потім після матері двічі треба платити за послуги нотаріуса, ніякого обману в цьому не було. Того ж дня мати оформила заповіт на їх користь. За домовленістю з братом вони після смерті батька стали доглядати за матір'ю, в чому їм допомагали члени їх сімей. Свідок також пояснив, що стосунки у нього з братом ОСОБА_4 завжди були гарні, він допоміг йому працевлаштуватися, вони працювали разом в м.Києві.

Однак після смерті батька змінилося ставлення брата до матері. На його думку, це сталося з тієї причини, що мати перестала давати брату гроші на оплату житла, яке той винаймав. До смерті батька йому давали по 500грн. щомісяця, а після його смерті мати не змогла надавати йому ці кошти. Брат став бувати в матері нетривалий час, а їй необхідне було спілкування; він став грубити їй, після чого мати хвилювалася, що привело до того, що мати стала просити не пускати брата до неї. Влітку 2014 року брат залишив матір безпомічну в квартирі, про що повідомив його і лише члени його сім'ї викликали "швидку" та доставили матір в лікарню. Ще раніше у брата були до нього претензії з приводу використання коштів з картки батька і він передав картку брата, намагаючись уникнути будь-яких з ним конфліктів. Це мало місце до 6 місяців після смерті батька. Вважає, що брат мав можливість при зміні своєї думки щодо прийняття спадщини після смерті батька подати заяву про прийняття спадщини, для цього не було жодних перепон; про це говорила і нотаріус при прийнятті заяви. У зв'язку з тим. що ОСОБА_4 став неналежно відноситися до догляду за матір'ю, його дружина та матір взагалі перестали ходити до неї, на його прохання влітку 2014 року приїхав з Києва його син ОСОБА_11, який став жити з бабусею, доглядати за нею; він оформив документи по догляду за бабусею. Оформлення заповіту на користь його сина було волею матері і, як він, так і його син, не впливали на її волю в цьому питанні.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 в суді підтвердили, що влітку 2014 року стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 погіршилися, догляд за нею здійснював ОСОБА_2 разом з батьками. В їх присутності ОСОБА_6 висловлювала образу щодо поведінки сина, в тому числі з приводу того, що він продав свою квартиру. Свідки також пояснили, що ОСОБА_4 останнім часом рідко бував у матері, частіше там бував відповідач та його батьки.

Згідно із ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Проаналізувавши пояснення приватного нотаріуса Котлубай Н.В., свідка ОСОБА_7, позивача ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що при підписанні ОСОБА_4 заяви про відмову від спадщини на користь матері ОСОБА_6 після смерті батька на позивача стороннього впливу не відбувалось, це було його добровільним бажанням та волевиявленням. Крім того в заяві від 14.01.2014 року від імені ОСОБА_4, яка зберігається в матеріалах спадкової справи №3/2014, зазначено, що йому нотаріусом роз'яснено, що його відмова є безумовною та беззастережною і може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, також роз'яснено зміст ст.ст.1268, 1270, 1273, 1274, 1275 ЦК України. Заява підписана ОСОБА_4

За правилами ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що відповідно до статей 229-230 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа, на підтвердження своїх вимог повинна довести, що така помилка мала місце, а також вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання, або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину,і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону, чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, враховуючи вищевикладені пояснення сторін, свідків, надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач, зокрема, юридична необізнаність, незнання закону, неправильне його тлумачення, що стосується юридичних наслідків заяви про відмову від спадщини, не можуть бути визнані підставою для визнання вчиненого ним правочину, а саме - поданої ним 14.01.2014 року заяви нотаріусу про відмову від спадщини, як правочину, недійсним. Доказів того, що заява нотаріусу подана ним під впливом обману з боку ОСОБА_7 чи інших осіб, що вплинуло чи могло вплинути на його волевиявлення при її подачі, позивачем не надано і судом не встановлено. Позивачем у вказаній заяві була виявлена воля про відмову від спадщини на користь матері, яка була безумовною, про що зазначено в заяві. Він мав можливість, в тому числі часову, отримати додаткову детальну правову консультацію протягом строку прийняття спадщини, враховуючи і стосунки з братом, які погіршилися в цей час, однак він цього не зробив. При цьому ніяких дій інших осіб, які б чинили перепони в цьому позивачу, не встановлено. Тому суд вважає, що вимоги позивача безпідставні, в їх обгрунтування він не надав належних та достатніх доказів і йому в позові слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.203, 215, 229, 230 ЦК України, п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу в десятиденний строк з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Г. І. Сіра