Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 43 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - КВЖРЕП №15, про встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобовязання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 вересня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що із 1999 року вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Сімєю вони проживали у належній відповідачу двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Після розлучення у 2007 році ОСОБА_3 почав чинити перешкоди їй із донькою у користуванні житлом, змінив замки у квартирі, вселив в другу кімнату квартирантів. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 21.12.2009 року її із донькою вселено у зазначене житло, проте на даний час вона як колишній член сімї власника разом із дитиною позбавлена можливості належним чином користуватися квартирою та сплачувати комунальні послуги. У звязку із наведеним, просила встановити порядок користування названою квартирою та виділити їй з донькою у користування кімнату площею 15,8 кв.м., а ОСОБА_3 - житлову кімнату площею 17,5 кв.м.; кухню, коридор, ванну та туалет залишити у спільному користуванні; змінити договір найму жилого приміщення шляхом зобовязання ВЖРЕП №15 та відкрити на її імя особовий рахунок на кімнату площею 15,8 кв.м.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2016 року, позов задоволено частково. Встановлено порядок користування квартирою №60 по вул..Чапаєва, 15 у м.Житомирі: у користування ОСОБА_1 виділено кімнату площею 15,8 кв.м., ОСОБА_3 кімнату площею 17,5 кв.м.. Допоміжні приміщення кухню, коридор, ванну кімнату, туалет, балкон залишено у спільному користуванні сторін. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, судом належним чином не встановлено обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.156 ЖК України встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, тобто дружина власника, їх діти і батьки, а також може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (ч.3 ст. 156 ЖК України).

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.1999 року (а.с.100).

Вказана квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 17,5 кв.м., 15,8 кв.м., та підсобних приміщень: кухні площею 5,5 кв.м, коридору площею 5,8 кв.м та ванної кімнати площею 2,0 кв.м.,туалет - 1,1 кв.м. балкон - 2,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 50,5 кв.м (а.с.7).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 06.11.1999 року по 22.05.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 21.12.2009 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 із донькою ОСОБА_2 вселено у квартиру АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

Виходячи із наявних житлових кімнат, їх площі, згоди позивачки на отримання у користування кімнати меншою площею, суд 1-ї інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 із донькою в користування слід виділити кімнату площею 15,8 кв.м., а ОСОБА_3 житлову кімнату загальною площею 17,5 кв.м. Підсобні приміщення суд залишив в спільному користуванні сторін.

Проте судом не враховано, що ОСОБА_3 є одноосібним власником спірної квартири, а відтак право визначення користування жилим приміщенням належить йому як власнику, а не колишнім членам його сімї, які не є учасниками права власності /ч.1 ст.405 ЦК/. Їхнє право на рівне з власником квартири користування жилим приміщенням не означає, що вони мають право встановлювати порядок користування цим приміщенням або чинити йому перешкоди в користуванні його власністю з мотивів того, що при їх вселенні з ним уже було досягнуто домовленості про порядок користування жилим приміщенням. Крім того, власник вправі змінити раніше встановлений порядок користування квартирою, а також без згоди колишніх членів своєї сімї на підставі ст..158 ЖК вселити в належну йому квартиру інших осіб.

Виходячи із наведеного, ОСОБА_3, реалізуючи своє право власності на вказану квартиру, сам визначив, якою кімнатою може користуватися позивачка, а в іншу вселив квартирантів.

Та обставина, що позивачка була вселена у дану квартиру у порядку виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 21.12.2009 року, не є підставою для встановлення порядку користування належним на праві власності відповідачу житлом, так як такі дії порушують його право власності.

Виходячи із викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду 1-ї інстанції постановлено із порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню із ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: