АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Кулянди М.І., Чупікової В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю представника позивача, представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 підприємство «Міжнародний аеропорт Бориспіль», до ОСОБА_3 інфраструктури України, Київської обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4 про зобовязання погодити та укласти контракт за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 червня 2016 року -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 підприємство «Міжнародний аеропорт Бориспіль», звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 інфраструктури України, Київської обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_4, про зобов'язання погодити та укласти контракт.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

Позивача наказом ОСОБА_3 інфраструктури України №180-О від 18 вересня 2014 року було призначено виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 19 вересня 2014 року.

Згідно з чинним законодавством України та статутом державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_3 інфраструктури України зобов'язано за попереднім погодженням з Київською обласною державною адміністрацією укласти з ним як керівником ДП

22-ц/794/1112/2016 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_5

Категорія 59 доповідач Перепелюк І.Б.

«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» контракт, однак відповідачі ухиляються від укладення контракту з ним, чим порушують вимоги законодавства України та його права.

ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» свою діяльність не припиняє, скорочення посади генерального директора без внесення відповідних змін до статуту аеропорту неможливе, жодних змін в організації виробництва і праці, наслідком яких є звільнення генерального директора, фінансовим планом аеропорту, як і будь-яким іншим документом, не передбачено.

Необхідність укладення з ним контракту на максимальний строк п'ять років пояснюється тим, що при призначенні його виконуючим обов'язки керівника ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_3 інфраструктури України допустило його до здійснення повноважень генерального директора цього підприємства без обмеження будь-яким строком.

Позивач просив зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію погодити ОСОБА_3 інфраструктури України, а ОСОБА_3 інфраструктури України зобов'язати укласти з ним як керівником державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» контракт строком на п'ять років з посадовим окладом згідно з штатним розписом для керівника цього підприємства та на інших умовах, наведених у Типовій формі контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України № 597 від 02 серпня 1995 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з мотивувальною частиною рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить з мотивувальної частини рішення виключити посилання суду першої інстанції на ту обставину, що посада генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт» Бориспіль» не є вакантною, так як обіймається позивачем безстроково.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Згідно статуту затвердженого наказом ОСОБА_3 інфраструктури України № 179 від 23 червня 2011 року, «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» є державним комерційним підприємством цивільної авіації, яке засноване на державній власності та входить до сфери управління ОСОБА_3 інфраструктури України.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 265-р від 21 березня 2011 року «Питання управління ОСОБА_3 інфраструктури об'єктами державної власності» державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» належить до сфери управління цього міністерства. Згідно пункту 6.1 статті 6 статуту ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» керівництво аеропортом здійснює генеральний директор, який призначається Уповноваженим органом управління (в даному випадку ОСОБА_3 інфраструктури України), з яким укладається контракт і якому він є підзвітним.

Встановлено, що у зв'язку із звільненням генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_6 відповідно до поданої ним заяви, наказом ОСОБА_3 інфраструктури України № 180-0 від 18 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 був призначений виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 19 вересня 2014 року на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління з посадовим окладом згідно з штатним розписом для керівника цього підприємства, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 19 вересня 2014 року та копією його трудової книжки.

Відповідно до ч.І ст.6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Згідно ст.21 ч.ч.2 та 3 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Процедура призначення керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки регулюється Законом України «Про місцеві державні адміністрації», постановою Кабінету Міністрів України № 777 від 03 вересня 2008 року «Про проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору», постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 19 березня 1993 року «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», постановою Кабінету Міністрів України № 818 від 09 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку погодження з ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 18 березня 1993 року».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 777 від 03 вересня 2008 року «Про проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки» (з наступними змінами) суб'єктів управління об'єктами державної власності зобов'язано забезпечити призначення керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки виключно за результатами конкурсного відбору. Порядком проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору передбачено забезпечення запровадження обов'язкового конкурсного відбору керівників усіх суб'єктів господарювання державного сектору.

Відповідно до вимог цих нормативних актів відповідач ОСОБА_3 інфраструктури України наказом № 160-0 від 11 вересня 2015 року «Про оголошення конкурсного відбору керівника державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» оголосило конкурсний відбір на заміщення вакантної посади генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль». Позивач ОСОБА_1 направив заяву про участь у цьому конкурсі з відповідними документами постійно діючій комісії ОСОБА_3 інфраструктури України для проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки

12 листопада 2015 року на засіданні постійно діючої комісії було проведено конкурсний відбір на заняття посади генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».За результатами вищевказаного засідання був складений протокол № 27, з якого вбачається, що конкурсний відбір пройшли чотири кандидати: В.Візант, П.Ікановіч, ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Відповідно до п.20 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору переможець конкурсного відбору оголошується на засіданні комісії з дотриманням вимог п.13 цього Порядку.

Згідно протоколу №13 засідання Комітету з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств при ОСОБА_3 економічного розвитку і торгівлі України від 24 листопада 2015 року переможцем конкурсного відбору, який пропонується на заміщення посади директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», було визначено ОСОБА_4.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки ОСОБА_1 не є переможцем конкурсного відбору на посаду генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», з ним не може бути укладено контракт, який має бути погодженим з Київською обласною державною адміністрацією.

В апеляційній скарзі апелянт не просить рішення суду першої інстанції змінити або скасувати, а просить лише виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду першої інстанції на ту обставину, що посада генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт» Бориспіль» не є вакантною, так як обіймається позивачем безстроково.

Такі вимоги є безпідставними.

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що посада генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не є вакантною, так як обіймається позивачем безстроково.

При розгляді справи судом першої інстнації було встановлено та зазначено, що у зв'язку із звільненням генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» ОСОБА_6 відповідно до поданої ним заяви, наказом ОСОБА_3 інфраструктури України № 180-0 від 18 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 був призначений виконуючим обов'язки генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 19 вересня 2014 року на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління з посадовим окладом згідно з штатним розписом для керівника цього підприємства.

Отже, посада генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у зв»язку із звільненням генерального директора ОСОБА_6 стала вакантною і позивач обіймає цю посаду не безстроково, а до призначення генерального директора в порядку передбаченому законом за результатами конкурсу.

В той же час судом першої інстанції в рішенні помилково зазначено, що посада генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не є вакантною, так як обіймається позивачем безстроково.

Однак, це не вплинуло на підстави та мотиви з яких в задоволенні позову відмовлено, не вплинуло на висновок суду про безпідставність позовних вимог, отже і не вплинуло на законність рішення. Оскільки відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_1 не є переможцем конкурсного відбору на посаду генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», тому з ним не може бути укладено контракт, який має бути погодженим з Київською обласною державною адміністрацією і саме цей висновок суду став підставою для відмови в задоволенні позову. Апелянтом це не оскаржується.

Описки чи помилки допущенні в судовому рішенні виправляються відповідно до положень ст.219 ЦПК України.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді : (підписи)

З оригіналом вірно :