У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання аукціону з реалізації арештованого рухомого майна недійсним, визнання недійсними та скасування протоколу та акта проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у провадженні державного виконавця Білоконь Р.П. перебуває виконавчий лист № 2-147/11, виданий 26 січня 2012 року Староміським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу в розмірі 115 115 грн 51 коп., судових витрат у розмірі 1 151 грн 15 коп. і 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У рамках виконавчого провадження 17 липня 2013 року виявлено та описано рухоме майно боржника, а саме: автомобіль марки RENAULT, модель PREMIUM 300.18, тип фургон - рефрижератор - С, рік випуску - 2001, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, про що складено акт опису та арешту. Згідно зі звітом експерта від 7 серпня 2013 року оціночна вартість майна складала 56 730 грн.

Не погоджуючись з оцінкою вартості майна, 17 серпня 2013 року банком подано заяву на проведення рецензування звіту, державним виконавцем призначено рецензування звіту про оцінку майна. Про результати рецензування стягувачу стало відомо 26 травня 2014 року. 25 лютого 2014 року майно передано на реалізацію, зазначивши початкову вартість згідно зі звітом, що втратив чинність.

Відповідно до повідомлення, розміщеного 18 березня 2014 року, перший аукціон призначений на 2 квітня 2014 року не відбувся.

3 квітня 2014 року державним виконавцем проведено уцінку рухомого майна на 20 %. Згідно з листом філії 2 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.») від 2 квітня 2014 року стало відомо що торги не відбулися, даний лист державний виконавець отримав 11 квітня 2014 року, що свідчить про те, що в акті уцінки майна дата не відповідає дню його складання.

10 квітня 2014 року розміщено повідомлення про те, що торги відбудуться 28 квітня 2014 року о 9:30 год., кінцевий термін реєстрації до 23 квітня 2014 року до 9:30 год.

25 квітня 2014 року о 17:31 год. організатором торгів внесено зміни до повідомлення, зазначено дату проведення торгів - 12 травня 2014 року о 14:00 год., термін кінцевої реєстрації до 5 травня 2014 року. Переможцем даного аукціону став ОСОБА_3, який придбав майно за ціною 50 тис. грн. Відповідно до протоколу проведення торгів участь у торгах брали ОСОБА_6 - учасник № 1, ОСОБА_4 - учасник № 2, ОСОБА_3 - учасник № 3, ОСОБА_7 - учасник № 4, ОСОБА_8 - учасник № 5. Учасником № 5 запропоновано найвищу ціну - 135 тис. грн та після проведення аукціону учасник відмовилася від підписання протоколу і організатор аукціону відновив аукціон та без попередження всіх зареєстрованих провів аукціон, на якому брали участь учасники № 3 та № 4.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати аукціон з реалізації арештованого рухомого майна недійсним, визнати недійсними і скасувати протокол проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 12 травня 2014 року і акт про проведення аукціону з реалізації арештованого майна від 22 травня 2014 року.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 4 вересня 2014 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено. Визнано аукціон з реалізації арештованого рухомого майна - автомобіля марки RENAULT, модель PREMIUM 300.18, тип фургон - рефрижератор - С, рік випуску - 2001, білого кольору недійсним. Визнано недійсним та скасовано протокол проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 12 травня 2014 року. Визнано недійсним та скасовано акт проведення аукціону з реалізації арештованого майна від 22 травня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Останньою ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції виходив із того, що при проведенні аукціону з реалізації арештованого рухомого майна державним виконавцем та організатором торгів було порушено встановлену законодавством процедуру проведення аукціону.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також про те, що проведення прилюдних торгів (аукціону) з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та є підставою для визнання таких торгів (аукціону) недійсними.

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 січня 2012 року Староміським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист за № 2-147/11 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу в розмірі 115 115 грн 51 коп., судових витрат у розмірі 1 151 грн 15 коп. і 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

17 липня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області складено акт опису й арешту майна - автомобіля марки RENAULT, модель PREMIUM300.18, тип фургон - рефрижератор - С, рік випуску - 2001, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

17 липня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта (суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання) для участі у виконавчому провадженні (експертом призначено ОСОБА_9).

Згідно зі звітом від 7 серпня 2013 року оціночна вартість майна склала 56 730 грн.

12 березня 2014 року між відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій областіта філією 2 ПП «Нива-В.Ш.» укладено договір про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого майна - автомобіля марки RENAULT, модель PREMIUM 300.18, тип фургон - рефрижератор - С, рік випуску - 2001, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до акта від 3 квітня 2014 року державним виконавцем Білоконем Р.П. було проведено уцінку майна у розмірі 20 % на основі звіту про вартість автомобіля від 7 серпня 2013 року та встановлено вартість рухомого майна в розмірі 45 384 грн.

Згідно з протоколом проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 12 травня 2014 року, що є власністю ОСОБА_5, вбачається, що переможцем аукціону став ОСОБА_3, який придбав майно за ціною 50 тис. грн.

22 травня 2014 року державним виконавцем Білоконем Р.П. складено акт про проведений аукціону з реалізації арештованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених чч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст. ст. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85).

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

За ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 5 ст. 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Частиною 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», п. 7.1 Тимчасового положення, абзацом 3 підп. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок про те, що повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», пп. 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-1749цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковою для судів.

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, установивши, що при проведенні прилюдних торгів відбулося порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, не перевірив, чи вплинули ці порушення на результати торгів, зокрема, чи підвищилася вартість майна, що реалізовувалося на аукціоні, з огляду на те, що він був проведений більше ніж через шість місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна; чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати аукціону, оскільки підставою для пред'явлення даного позову є наявність порушення норм закону при проведенні аукціону водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка його оспорює; не перевірив забезпечення вільного доступу всіх бажаючих до аукціону.

Також апеляційний суд не врахував, що згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи попереднє рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції в ухвалі від 7 жовтня 2015 року зазначив про необхідність з'ясування саме наведених вище фактичних обставин та їх правової оцінки.

Тобто суд касаційної інстанції зазначав, що підставою для недійсності торгів є не саме по собі порушення при їх проведенні, з чого фактично й виходив апеляційний суд, а те, чи ці порушення вплинули на результат торгів, чи був би інший результат таких торгів і саме позивач повинен зазначене довести (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнитичастково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик