УХВАЛА

іменем України

04 жовтня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Лацько А.С.

представника стягувача ОСОБА_1

державного виконавця Шевчука А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 під час здійснення виконавчого провадження та визнання протиправною і скасування прийнятої ним постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві,

встановив:

15.06.2016 року від стягувача ОСОБА_2 до суду поштою надійшла скарга з наступними вимогами: визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука Андрія Івановича від 27 квітня 2016 року за виконавчим провадженням №48942875 про повернення виконавчого документа стягувачеві; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука Андрія Івановича, в провадженні якого перебуває виконавче провадження за №48942875, щодо невиконання рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2012 року, протягом встановленого ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строку; зобовязати головного державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука Андрія Івановича, в провадженні якого перебуває виконавче провадження за № 48942875, фактично виконати рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2012 року; стягнути з ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) понесені та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 1160 грн. 00 коп.

В обґрунтування скарги зазначено, що 24.01.2012 року Зміївським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2014/2-685/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення безпідставно набутих коштів, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень, як наслідок недійсності правочину, вчиненого 13 березня 2009 року. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень.

На виконання цього рішення, 19.07.2012 року стягувачу ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист, який 24.07.2012 року, в порядку ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", за допомогою засобів поштового зв'язку був направлений до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

02.08.2012 року за зазначеним вище виконавчим листом головним державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Нагорною О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №33882761.

10.10.2014 року головний державний виконавець ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Нагорна О.О. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві через нібито відсутність у боржника майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

06.10.2015 року, в порядку ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", до канцелярії ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області був повторно поданий виконавчий лист разом із заявою про відкриття за ним виконавчого провадження.

07.10.2015 року, державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчуком А.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №48942875.

30.05.2016 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_2 отримав з ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області постанову від 27.04.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В порушення норми ч. 4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець направив стягувачеві оскаржувану постанову через місяць після її винесення, чим порушив встановлений законом строк направлення йому постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та свідомо ввів стягувача в оману, даючи йому змогу гадати, ніби його виконавче провадження триває.

Як на підставу повернення виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець посилається на нібито відсутність у боржників майна.

Станом на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві рішення суду абсолютно не виконане не зважаючи на те, що Законом України "Про виконавче провадження" державному виконавцю саме з метою своєчасного та в повному обсязі виконання рішень надано широке коло повноважень.

Державний виконавець, в провадженні якого перебувало виконавче провадження за №48942875, не вчинив жодних визначених законом дій з метою ефективного виконання зазначеного вище виконавчого листа та відповідного йому судового рішення.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №51557314, яку представники стягувача здобули власними силами й коштом, боржниці ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира №14 в будинку №1-а по Пролетарському шосе в м. Зміїв Харківської області.

Але, через бездіяльність державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І., не було зроблено запитів щодо майнового стану боржниці, у зв'язку з чим не було виявлено це майно.

Незважаючи на те, що ця квартира боржника перебуває в іпотеці у іншої особи, державний виконавець не поцікавився, чи виконане її зобов'язання перед цією особою; не повідомив іпотекодержателя про заборгованість ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 (після чого іпотекодержатель має право достроково вимагати виконання зобов'язань боржника перед ним та на дострокове звернення стягнення на квартиру); не дізнався, чи було звернено стягнення на предмет іпотеки та чи всі кошти пішли на погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 тощо.

В порушення вимог п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377 ЦПК України державний виконавець не звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржників у праві виїзду за межі України.

Насамкінець, оскільки боржники свідомо добровільно не виконують рішення суду, яке набрало законної сили, державний виконавець зобов'язаний був внести подання (повідомлення правоохоронним органам для притягнення боржників до відповідальності згідно ст. 382 КК України).

Тобто державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення Зміївського районного суду м. Харкова від 24.01.2012 року.

Рішення (постанова), дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчука А.І. порушують права та законні інтереси стягувача, що суперечить ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", де зазначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Тому, стягувач ОСОБА_2 вважає за необхідне і воліє оскаржити незаконні рішення (постанови), дії та неправомірну бездіяльність державного виконавця в судовому порядку.

Представник стягувача ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягала на задоволенні скарги з підстав, викладених у ній.

Головний державний виконавець Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області Шевчук А.І. в судовому засіданні проти скарги заперечував мотивуючи дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", на підтвердження своїх заперечень надав копії матеріалів виконавчого провадження.

Вислухавши учасників судового розгляду скарги, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного:

За заявою представника стягувача ОСОБА_6, постановою державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 07.10.2015 року відкрито виконавче провадження №48942875 по виконанню виконавчого листа № 2-685/11, виданого 19.07.2012 року Зміївським районним судом Харківської області. У постанові запропоновано боржникові ОСОБА_4 добровільно виконати судове рішення в строк до 14.10.2015 року. (а. с.149, 151, 152).

Постановою державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 від 15.10.2015 року виконавче провадження №48942875 по виконанню виконавчого листа № 2-685/11, виданого 19.07.2012 року Зміївським районним судом Харківської області об'єднане у зведене виконавче провадження №49160991 (а. с. 134, 154).

За інформацією, що була отримана державним виконавцем 07.10.2015 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 не має у власності нерухомого майна. (а. с. 135).

Водночас, за інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 07.10.2015 року, належна ОСОБА_4 квартира № 14 в будинку 1а по Пролетарському шосе м. Зміїв має обтяження у виді договору іпотеки, та на неї накладено арешт. (а. с. 136, 137).

А згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - квартири № 14 в будинку 1а по Пролетарському шосе м. Зміїв від 22.04.2016 року, власником зазначеної квартири значиться ОСОБА_2 (а. с. 141-144).

Таким чином, державним виконавцем здійснено передбачених законом заходів для виявлення нерухомого майна боржника, однак такого майна не було виявлено.

Доводи скарги про наявність у боржника зазначеної вище квартири суперечать відомостям реєстру прав власності на нерухоме майно, тому державний виконавець не мав підстав для вжиття заходів щодо звернення стягнення на вказану квартиру.

Також, державним виконавцем були вжиті заходи щодо виявлення транспортних засобів, які належать боржниці, а також наявних у неї доходів, що підтверджується даними відповідей на запити державного виконавця до бази даних "АМТ", ДПС України та Пенсійного фонду України від 14.04.2016 року. (а. с. 138-140).

Крім того, 27.04.2016 року державним виконавцем був складений акт про не проживання боржника у зазначеній у виконавчому листі квартирі № 14 в будинку 1а по Пролетарському шосе м. Зміїв, з якої вона була виселена 23.09.2015 року під час виконавчого провадження №46707232. (а. с. 145, 156).

Оскільки будь-яких доходів, рухомого чи нерухомого майна у боржника ОСОБА_4 не було виявлено, 27.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, встановлено строк повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання - 27.04.2017 року. (а. с. 146).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Державним виконавцем надано письмові докази, якими підтверджується наявність підстав для повернення виконавчого листа, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", тому оскаржувана постанова винесена державним виконавцем відповідно до вимог вказаної норми і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів стягувача у виконавчому провадженні.

Доводи скарги щодо направлення копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві з порушенням строку, передбаченого ч. 4 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" не оспорювалися державним виконавцем, та підтверджуються документально (а. с. 85, 86).

Разом з тим, невиконання державним виконавцем вимоги щодо направлення копії постанови про повернення виконавчого листа у триденний строк не впливає на законність зазначеної постанови, а взято до уваги судом під час перевірки дотримання стягувачем строків на оскарження цієї постанови.

Оскільки копія постанови отримана стягувачем 30.05.2016 року, а скарга до суду направлена поштою 09.06.2016 року, строк на подання скарги, передбачений ч. 1 ст. 385 ЦПК України не був пропущений.

Пунктом 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Зі змісту скарги та матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання покладених на неї судовим рішенням зобов'язань.

Сам факт несплати сум, присуджених за рішенням суду, не є підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього судом зобов'язань.

Тому немає підстав вважати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не звернення до суду з клопотанням у порядку п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" чи до правоохоронних органів з повідомленням про злочин, передбачений ст. 382 КК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки під час судового розгляду не встановлено порушень прав стягувача ОСОБА_2 внаслідок повернення виконавчого листа стягувачеві, а також не встановлено протиправної бездіяльності державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, у задоволенні скарги належить відмовити, про що постановити ухвалу.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України понесені стягувачем витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 47 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 під час здійснення виконавчого провадження та визнання протиправною і скасування прийнятої ним постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: