АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/82/16 Справа № 188/320/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Олімп», третя особа Головного управління Держземагенства у Петропавлівському районі Дніпропетровської області про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року до суду завернулась ОСОБА_2 з позовом про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними до Сільського Фермерського господарства "Олімп" .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16 вересня 2011 року вона отримала свідоцтво про права на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 27 вересня 2011 року вона отримала державні акти серії ЯЛ № 925300 та № 920993 на підставі яких вона стала власником земельних ділянок розмиром 4,8880 га , та 4,8882. Земельні ділянки розташовані на території Троїцької сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

Вказані земельні ділянки перебувають у оренді відповідача з 01.03.2009 року на підставі договорів укладених строком на 10 років її покійною матір'ю ОСОБА_3 . Договори зареєстровані 19.05.2010 року і в Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру Держкомзему за № 93 та № 94.

Позивачка вказує, що у 2014 році у неї виникло бажання самостійно обробляти землю і вона звернулась до відповідача з вимогою про повернення їй вказаних земельних ділянок. Відповідач відмовився повернути земельні ділянки і вона з заявою звернулась до правоохоронних органів. Слідчій Петропавлівського РВ УМВС України в Дніпропетровської області надала Позивачці два договори оренди, які Позивачка прохає суд визнати недійсними.

Отримавши копії договорів Позивачка вважає, що вони є недійсними через те, що були зареєстровані третьою особою вже після смерті її матері і сама померла не була присутня при їх реєстрації. Інших підстав щодо визнання договорів недійсними Позивачка не вказує.

На підставі ст.ст. 203,215,638 ЦК України, ст. 3,15,118,119 ЦПК України Позивачка прохає задовольнити її позов.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, сторони перебувають у цивільно-правових правовідносинах урегульованих договорами оренди земельних ділянок.

Позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 яка була власником земельних ділянок і 01.03.2009 року заключила договори земельних ділянок строком на 10 років з відповідачем, що підтверджується копіями договорів земельних ділянок від 01.03.2009 року (а.с.7-10), свідоцтвом про права на спадщину за законом ( а.с.11 - 15).

ОСОБА_3 померла 08.12.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15). Згідно актів приймання-передачі земельних ділянок б/н земельні ділянки площею 4,890 га та 4,890 га рілля передана орендодавцем орендарю 01.03.2009 року, що підтверджується актами приймання передачі (а.с.33). Отже, на момент передачі земельних ділянок, після підписання договорів, мати позивачки була жива.

19.05.2010 року вказані договори оренди земельних ділянок зареєстровані в Петропавлівській районній філії Дніпропетровського регіонального центру Держкомзему за № 93 та № 94.

27 вересня 2011 року Позивачка отримала державні акти серії ЯЛ № 925300 та № 920993 на підставі яких вона стала власником земельних ділянок розміром 4,8880 га , та 4,8882. Земельні ділянки розташовані на території Троїцької сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, що підтверджується копіями державних актів серії ЯЛ № 925300 та № 920993 ( а.с. 5,6).

Відповідно наданих суду відомостей позивачкою отримувалася орендна плата за оренду земельних ділянок протягом 2009-2014 років (а.с.34-40), що її представником при розгляді справи не спростовано.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд правильно керувався ст.-ст. 203, 215, 631, 640, 783 ЦК України, ст.-ст.15,18 Закону України «Про оренду землі», та дійшов вірного висновку, про відсутність порушення прав позивачки реєстрацією договорів без присутності орендодавця та визначених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотних умов, на які вона посилалась в обґрунтування своїх вимог, Позивачкою не доведено порушення у зв'язку з цим її законних прав як власника земельної ділянки і в чому саме воно полягає, при тому, що нею отримувалася орендна плата від орендаря протягом всього терміну дії договору і у неї не було жодних претензій до відповідача, в тому числі, і щодо неналежного виконання умов договору, чим підтверджується її внутрішня воля про згоду на користування її земельних ділянок відповідачем та фактичні дії позивачки свідчать про прийняття нею умов договору і погодження з ними, у зв'язку з чим відсутні закони підстави для визнання недійсними вказаних договорів.

Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-111 цс 14, які згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України .

Посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що договір оренди земельної ділянки зареєстровано після смерті спадкодавця та суперечить його волі - не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки строк дії договорів оренди не обчислюється з дати їх державної реєстрації, оскільки державна реєстрація договору оренди землі вказує на його чинність і не може змінювати день укладання договору, строк його дії, оскільки зміни до договору, у тому числі щодо строку його дії, вносяться згідно зі ст. ст. 651, 652 ЦК України., вказаним обставинам районний суд дав належну оцінку в своєму рішенні, а відповідно до ч.2 ст.303 ЦПКУ апеляційний суд позбавлений можливості надавати переоцінку доказам, які судом першої інстанції досліджені без порушення встановленого порядку їх дослідження, посилань на докази, в досліджені яких судом першої інстанції було відмовлено, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Решта доводів апеляційної скарги за текстом повторюють доводи викладені у позовній заяві, та не спростовують висновків районного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: