Справа № 2-564/11
Провадження № 22-ц/779/1238/2016
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Соколовського В.М.

секретаря Драганчук У.М.

з участю представника заявника ВДВС Юрчука М.М., представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року задоволено подання відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції та тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання нею зобов'язань по сплаті заборгованості в розмірі 234 910 грн. 39 коп. в користь ОСОБА_3 згідно рішення Коломийського міськрайонного суду по справі №2-654/2011.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вона ухиляється від виконання рішення суду, не вчиняє будь-яких дій з метою погашення наявної у неї заборгованості, не з'являється на виклики державного виконавця та не виконує покладені на неї Законом України «Про виконавче провадження» обов'язки боржника. При цьому, суд не перевірив матеріали виконавчого провадження, в яких містяться докази того, що вона неодноразово зверталася у відділ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції для добровільного виконання рішення суду та подавала копії квитанцій про часткову оплату боргу. Також вона повідомляла відділ ДВС про те, що не має можливості виконати рішення суду повністю та зобов'язується сплачувати борг по мірі можливості. Крім того, суд не встановив обставин, при яких проводиться стягнення, склад її сім'ї та соціальний статус, а саме, що вона є багатодітною матір'ю. Зазначає, що її повнолітня дочка навчається в Польщі і, обмеживши її у праві виїзду за межі України, суд позбавив її можливості за потреби поїхати до дочки.

У зв'язку з наведеним просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року скасувати.

У засіданні апеляційного суду представник відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції та представник сторони виконавчого провадження - стягувача доводи апеляційної скарги заперечили, мотивуючи тим, що апелянтом з 2011 року не виконується рішення суду. За цей час при наявному борзі в розмірі 234 910 грн. 39 коп. вона сплатила тільки 200 грн. Вона має борги і перед іншими особами, у зв'язку з чим постійно змінює місце проживання. Апелянт зареєстрована в АДРЕСА_1 в будинку своєї бабці, але фактично там не проживає, бо будинок не придатний для проживання. Майна в неї нема. Також апелянт ніде не працює.

Апелянт не з'явилась в судове засідання, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідача, представника відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відділом державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції з 10.10.2013 року провадиться примусове виконання виконавчого листа №2-654/2011 р., виданого 03.10.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 234 910 грн. боргу за договором позики.

Задовольняючи подання відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник, маючи невиконані зобов'язання за рішенням суду, ухиляється від їх виконання.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Як роз'яснив Верховний Суд України в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону №606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про добровільне виконання виконавчого листа №2-564/2011 р., виданого 03.10.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

Згідно двох квитанцій (копія на а.с. 184), долучених апелянтом до апеляційної скарги, останньою проведено переказ коштів на ім'я ОСОБА_3 на загальну суму 220 грн., однак сума боргу згідно виконавчого листа №2-654/2011 р., виданого 03.10.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, становить 234 910 грн.

Проведеними виконавчими діями встановлено, що зареєстрованого нерухомого майна за боржником ОСОБА_5 не значиться.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 24.02.2016 року (а.с. 156, 158) ОСОБА_5 на обліку в пенсійному фонді не перебуває та пенсії не отримує, інформація про її працевлаштування відсутня.

З відповіді Державної податкової служби України від 25.02.2016 року (а.с. 157) вбачається, що ОСОБА_5 відкрито два рахунки у ПАТ «А-Банк» та рахунок у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Доказів про наявність коштів на цих рахунках ОСОБА_5 суду не надала.

Постановами про арешт коштів боржника від 01.03.2016 року (а.с. 159, 160) старшим державним виконавцем відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Юрчуком М.М. накладено арешт на кошти, що містяться на вказаних рахунках ОСОБА_5

Листом від 23.03.2016 року №03-02/749/10, який ОСОБА_5 отримано 24.03.2014 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 168, 169), відділ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції повідомив боржника про намір подати в суд подання про обмеження її у праві виїзду у зв'язку з ухиленням від виконання виконавчого листа №2-654/2011 р. про стягнення з неї на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 234 910 грн.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_5 свідомо не виконує належні до виконання зобов'язання за рішенням суду, відтак ухиляється від його виконання, а тому подання відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду є обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах виконавчого провадження містяться докази того, що вона неодноразово зверталася у відділ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції з заявами про добровільне виконання рішення, не заслуговують на увагу, оскільки нею не надано суду доказів про вчинення дій на погашення боргу.

Апелянтом не долучено до апеляційної скарги доказів, які б спростовували встановлені судом обставини про її ухилення від виконання судового рішення. А доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Соколовський В.М.