Єдиний унікальний номер (справа №) 216/5089/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/2428/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю

секретаря судового засідання Павленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ОСОБА_1 ради про визнання належності нерухомого майна та визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ОСОБА_1 ради про визнання належності нерухомого майна та визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за заповітом, згідно якого просить: визнати належність на праві приватної власності ОСОБА_4 житлового будинку з господарчими спорудами № 16 по пров. Дежньова в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області; визнати за ним право власності на житловий будинок з господарчими спорудами № 16 по пров. Дежньова в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого 30 березня 2014 року, яке складається з:

Житлового будинку « А-1» загальною площею - 59,6 кв. метрів, житловою площею - 43,7 кв. метрів, допоміжною площею - 15,9 кв. метра, площею забудови 81,2 кв. метрів; літньої кухні «Б», площею забудови - 15,6 кв. метрів; погрібу - площею забудови - 9,9 кв. метрів; гаражу - площею забудови - 20,9 кв. метрів; сараю «Д» - площею забудови -5,7 кв. метрів; сараю «Е» - площею забудови - 11,4 кв. метрів; вбиральні «И» - площею забудови - 0,8 кв. метрів; огорожі -1 ; ворота-2; ворота-3;огорожі -4 ; водоколонки - І; вимощення - II.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими 30 березня 2014 року помер його батько ОСОБА_4, запис про смерть № 379. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про його народження, запис № 70. Після смерті батька залишилася спадщина, а саме житловий дім з господарчими спорудами № 16 по провулку Дежньова (раніше пров. 3-й Карла Маркса) в м. Кривому Розі, а також земельна ділянка за вищезазначеною адресою. Спадкодавець ОСОБА_4, власник житлового будинку господарчими спорудами № 16 по провулку Дежньова в м. Кривому Розі, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 17 січня 1973 року, яке видане КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», на підставі договору забудови житлового будинку, посвідченого в 4-й нотаріальній конторі м. Кривого Рогу 21 травня 1955 року, в реєстрі № 3055 та акту готовності житлового будинку, затвердженого виконкомом районної депутатів трудящих Центрального району м. Кривого Рогу 09 лютого 1972 року, про що зроблений запис в реєстрову книгу № 193, стор. № 21, 41481. Житловий будинок з господарчими спорудами № 16 по провулку Дежньова в м. Кривому Розі складається з наступних споруд: житлового будинку « А-1» загальною площею - 59,6 кв. метрів, житловою площею - 43,7 кв. метрів, допоміжною площею - 15,9 кв. метра, площею забудови 81,2 кв. метрів; літньої кухні «Б», площею забудови - 15,6 кв. метрів; погрібу - площею забудови - 9,9 кв. метрів; гаражу - площею забудови - 20,9 кв. метрів; сараю «Д» - площею забудови -5,7 кв. метрів; сараю «Е» - площею забудови - 11,4 кв. метрів; вбиральні «И» - площею забудови - 0,8 кв. метрів; огорожі -1 ; ворота-2; ворота-3;огорожі -4 ; водоколонки - І; вимощення - II.

Вартість житлового будинку з господарчими спорудами складає 197025 грн.

Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, який був складений 16.02.2011 року ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу. Нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину тільки на земельну ділянку під домоволодінням № 16 по провулку Дежньова в м. Кривому Розі. Що стосується житлового будинку з господарчими спорудами за вищезазначеною адресою, то нотаріус своєю постановою від 29 вересня 2016 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у в'язку з відсутністю у батька ОСОБА_4 оригіналу договору забудови та акту готовності житлового будинку № 16 по провулку Дежньова в м. Кривому Розі.

Позивач фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачує комунальні платежі, обслуговує будинок. У звязку із чим він звернувся до суду для визнання права власності, оскільки іншим чином отримати право власності неможливо.

У судове засідання, призначене на 09 грудня 2016 року, позивач та його представник ОСОБА_5 не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.90).

09 грудня 2016 року від представника відповідача надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що виконком проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.91).

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 30 березня 2014 року помер батько позивача - ОСОБА_4, запис про смерть № 379 (а.с.8). Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження, запис № 70 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового дому з господарчими спорудами № 16 по провулку Дежньова (раніше пров. 3-й Карла Маркса) в м. Кривому Розі, а також земельна ділянка за вищезазначеною адресою.

14.05.2014 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4М.(а.с.45), однак нотаріус видав йому свідоцтво про право на спадщину тільки на земельну ділянку під домоволодінням № 16 по вул. Дежньова в м. Кривому Розі (а.с.17), а постановою від 29.09.2016 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із господарчими побудовами за вищезазначеною адресою, у звязку з відсутністю у батька ОСОБА_4 оригіналу договору забудови та акту готовності житлового будинку № 16 по провулку Дежньова в м. Кривому Розі (а.с.10).

ОСОБА_2 вважаючи, що його право на спадщину не може бути здійснено іншим шляхом, оскільки йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 29.09.2016, звернувся до суду з вимогами про визнання належності нерухомого майна та визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за заповітом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивач звернувся до суду у звязку з неможливістю оформлення ним права на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання захисту права власності, а також спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення.

Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до положення ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 328 ЦК України та п.5,37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України).

Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Також за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, що знаходиться на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, що підтверджується копією домової книги (а.с.26-29).

За життя 16.02.2011 року ОСОБА_4 було складено заповіт, відповідно до якого все його рухоме та нерухоме майно він заповів ОСОБА_2 (а.с.52 зворот).

ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок №16 по провул. ІІІ ОСОБА_7 в м. Кривий Ріг, що підтверджується:

- реєстраційним посвідченням від 17 січня 1973 року, виданим КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», на підставі договору забудови житлового будинку, посвідченого в 4-й нотаріальній конторі м. Кривого Рогу 21 травня 1955 року, в реєстрі № 3055 та акту готовності житлового будинку, затвердженого виконкомом районної ради депутатів трудящих Центрального району м. Кривого Рогу 09 лютого 1972 року, про що зроблена запис в реєстрову книгу № 193, стор. № 21, запис 41481 (а.с.11);

- довідкою за № 145459 від 19.02.2016 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», в якій зазначено, що відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова буд. 16 колишній пров. 3 К.Маркса, буд 16, зареєстрований в КП ДОР -Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_4, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідчений 21.05. 1955 року (а.с.20);

- архівною довідкою Криворізької філії Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області від 24.11. 2014 року про неможливість видати дублікат договору про надання ОСОБА_4 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, у звязку з відсутністю архівів за 1955 рік(а.с.19);

- рішенням виконкому Центрально - Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу про узаконення ОСОБА_4 господарчих споруд ( гаражу, сараю...) по пров. Дежньова буд. 16 в м. Кривому Розі з закріпленням земельної ділянки по фактичному користуванню (а.с.18);

- довідкою виконкому Центрально - Міської районної в місті ради від 09.12.2014 року про перейменування пров. 3-й Карла Маркса на пров. Дежньова (а.с.21).

25.08.2015 року позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, який помер 30.03.2014 року, є його син - ОСОБА_3 Спадщина складається із земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - :08:151:0019, склад угідь: малоповерхова забудова - 0,0545 га, рілля-0,0455 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, Центрально-Міський район, провулок Дежньова, 16 (шістнадцять), що належало померлому на підставі: Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП, виданого виконкомом Криворізької міської Ради, 09.06.1998 року, згідно рішення № 375/1 від 13.08.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5825 та рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рога від 08.04.2015 року (а.с.17).

Постановою від 29.09.2016 року приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із господарчими побудовами за вищезазначеною адресою, у звязку з відсутністю у його батька ОСОБА_4 оригіналу договору забудови та акту готовності житлового будинку № 16 по провулку Дежньова в м. Кривому Розі (а.с.10).

Але вказаний висновок, на думку суду, є хибним, оскільки відсутність оригіналу правовстановлюючого документу могло вплинути лише на його права як власника майна, а не як спадкоємця чи як спадкодавця, оскільки державній реєстрації підлягає право власності, а не право на спадщину і на це зверталась увага в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Зокрема в п. 6 вказаної Постанови ПВССУ зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Крім того згідно розяснень, викладених у п.п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанови ПВСУ №7), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Також в Постанові ПВССУ №5 від 07.02.2014 наведено розяснення, за яким якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, в даному випадку такими документами є:

- реєстраційне посвідчення від 17 січня 1973 року, виданим КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», на підставі договору забудови житлового будинку, посвідченого в 4-й нотаріальній конторі м. Кривого Рогу 21 травня 1955 року, в реєстрі № 3055 та акту готовності житлового будинку, затвердженого виконкомом районної ради депутатів трудящих Центрального району м. Кривого Рогу 09 лютого 1972 року, про що зроблена запис в реєстрову книгу № 193, стор. № 21, запис 41481 (а.с.11);

- довідка за № 145459 від 19.02.2016 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», в якій зазначено, що відповідно до даних архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова буд. 16 колишній пров. 3 К.Маркса, буд 16, зареєстрований в КП ДОР -Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_4, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідчений 21.05. 1955 року (а.с.20);

- архівна довідка Криворізької філії Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області від 24.11. 2014 року про неможливість видати дублікат договору про надання ОСОБА_4 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, у звязку з відсутністю архівів за 1955 рік(а.с.19);

- рішення виконкому Центрально - Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу про узаконення ОСОБА_4 господарчих споруд ( гаражу, сараю...) по пров. Дежньова буд. 16 в м. Кривому Розі з закріпленням земельної ділянки по фактичному користуванню (а.с.18);

- довідка виконкому Центрально - Міської районної в місті ради від 09.12.2014 року про перейменування пров. 3-й Карла Маркса на пров. Дежньова (а.с.21).

Більш того відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ст. 392 ЦК.

А за приписами п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N296/5 (в редакції станом на момент прийняття рішення) якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарчими спорудами № 16 по пров. Дежньова в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого 30 березня 2014 року, яке складається з житлового будинку « А-1» загальною площею - 59,6 кв. метрів, житловою площею - 43,7 кв. метрів, допоміжною площею - 15,9 кв. метра, площею забудови 81,2 кв. метрів; літньої кухні «Б», площею забудови - 15,6 кв. метрів; погрібу - площею забудови - 9,9 кв. метрів; гаражу - площею забудови - 20,9 кв. метрів; сараю «Д» - площею забудови -5,7 кв. метрів; сараю «Е» - площею забудови - 11,4 кв. метрів; вбиральні «И» - площею забудови - 0,8 кв. метрів; огорожі -1 ; ворота-2; ворота-3;огорожі -4; водоколонки - І; вимощення II, обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Одночасно суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги про встановлення факту належності на праві приватної власності ОСОБА_4 житлового будинку з господарчими спорудами № 16 по пров. Дежньова в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 25 ЦК у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи, тому ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності, а також не є стороною у справі, якими відповідно до ст.30 ЦПК України є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем є фізичні та юридичні особи, а також держава.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину. При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 213, 215-218 ЦПК України, ст.ст.15,328, 392,1216-1218, 1221, 1233, 1235, 1261-1263, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, п.п. 2, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарчими спорудами № 16 по пров. Дежньова в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого 30 березня 2014 року, яке складається з житлового будинку « А-1» загальною площею - 59,6 кв. метрів, житловою площею - 43,7 кв. метрів, допоміжною площею - 15,9 кв. метра, площею забудови 81,2 кв. метрів; літньої кухні «Б», площею забудови - 15,6 кв. метрів; погрібу - площею забудови - 9,9 кв. метрів; гаражу - площею забудови - 20,9 кв. метрів; сараю «Д» - площею забудови -5,7 кв. метрів; сараю «Е» - площею забудови - 11,4 кв. метрів; вбиральні «И» - площею забудови - 0,8 кв. метрів; огорожі -1; ворота-2; ворота-3;огорожі -4; водоколонки - І; вимощення II.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання належності на праві приватної власності ОСОБА_4 житлового будинку з господарчими спорудами № 16 по пров. Дежньова в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов