З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Струтинська Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат повязаних з утриманням у навчальному закладі,
Національна академія внутрішніх справ звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат повязаних з утриманням у навчальному закладі.
В позовній заяві представник позивача зазначає, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 26.07.2008 р. № 714 ОСОБА_1 з 01.09.2008 р. зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (КНУВС).
Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.08.2010 р. № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ КНУВС реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ (НАВС). Відповідно до вищезазначеного розпорядження, НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ.
29.10.2008 р. між КНУВС, комплектуючим органом УМВС України у Закарпатській області та відповідачем укладено договір № 3п-15 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ (ОВС) протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати повязані з у триманням у навчальному закладі.
З 01.09.2008 р. по 28.06.2012 р., відповідно до умов договору, відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.
Наказом КНУВС від 28.06.2012 р. № 378 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста.
Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України у Закарпатській області. Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано у повному обсязі.
Наказом УМВС України у Закарпатській області від 30.09.2013 р. № 215 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.
Представник позивача в судове засідання не зявився. Відповідно до поданої заяви представник позивача просить розглянути справу без його участі за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно витягу з наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ № 714 від 26.07.2008 р. ОСОБА_1 зарахований з 01.09.2008 р. на навчання 1 курсу Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство» (а.с. 13).
29.10.2008 р. між Київським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем укладено договір № 3п-15 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с. 8, 9). 22.05.2012 р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 1 до договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно умов якого змінено виконавця з Київського університету внутрішніх справ на Національний університет внутрішніх справ (а.с. 11, 12).
Відповідно до наказу Національного університету внутрішніх справ від 28.06.2012 р. № 378 ОСОБА_1 у звязку із закінченням навчання присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста (а.с. 14).
Згідно витягу з наказу № 215 о/с від 30.09.2013 р. відповідно до Положення про проходження служби рядовим і навчальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 64 «ж» за власним бажанням (а.с. 15).
Згідно зі ст. 627 ЦК України передбачено свободу договору та визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно п. 3.2. договору про підготовку фахівця в у Київському національному університеті внутрішніх справ відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку.
Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року затверджено «Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», яким передбачено, що відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. У разі відмови особи (курсанта) добровільно відшкодувати витрати, що повязані з її навчанням, ця сума стягується в судовому порядку.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 259.51 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору (а.с. 1).
Керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 614, 623 ЦК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.