У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6 посилалася на те, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року у справі № 390/55/15-ц за нею визнано право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування 1/2 частини після ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та 1/2 частини після ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Проте відповідач, вважаючи, що спірний будинок має № НОМЕР_1 та вона є його власником, змінює запираючи пристрої у вхідних дверях будинку, чим чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачу нерухомими майном.

Вказуючи, що оскільки вона прийняла спадщину за заповітом в установленому законом порядку, судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано за нею право власності на даний будинок, просила задовольнити позовні вимоги та усунути перешкоди у користуванні її майном.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні житловим будинком із надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_7 не змінювати запираючий пристрій у вхідних дверях житлового будинку. Зобов'язано ОСОБА_7 не вчиняти будь-яких дій, які б перешкоджали ОСОБА_6 заходити до будинку та користуватися житловим будинком із надвірними будівлями, що розташований за вищезазначеною адресою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. НОМЕР_2 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року у справі № 390/55/15-ц за ОСОБА_6 визнано право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування 1/2 частини після ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та 1/2 частини після ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі вказаного судового рішення НОМЕР_4 травня 2015 року ОСОБА_6 зареєструвала своє право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_7 посилалась на те, що спірний будинок має № НОМЕР_1 та вона є його власником на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року у справі № 390/2388/14-ц у порядку спадкування після ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 липня 2015 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 відмовлено.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що будинку під АДРЕСА_2 не існувало, проте вказаний номер було помилково присвоєно будинку № НОМЕР_3 ОКП «Кіровоградське ООБТІ» під час виконання замовлення ОСОБА_7 і формування інвентарної справи на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2014 року, яке 22 липня 2015 року було скасовано рішенням апеляційного суду. Оскільки право власності відповідача на житловий будинок, що належить позивачу на праві приватної власності, у передбаченому законом порядку не встановлено, то відповідач, змінюючи запираючі пристрої у вхідних дверях будинку, чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачу нерухомим майном.

У той же час, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не звернули уваги на те, що згідно з копіями погосподарських книг житлових будинків АДРЕСА_3 головою домогосподарства № НОМЕР_2 є ОСОБА_10, № НОМЕР_3 - ОСОБА_11, № НОМЕР_1 - ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, № НОМЕР_4 - ОСОБА_12 (а. с. 140-144).

Згідно з витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 1996 року № 2482 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 (а. с. 154).

Рішенням Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 19 червня 2015 року № 753 присвоєно адресу житловому будинку, що належить ОСОБА_7 згідно зі свідоцтвом на право власності в порядку спадкування, - АДРЕСА_2 (а. с. 78).

Згідно з довідкою виконкому Грузьківської сільської ради Кіровоградського району від 23 червня 2015 року № 660 з часу присвоєння назв вулицям та нумерації житловим будинкам в селі Грузьке Кіровоградського району Кіровоградської області змін чи перереєстрації не відбувалося (а. с. 79).

Із довідки виконавчого комітету Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 02 лютого 2015 року № 167 вбачається, що ОСОБА_8 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_2 зі своїм чоловіком ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Із довідок управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області від 13 листопада 2015 року №№ 2501/03-34 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували на обліку і отримували пенсію за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 180, 181).

З огляду на зазначене, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди належної оцінки запереченням відповідача щодо існування двох житлових будинків під №№ НОМЕР_3 та АДРЕСА_2 не надали та дійшли передчасного висновку про відсутність у АДРЕСА_2, обмежившись лише констатацією того факту, що судове рішення, на підставі якого за ОСОБА_7 визнано право власності на будинок № НОМЕР_1, було скасовано. Відсутність правової підстави набуття права власності на будинок не свідчить про відсутність цього будинку як об'єкта нерухомості.

Крім того, вважаючи, що будинок під АДРЕСА_2 відсутній, суди не звернули уваги на те, що 28 травня 2015 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,26 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 99).

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам необхідно звернути увагу на те, що 30 серпня 2016 року апеляційним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення, яким рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

За таких обставин судам необхідно перевірити чи підлягає захисту право власності ОСОБА_6 на спірний будинок в обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова