Справа № 740/2182/16-ц
Провадження № 2/740/739/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 вересня 2016 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що є правонаступником прав та обов»язків акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», у позові та, уточнивши позовні вимоги в подальшому, просив стягнути з відповідача ОСОБА_1, як з позичальника коштів відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії від 13.07.2007 року № 935/1-068 з урахуванням договорів про внесення змін від: 15.08.2007 року № 935/1-068/1 та від 27.06.2008 року № 935/1-068/3 293046,91 доларів США заборгованості, до складу якої входить: 162608,50 доларів США заборгованість за кредитом та 130438,41 доларів США - заборгованість за відсотками, мотивуючи свої вимоги тим, що в порушення умов зазначеного кредитного договору (з урахуванням додаткових договорів) взяті відповідачем ОСОБА_1 зобовязання по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору, шляхом внесення щомісячних платежів з кінцевим терміном повернення кредиту 11.07.2017 року не виконуються, у зв»язку з чим станом на 23.05.2016 року виникла вищезазначена сума заборгованості. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_2, який відповідно копії довіреності на а.с.46 наділений всіма правами позивача, не з»явився, а надав заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує і, в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.57).

Відповідач ОСОБА_1 на повторний виклик у судове засідання не з»явилася, хоч викликалася як за зареєстрованим місцем проживання, так і за вказаним у позові фактичним місцем проживання. Судові повістки повернулися неврученими з відмітками пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «через незапит», про що свідчать повідомлення пошти на а.с.43, 44, 55, 56. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. А також відповідно до ч.8 ст.78 ЦПК України у разі відмови одержати судову повістку особа вважається повідомленою про час розгляду справи. За викладених обставин суд вважає відповідача ОСОБА_1 такою, що про час розгляду справи повідомлена, тому відповідно до ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України суд визнав можливим заочний розгляд справи, проти чого представник позивача письмово не заперечував, та, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.07.2007 року між ОСОБА_1 та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/1-068, відповідно до умов якого банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (п.1.1 договору), надання кредиту повинно здійснюватися окремими частинами, кожна частина окремо - ''Транш'', а у сукупності ''Транші'', зі сплатою 13,4% річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 102000 доларів США з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 11.07.2017 року включно (п.1.1.1 договору, копія якого на а.с.5-9).

Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_3 держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. ОСОБА_3 законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93, згідно зі ст.5 якого єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Наявність в акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на час укладення з відповідачем ОСОБА_1 договору про надання відновлювальної кредитної лінії відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України здійснення кредитних операцій у валюті позивачем доведена (копії банківської ліцензії та дозволу з додатком на а.с.26-28).

15.08.2007 року та 27.06.2008 року між ОСОБА_1 та акціонерно-комерційним банком "Укрсоцбанк" було укладено договори про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/1-068 - № 935/1-068/1 та № 935/1-068/3 відповідно, згідно з якими: змінено порядок одержання та погашення кредиту, змінено умови відповідальності за порушення виконання зобов»язань за договором кредиту, збільшено максимальний ліміт заборгованості до 164000 доларів США, встановлено новий графік погашення заборгованості та змінено умови забезпечення виконання зобов»язання (а.с. 10,11). Докази у спростування факту підпису відповідачем ОСОБА_1 як кредитного договору, так і змін до нього відсутні.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, належними сторонами та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Позивач свої зобов»язання за договором виконав, надавши відповідачу суму кредиту, що убачається з виписки по особовому рахунку (а.с.12-15), у спростування чого докази у матеріалах справи відсутні, а відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов'язання, так як перестала вносити платежі у повернення сум кредиту, у звязку з чим утворилася сума заборгованості, розмір якої визначений в розрахунку позивача на а.с. 16-18, останній платіж відповідачем здійснено 12.05.2010 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність строком у три роки, а для окремих видів вимог ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитних договорів встановлені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13 та від 29.10.2014 року у справі 6-169цс14 за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, які відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов»язань.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов»язань (п.7.3 договору), так і строки виконання зобов»язань зі щомісячним погашенням платежів. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов»язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов»язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки відповідач повинна була погашати кредит щомісячно, рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту, то право вимоги про стягнення всієї суми заборгованості за договором у позивача виникає починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому обов»язковий платіж не проводився, тобто, у даному випадку це: 01.07.2010 року, оскільки останній платіж відповідачем проведено 12.05.2010 року.

Враховуючи вимоги ст.ст. 256, 257 ЦК України, видно, що з даним позовом позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки направив його до суду 10.06.2016 року (що убачається зі штемпеля на поштовому конверті (а.с.30).

Нормами ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено право, а не обов"язок позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що стягнення заборгованості за кредитом та відсотками необхідно провести за три роки, що передують зверненню кредитора до суду, починаючи з дня (місяця), з якого вона нараховується, а саме з 13.06.2013 року по 10.06.2016 року, у розмірі 229006 (двісті двадцять дев»ять тисяч шість) доларів 07 центів США, до складу якої входить: 162608 (сто шістдесят дві тисячі шістсот вісім) доларів 50 центів США заборгованість за кредитом; 66397 (шістдесят шість тисяч триста дев»яносто сім) доларів 57 центів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, тобто, позовні вимоги слід задовольнити частково. При цьому судом взято за основу розрахунок заборгованості за вказаний період на а.с.58-59.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позову майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати - 1378 грн. Позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 110778,35 грн. (платіжне доручення на а.с.2). Частиною першою ст.88 ЦПК України встановлено, що в разі, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. І так як розмір задоволених позовних вимог позивача ПАТ «Укрсоцбанк» становить 229006,07 доларів США, тобто, 78,1% від заявлених вимог (293046,91 доларів США), то в такому ж процентному відношенні слід стягнути з відповідача на користь позивача і витрати по сплаті судового збору, а саме у розмірі 86517,90 грн. (110778,35 грн. х 78,1% : 100%).

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214-215, 218, 224, 226, 227, 360-7, 88 ЦПК України, ст.ст. 11, 252-255, 256-258, 261, 526, 527, 530, 612, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»:

- заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 13.07.2007 року № 935/1-068 з урахуванням договорів про внесення змін від: 15.08.2007 року № 935/1-068/1 та від 27.06.2008 року № 935/1-068/3 у розмірі 229006 (двісті двадцять дев»ять тисяч шість) доларів 07 центів США, до складу якої входить: 162608 (сто шістдесят дві тисячі шістсот вісім) доларів 50 центів США заборгованість за кредитом; 66397 (шістдесят шість тисяч триста дев»яносто сім) доларів 57 центів США, - заборгованість по відсотках за користування кредитом.

- 86517 (вісімдесят шість тисяч пятсот сімнадцять) грн. 90 коп. у повернення витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Діденко О.П.