Справа № 578/138/16-ц
провадження № 2/578/76/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2016 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

з викликом свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до Краснопільської селищної ради Краснопільського району Сумської області

третя особа: відділ Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області

про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку /пай/ в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 є рідною сестрою померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9, та рідною тіткою померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері позивача ОСОБА_10;

визнати за нею право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерного-пайового товариства закритого типу «Промінь» Краснопільського району Сумської області розміром 4,73 в умовах кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі, належне ОСОБА_8 згідно сертифіката на право на земельну частку /пай/ серія НОМЕР_1 виданого на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19 червня 1996 року № 274 та зареєстрованого 30.08.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 649 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10, яка прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла родичка - рідна тітка її матері ОСОБА_8, котра на день смерті проживала з батьками позивача: ОСОБА_11 та ОСОБА_10, нині також покійні. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги на все майно матері відповідно ст. 524 Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року, спадщину прийняла відповідно до ст. 549 цього кодексу шляхом фактичного розпорядження спадковим майном і на його частину у вигляді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 вона у 2004 році отримала в органах нотаріату свідоцтво про право на спадщину. Інших спадкоємців після смерті батьків ні за законом ні за заповітом немає. Цей факт підтверджується копією рішення Краснопільського районного суду від 11 грудня 2015 року, яким визнано за нею право власності на спадкове майно належне ОСОБА_11, спадщину після якого прийняла її мати ОСОБА_12 Спадкоємців після смерті ОСОБА_8 першої та друге черги відповідно до ст. 529,530 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, і які б прийняли спадщину у встановленому зазначеним Кодексом порядку, немає. Заповіт від її імені також не посвідчувався. На переконання позивача, до правовідносин, що виникли, з урахуванням п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України 2003 року, необхідно застосувати Правила книги шостої Цивільного Кодексу України, оскільки спадщина, яка відкрилася, не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Бабуся позивача ОСОБА_9 була єдиною сестрою ОСОБА_8, однак померла раніше ніж її сестра ОСОБА_8 ОСОБА_8 проживала за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 разом з батьками позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та сестрою ОСОБА_9 досить тривалий час, що підтверджується Актом обстеження житлово- побутових умов від 2 грудня 2015 року. Оскільки інших спадкоємців після смерті ОСОБА_8 ні за законом, ні за заповітом не було, то мати позивача ОСОБА_12, як її племінниця, являється спадкоємцем за правом представлення відповідно до ст.1266 ЦК України, спадщину прийняла в установленому законом порядку шляхом проживання зі спадкодавцем на день її смерті, що підтверджується довідкою Краснопільської селищної Ради від 04.12.2015 №7825, але при підтвердженні родинних відносин ОСОБА_10 та померлої ОСОБА_8 було встановлено, що маються розбіжності в написанні прізвищ померлої бабусі ОСОБА_9 в свідоцтві про народження матері та в записі про шлюб батьків - ОСОБА_14 та ОСОБА_9, а саме прізвище бабусі після її шлюбу відповідно до запису про шлюб № 10 від 26 лютого 1934 року зазначено -ОСОБА_9. Відповідно ж свідоцтва про смерть , свідоцтва про народження матері вона значиться на прізвище ОСОБА_9, а тому виникли сумніви в тому, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 бабуся ОСОБА_9 дійсно була рідною сестрою ОСОБА_8. Постановою державного нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори від 15 грудня 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку /пай/ належну ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_10, оскільки відсутні родинні відносини та правовстановлюючий документ на спадкове майно. За життя власника ОСОБА_8 було втрачено правовстановлюючий документ на спадкове майно - Сертифікат серії НОМЕР_1 на її ім'я, про що зроблено оголошення в газеті « Перемога» № 68 /10402/ за 22 серпня 2015 року, а дублікат втраченого сертифіката не може бути виданий по причині смерті власника. Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачу для оформлення спадщини.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, та просили позов задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позову з огляду на те, що не являється належним відповідачем, оскільки належна ОСОБА_8 земельна частка (пай) знаходиться за межами території селища Краснопілля, заявивши відповідне клопотання про його заміну на належного відповідача /ас. 76-77/.

Допитані судом свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, кожен окремо, що померла ОСОБА_8 є рідною сестрою померлої ОСОБА_9, та тіткою померлій ОСОБА_10, проживали однією сім'єю і вели спільне господарство.

Представник третьої особи з даного питання покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У судових засіданнях Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області, що вбачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області 26.01.2016 /копія ас. 18/.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області, що вбачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого повторно відділом державної реєстрації актів громадянського стану Краснопільського районного управління юстиції у Сумській області 16.01.2001 /копія ас. 19/.

Спадковим майном є право на земельну частку (пай) в розмірі 4,73 га, що перебувало в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Промінь» Краснопільського району Сумської області / ас. 32-33, копії ас. 34 - 39/.

Згідно до копії витягу з книги реєстрації видачі сертифікатів ОСОБА_8 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на підставі рішення від 19.06.1996 № 274, а зазначений сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №649 /ас. 31/.

За інформацією відділу Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області від 12.08.2015 № 506/215, видати дублікат Сертифікату на право на земельну частку (пай) взамін втраченого серія НОМЕР_1 з/р № 649 виданого на ім'я ОСОБА_8 по колишньому САПТЗТ «Промінь» не можливо у зв'язку зі смертю власника /ас. 32/.

У зв'язку зі втратою сертифікату серії НОМЕР_1 позивач подав оголошення у газеті «Перемога» № 68 /10402/ за 22 серпня 2015 року, відповідно до якого зазначений сертифікат вважається втраченим та недійсним /копія ас. 40/.

За даними Краснопільської селищної ради від 04.12.2015 № 7825 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 /ас. 20/.

За повідомленням в. о. завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області № 122/01-16 від 25 лютого 2016 року та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру номери 43078184 та 43078200 від 25.02.2016, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 спадкова справа не заводилась та не видавалась /ас. 50- 52/.

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області, що вбачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області 13.08.2002 /копія ас. 21/.

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області, що вбачається із свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області 02.01.2003 /копія ас. 23/.

Згідно до копії рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11.12.2015 за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку по праву спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 /ас. 29-30/.

Постановою державного нотаріуса Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 15 грудня 2015 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку /пай/ розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі по колишньому САПТЗТ «Промінь» Краснопільського району Сумської області після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10, яка прийняла спадщину за законом, але не оформила своїх спадкових прав після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа та відсутністю родинних відносин / ас. 28/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при відмові нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Правовідносини, що склалися між сторонами, виникли із спадкових правовідносин і врегульовані нормами цивільного та земельного законодавства України.

Оскільки спір про визнання права на земельну частку (пай) є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах, при відсутності спадкоємців, які прийняли спадщину, є відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради, тобто Краснопільська селищна рада Краснопільського району Сумської області.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки, спадкодавець ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Так, відповідно до ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

За правилами ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти.

Відповідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

У відповідності до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За такого, вирішуючи спір суд дійшов до висновку про застосування до спірних правовідносин норми ЦК УРСР, оскільки ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що спадкодавиця в особі ОСОБА_8 на час своєї смерті мала право на земельну частку (пай) у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Промінь» Краснопільського району Сумської області, але на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 не було вчинено певних дій, передбачених правилами ЦК УРСР, які свідчили б про прийняття спадщини, про що свідчить відсутність спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8

Пунктом 5 частини 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто із спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

З огляду на викладене, позивачем ОСОБА_1 не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Вимоги про встановлення факту родинних відносин не можуть бути задоволені, оскільки дані обставини увійшли в предмет доведення, і неможливо визнання даного факту як юридичного рішенням суду, оскільки існує спір про право. Тому суд не приймає до уваги покази свідків.

Суд розглядає справу у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог ст. 60, 137 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, і відмовляє ОСОБА_1 у їх задоволенні.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України, та віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 33,58-61, 79, 88, 137,197, 209, 212, 214 - 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар