Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

м. Волноваха 02 вересня 2016року

Волноваський районний суд, Донецької області

у складі: головуючого судді Гальченко І.В.

при секретарі - Сєрих І.С.

з участю позивача, її представника адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справа по позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.08.2016р. звернулася в суд із зазначеним позовом, яким просить розірвати договір довічного утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належала квартира АДРЕСА_1, а у 2008році вона запропонувала відповідачу (її племінник) укласти з нею договір довічного утримання, відповідно до якого вона передала свою квартиру відповідачу у власність, а він мав турбуватися про неї і доглядати її, жити так і лишилася в квартирі, але з того ж року відповідач про неї не турбувався, не доглядав, не допомагав, вона так і жила сама і сама про себе дбала, але останні два роки вона потребує сторонньої допомоги, у неї немає сил. Просила відповідача розірвати договір добровільно, але той нічого їй не відповів, тому просить розірвати договір.

В судовому засіданні позивачка на позові наполягає, показала суду, що відповідач син її покійного двоюрідного брата, других родичів у неї немає, лише рідна сестра, але їй 99-ть років, вона дуже хвора; 19.08.2008року вона уклала договір довічного утримання з відповідачем, щоб він доглядав за нею, а вона йому лишала свою квартиру, але з того року він лише одного разу утеплив їй вікна і двері на зиму, більше ніколи нічим не допомагав, навіть жодного разу не приніс харчі чи ліки, грошей ніколи не давав, взагалі ніякої допомоги не робив. Вона сама себе доглядала, допомагали сусіди, але останні два роки вона погано себе почуває, їй важко, тим більше квартира на п'ятому поверсі, їй важко навіть води принести, трохи допомагала рідна сестра відповідача, але вона поїхала жити до сина у РФ на постійне проживання, відповідач там жив, вона просить розірвати договір, оскільки відповідач його умови ніколи ніяким чином не виконував, вона хоче знайти іншу людину, щоб її доглядали і укласти чи договір, чи заповіт.

Відповідач (чи його представник) в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, про що до суду повернулися поштові документи, у зв*язку з чим справа відповідно до ст.169 ЦПК України за згодою позивача слухалася за його відсутності.

Вислухавши пояснення заявниці, свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повній мірі за наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що дійсно між сторонами 19.08.2008р. було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу належну їй квартиру АДРЕСА_2, а відповідач зобов'язався довічно повністю утримувати позивачку, забеспечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, або виплачувати щомісячно по 100грв. (за домовленістю сторін) (а.с.19). Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Волноваського нотаріального округу ОСОБА_4, договір було посвідчено нотаріусом згідно до діючого законодавства України. Згідно з матеріалав нотаріальної справи сторони обидва добровільно особисто підписали цей договір.

Таким чином, суд вважає, що позивач, укладаючи в нотаріальній конторі договір довічного утримання, мала право на одержання утримання від відповідача або в матеріальній (надання харчування, одягу, стороннього догляду, допомоги) або у грошовій (за домвленістю сторін по 100грв. щомісячно) формі. Але позивачка показала суду, що з дня укладання договору (тобто вже вісім років) відповідач не надавав їй ніякої допомоги взагалі - ні харчування, ні одягу, на грошей, ні догляду, ні просто звичайної допомоги принести продукти за її ж гроші.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 (фактично доглядає позивачку) і ОСОБА_6 (сусідка позивачки) показали суду, що вони давно знають позивачку, спілкуються із нею, останні роки часто допомагали їй (купували харчі, ліки за її гроші, приносили продукти харчування на її прохання), оскільки вона живе сама, її ніхто не доглядає, відповідач ніколи до неї не приходив, лише після інсульту рік назад сестра відповідача трохи доглядала позивачку, а відповідач взагалі відмовився її доглядати. Онуки позивачки живуть у Криму, до неї не приїзжають, вона сама.

Відповідно до вимог ст.744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач майна) передає другій стороні (набувачеві) у власність належне їй житло, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно вимог ст.755 ЦК України договір довічного утримання може біти розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача (позивача) у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач (набувач майна) взагалі з дня укладання договору (тобто з 19.08.2008р. дотепер) довічного утримання взагалі не виконував свої обов'язки по вказаному договору, тобто він жодного разу взагалі ніяким чином не утримував позивачку, не забеспечував її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, і також він жодного разу (відповідно до умов договору) не виплачував їй щомісячно по 100грв., взагалі ніяких грошей ніколи не давав (за домовленістю сторін замість вказаної вище допомоги) (а.с.19).

До суду відповідач не з'явився, заперечень по позові не надав.

Тому, оскільки відповідач не виконував взагалі свої зобов'язання, вказані в договорі довічного утримання, позивач має право припинити дію договору, тобто розірвати його, і її позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Сторони слід повернути у первісне положення, тобто повернути позивачці вказану квартиру у власність відповідно до вимог ст.756 ч.1 ЦК України.

Стягнути судові витрати позивач не просила.

Оскільки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України справа розглядалася за відсутності відповідача, йому повідомляється, що він має право протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення подати до суду заяву про його перегляд (якщо він не з*явився до суду з поважних причин та якщо він обгрунтує свої заперечення по позові).

На підставі ст.ст.203, 229, 744-758 ЦК України, керуючись ст.ст.15, 214-215 і 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору долвічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 19.08.2008року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Волноваського району ОСОБА_4, зареєстрований за №1-2841, повернувши сторони у первісне положення, тобто повернути ОСОБА_2 у приватну власність квартиру АДРЕСА_3 відповідно до вимог ст.756 ч.1 ЦК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10-ти днів з наступного після його проголошення дня.

Відповідач має право подати до Волноваського районного суду, Донецької області протягом 10-ти днів з дня отримання ним копії вказанного рішення заяву про перегляд вказанного рішення, постановленного за його відсутності (з вказанням причин неявки за викликом суду та заперечень по позові).

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи №2/221/1056/2016 в архиві райсуду.

Суддя: