Справа № 308/1782/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Павліченко С.В.,Куцин М.М.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участі представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_3, яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2016 року у справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ «Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що 15 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений договір банківського рахунку №MK0YEN. На підставі вказаного договору ОСОБА_4 отримав кредитний ліміт у розмірі 10000 грн. Однак, відповідач не виконав взяті на себе договором обовязки щодо погашення заборгованості і станом на 04.02.2016 року заборгованість ОСОБА_4 становить 49943,01 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник за довіреністю ОСОБА_3, яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приват банк» просила задовольнити апеляційну скаргу та стягнути з відповідача відсотки в межах позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інтенції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інтенції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в судовому засіданні, що 15 квітня 2008 року між банком та позичальником ОСОБА_4 був укладений договір банківського рахунку №MK0YEN.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив строк, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Умовами договору кредиту, зокрема п.5.4 договору передбачено, що строк позовної давності для стягнення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафі, неустойки, встановлений сторонами строком 5(пять років).

Отже, право вимоги за кредитом до ОСОБА_4 у ПАТ КБ «Приват Банк» виникло 23 березня 2009 року (останнє погашення заборгованості за кредитним договором), в свою чергу Банк, звернувся до суду 22 лютого 2015 року.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача заявив під час судового розгляду в першій інстанції про застосування строку позовної давності.

Зважаючи, що строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості по кредитному договору та штрафах сплив в липні 2014 року, позовні вимоги в цій частині позову до задоволення не підлягають.

Відповідно до виписки по процентам (а.с.65 ), сума заборгованості по відсотках та пені з 04.02.2011 року по 04.02.2015 року (дата по яку просив ПАТ "Приватбанк" стягнути заборгованість) становить 24238,97 грн.

Приймаючи до уваги вище викладене колегія суддів судової палати апеляційного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_3, яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2016 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за відсотками та пенею в сумі 24238,97 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення і може бути оскаржено на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді