Справа № 308/8351/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

cуддів: Боднар О.В. і ОСОБА_1,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 березня 2016 р. за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином (кримінальним правопорушенням), -

в с т а н о в и л а :

Перечинська районна кредитна спілка «Туря» (надалі КС «Туря») звернулася у суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 в липні 2015 р. Просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 52398.47 грн., завданих кримінальним правопорушенням. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.10.2015 р. позовну заяву в частині стягнення із ОСОБА_5 і ОСОБА_4 збитків, завданих злочином, залишено без розгляду на підставі клопотання позивача (а.с.41, 43).

Після уточнення позовної заяви КС «Туря» просила стягнути 52398.47 грн., завданих кримінальним правопорушенням, із ОСОБА_3 (а.с.48-50).

На обґрунтування позивач зазначав, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000244 від 05.02.2014 р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2014 р. по справі № 308/6993/14-к було встановлено, що на підставі використання ОСОБА_3 завідомо підроблених документів, які підтверджують платоспроможність майбутнього позичальника та поручителів 08.11.2007 р. між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Туря» і позичальником ОСОБА_5 та поручителями ОСОБА_4 і ОСОБА_3, був укладений договір кредиту-поруки № 442/1, згідно з яким позичальником отримано кредитні кошти в сумі 25000 грн. зі сплатою 45% річних за користування кредитом.

Заявою від 09.03.2016 р. КС «Туря» уточнила позов і просила стягнути з відповідача 16924.54 грн. збитків (а.с.52).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09.03.2016 р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС «Туря» 16924.54 грн., завданих кримінальним правопорушенням. Вирішено питання судових витрат (а.с.55-57).

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Указує на відсутність у КС «Туря» статусу потерпілої від злочину та інших умов для матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну злочином (а.с.62-66).

У письмовому запереченні КС «Туря» не визнала скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. Указує, що в процесі розгляду справи суд першої інстанції не припустився порушень ні матеріального, ні процесуального права (а.с.110-116).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того, що позаяк ОСОБА_3 звільнена від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною, а заборгованість по тілу кредиту за договором кредиту-поруки № 442/1 від 08.11.2007 р. складає 16924.54 грн., то позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 11 ч.2 п.3, 22, 1166 ч.1, 1192 ЦК України (а.с.55-57).

Колегія суддів не погоджується із цим висновком через невідповідність такого обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно з положеннями ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

У нашому випадку позивачем, який вважає себе потерпілим від кримінального правопорушення, є юридична особа (КС «Туря»).

Окрім того, відповідний закон, який передбачав би підстави, випадки та порядок відшкодування потерпілому за рахунок держави шкоди, заподіяної злочином, досі не прийнятий.

За приписами ст. 1166 ч.1 ЦК України, на яку як на правову підставу задоволення позовних вимог послався суд першої інстанції, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Положення указаної норми стосуються виключно деліктного заподіяння шкоди. Деліктне зобовязання - це зобовязання, що виникло внаслідок протиправного та винного заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Воно виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобовязальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобовязальних правовідносин.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ч.2 ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2014 р., яка 19.06.2014 р. набула законної сили, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2 та п.3 ст. 49 КК України в звязку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження, відомості про яке 05.02.2014 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 та ч.3 ст. 358, ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України (а.с.5-19).

У цій ухвалі, зокрема, ідеться про те, що ОСОБА_3 надала представникам КС «Туря») підроблені документи (довідку про доходи № 1/6 від 08.11.2007 р. на імя ОСОБА_5 про те, що остання дійсно працює ріелтором в агенції нерухомості «Мегаполіс», довідку про доходи № ? від 08.11.2007 р. на імя ОСОБА_3 про те, що остання дійсно працює директором в агенції нерухомості «Мегаполіс», довідку про доходи № 1/5 від 08.11.2007 р. на імя ОСОБА_4 про те, що остання дійсно працює офіс-менеджером в агенції нерухомості «Мегаполіс»), на підставі яких 08.11.2007 р. між КС «Туря» в особі директора Ужгородської філії № 1 ОСОБА_6, позичальником ОСОБА_5 і поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, був укладений договір кредиту-поруки № 442/1.

При цьому, факт заподіяння ОСОБА_3 майнової шкоди (збитків), розмір цієї шкоди (збитків), статус КС «Туря» як потерпілого та/або цивільного позивача указаною судовою ухвалою не встановлений.

Тобто, відсутній такий елемент цивільно-правової відповідальності як наявність шкоди.

Заявлена позивачем шкода в сумі 16924.54 грн. випливає із неналежного виконання договору кредиту-поруки № 442/1, який укладений між КС «Туря» і позичальником ОСОБА_5 та поручителями ОСОБА_4 і ОСОБА_3, на суму 25000 грн. строком на 24 місяці: з 08.11.2007 р. по 07.11.2009 р. (а.с.21-23).

Згідно з листом КС «Туря» (а.с.38) і розрахунками (а.с.24, 39, 40) за час користування кредитом було сплачено 18847 грн. (8075.46 грн. основного боргу та 10771.54 грн. відсотків). Заборгованість складає 52398.47 грн. (16924.54 грн. тіла кредиту і 35473.93 грн. відсотків).

Отже, як первісна (52398.47 грн.) так і остаточна ціна позову (16924.54 грн.) є саме кредитною заборгованістю, тобто наслідком договірно-зобовязальних правовідносин, а не майновою шкодою як обєктивним наслідком протиправної поведінки ОСОБА_3 у формі кримінального правопорушення (деліктних правовідносин).

Таким чином, немає і такого елементу цивільно-правової відповідальності як причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для майнової відповідальності ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 1166, 1177 ЦК України, через що позов задоволенню не підлягає.

З а приписами ст.ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4, ст. 213 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 1166, 1177 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 33, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити. 2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 березня 2016 р. скасувати. 3. У позові Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до ОСОБА_3 відмовити. 4. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: