Справа № 523/5064/15-ц
Провадження №2/523/334/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області про визнання права власності в порядку спадкування, виселення та за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1, звернулася до суду із зазначеним позовом та просила встановити факт прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_7 21/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 померлого 14.11.1980 року., встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9, 29/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_10 померлої 16.10.1995 року. Визнати за нею право власності на 21/100 частину та на 29/200 частин зазначеного домоволодіння в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_11 В обґрунтування вимог посилалася на те, що батькам її чоловіка, шлюб між якими було розірвано в 1971 році, належало на праві спільної часткової власності домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі, а саме батькові ОСОБА_8, 21/50 частина, а матері ОСОБА_12, 29/50 частин. В 1980 році помер батько її чоловіка. ЇЇ чоловік ОСОБА_9, та його брат (відповідач у справі) ОСОБА_2, на час смерті батька проживали разом із ним та фактично вступили в управління та володіння частиною будинку, що належала їх батькові. В 1995 році померла їх мати ОСОБА_10. ЇЇ чоловік ОСОБА_9, та його брат ОСОБА_2, на час смерті матері проживали разом із нею та фактично вступили в управління та володіння частиною будинку, що належала їх матері, після чого між ними склався порядок користування домоволодінням. Таким чином, її чоловік отримав у спадщину 21/100 частину після смерті батька та 29/100 частин після смерті матері, такі самі частки фактично отримав у спадщину і брат її чоловіка, 21/100 частину після смерті батька та 29/100 частин після смерті матері. В 2012 році помер її чоловік ОСОБА_9, вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки ані батьки її чоловіка, ані її чоловік не реєстрували своє право власності на належні їм частки, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_2, вимоги позову не визнали. В свою чергу, ОСОБА_2, предявив зустрічний позов до ОСОБА_1, за яким просив визнати за ним право власності на все домоволодіння та виселити ОСОБА_1 В обґрунтування вимог представник позивача за зустрічним позовом посилався на те, що померлий ОСОБА_9, не проживав в домоволодінні, був зареєстрований за іншою адресою, а тому не міг вчинити дії направлені на прийняття спадщини. В управління та володіння спадковим майном, як після смерті батька так і після смерті матері вступив ОСОБА_2, та який надав дозвіл своєму братові ОСОБА_9, тимчасово вселитися в будинок тільки в 2006 році, та який за його згодою вселив в будинок свою дружину ОСОБА_1, (позивачку за первісним позовом) та їх неповнолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Враховуючи те, що ОСОБА_1, та неповнолітня ОСОБА_6, ніякого відношення до його сімї не мають, є тимчасовими мешканцями, просив в первісному позові відмовити та задовольнити зустрічний позов про визнання права власності та виселення ОСОБА_1, з домоволодіння.

ОСОБА_1, в інтересах своєї неповнолітньої доньки предявила позов як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору та просила встановити факт прийняття спадщини батьком неповнолітньої ОСОБА_7 21/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 померлого 14.11.1980 року., встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9, 29/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_10 померлої 16.10.1995 року. Визнати за неповнолітньою донькою право власності на 21/100 частину та на 29/200 частин зазначеного домоволодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11, батька неповнолітньої.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 166, 167 Том ІІ), причини неявки не повідомляли, будь яких заяв не надходило.

Від третьої особи Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника з урахуванням прав неповнолітньої дитини на житло, та направленням рішення суду на адресу райадміністрації.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі належало на праві власності на підставі рішення Народного суду Ленінського району м. Одеси від 10.11.1971 року ОСОБА_8 21/50 часток, ОСОБА_10 (ОСОБА_8 до розірвання шлюбу) ОСОБА_13 29/50 часток, цим же рішенням шлюб між ОСОБА_8, та ОСОБА_12, було розірвано (а.с. 114-115, Том ІІ).

Відповідно до рішення суду будинок був поділений та переобладнаний. Житловий будинок № 28 по 1- му Соляному пров. у м. Одесі, загальною площею 88,9 кв.м., житловою площею 63,4 кв.м., складається з літ. «А»: 1-1 коридор - 5,1 кв.м; 1-2 кухня - 8,7 кв.м.; 1-3 житлова - 8,4 кв.м.; 1-4 житлова - 13,7 кв.м.; 1-5 - житлова - 8,1 кв.м.; 2-1 житлова - 10,8 кв.м.; 2-2 житлова - 22,4 кв.м.; 2-3 коридор - 2,8 кв.м.; 2-4 санвузол - 1,0 кв.м., 2-5 кухня -7,9 кв.м., а також: сарай літ. Б, вбиральня літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, літня кухня літ. Е., мостіння І, ворота №1, огорожа №2, 3, 4, 5, 8, хвіртка №6, 7, 9 зазначених у технічному паспорті, виготовленому 20.05.2015 року, розташованого на земельній ділянці 592 кв.м..

Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 року N 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року» зазначає про відсутність необхідності введення в експлуатацію будівлі збудованої, до 05.08.1992 року та зазначає, що дату споруди ДАБК і будь-який інший орган отримує з технічного паспорта, який оформляється в БТІ. Власник будинку замовляє в БТІ таку послугу як «проведення технічної інвентаризації»: інженер БТІ виїжджає на місце і оцінює, вимірює стан будинку, строго дотримуючись Інструкції БТІ про проведення технічної інвентаризації. Вимірювання БТІ оформляє в технічному паспорті, де і вказує всі дані про будинок: дату будівництва, площа, поверхи, наявність самовільного будівництва.

Згідно з Інструкцією БТІ, дату споруди інженер ставить зі слів власника, однак насправді перевіряються і зовнішній вигляд будинку, і всі можливі документи, які цю дату можуть підтвердити: «старий» техпаспорт, довідки та рішення місцевої ради, записи в будинкових та земельних книгах , договору купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 року N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації права власності на побудовані до 05.08.1992 року об'єкти досить технічного паспорта з датою будівлі, а документи, що підтверджують введення в експлуатацію, не потрібні .

Згідно з розділом 3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» індивідуальні (садибні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі (сарай літ «Б, Г»), прибудови (літ «а1») до них, побудовані до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва; - сарай літ «Д» - будівля тимчасового характеру - не належить до самочинного будівництва. Літ «Е» відповідно до технічного паспорту є самочинним будівництвом.

Бюро технічної інвентаризації неодноразово складались документи про технічний стан будівлі, що підтверджується копію інвентаризаційної справи, технічним паспортом.

Померлі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 (ОСОБА_8 до розірвання шлюбу) ОСОБА_13 не здійснили державної реєстрації належного їм на праві особистої власності нерухомого майна яке виникло на підставі рішення суду.

Відповідно до роз'яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року вказано що відповідно до ч. З ст. З Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦK України (в редакції 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок, зокрема глава 10 «Особиста власність» цього ж Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 5 прикінцевих положень вказаного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Частиною п'ятою ст. З вказаного Закону передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

ОСОБА_8 помер 14 листопада 1980 року. Так відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) 14.11.1980 року в день смерті ОСОБА_8, відкрилася спадщина.

Згідно положень статті 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями першої черги при спадкуванні за законом після смерті батька були в рівних частках сини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_9, помер 23.02.1993 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Ці дії вони вчинили в межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. На день смерті батька вони були зареєстровані та проживали по 1-му Соляному пров. № 28 в м. Одесі, що підтверджується довідкою Головного управління ДМС України в Одеській області від 08.07.2016 року.

16 жовтня 1995 року померла мати ОСОБА_10.

ОСОБА_2, ОСОБА_7, як рідні сини є спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_10. Після смерті матері за місцем постійного проживання померлої відкрилась спадщина щодо належного їй на день смерті майна.

Відповідно до ст. 548 ЦК прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а саме з дня смерті спадкодавця.

До нотаріальної контори після смерті матері ОСОБА_7 та ОСОБА_14 не зверталися, вони згідно зі ст. 549 ЦК України (у редакції 1963 року) прийняли спадщину, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Ці дії вчинені у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті.

ОСОБА_7, як і ОСОБА_14 завжди проживали, в тому числі і на час відкриття спадщини, саме на 16.10.1995 року в будинку №28 по 1-му Соляному пров. у м. Одесі, але був зареєстрований за адресою: 1-а Сортувальна, 42, кв. 60. ОСОБА_7 поховав матір, прийняв спадщину, фактично вступив в управління майном, підтримував домоволодіння в належному санітарно-технічному стані, сплачував комунальні послуги, обробляв земельну ділянку, доглядав за прибудинковою територією, в цьому будинку і помер. Також з цього будинку поховав свою першу дружину ОСОБА_15, померлу 01.09.1998 року, що підтверджується замовленням на поховання. Факт прийняття спадщини, а саме вступ в управління та володіння спадковим майном в межах шестимісячного строку підтвердили свідки в судовому засіданні, а також підтверджується наявністю ощадних книжок, договору про передачу в управління інвестицій належних матері.

З 18.03.2006 року ОСОБА_1, знаходилась в шлюбі з ОСОБА_7. Після одруження в березні 2006 року також переїхала жити до чоловіка до цього житлового будинку. 21.08.2006 року в цьому ж будинку народилась донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5

В зазначеному житловому будинку ОСОБА_7 помер 24.08.2012 року, що підтверджується замовленням на проведення поховання.

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт ОСОБА_9, складений не був.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_1, як дружина та його діти: неповнолітня донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, син - ОСОБА_4, донька - ОСОБА_5.

У відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, яка регулює питання про прийняття спадщини, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою, четвертою ст. 1273 цього кодексу, тобто випадків, коли батьки можуть відмовитись від прийняття спадщини. ОСОБА_1, в установлений законом строк від спадщини в інтересах дитини не відмовлялась.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, ОСОБА_1, у встановленому законом порядку, звернулася до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою. На підставі заяви 22.02.2013 року відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини ОСОБА_1, від спадщини не відмовлялася.

Діти спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дій направлених на прийняття спадщини не вчиняли.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, у видачі свідоцтва право на спадщину за законом на майно після смерті чоловіка їй відмовлено, оскільки за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є йго державна реєстрація але відсутній правоустановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В силу ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» (діяв на час винекнення правовідносин) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, а підлягають задоволенню частково, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналу докцументу про права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку. Часткове задоволення вимог первісного позову та часткове задоволення вимог позову третьої особи із самостійними вимогами на предмерт спору обумовлено розрахунком часток отриманого у спадщину нерухомого майна, яке слід розраховувати виходячи з наступного. Так після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належну йому 21/50 частину домоволодіння. Сини померлого ОСОБА_9, та ОСОБА_2, прийняли спадщину в рівних частках тобто по 21/100 частині кожний. Після смерті ОСОБА_10, відкрилася спадщина на належну їй 29/50 частину домоволодіння. Сини померлої ОСОБА_9, та ОСОБА_2, прийняли спадщину в рівних частках тобто по 29/100 частин кожний. Отже після смерті батьків ОСОБА_9, отримав у спадщину 21/100+29/100=50/100, або = 1/2 частина домоволодіння. Аналогічно розрахувується і частка ОСОБА_2, який також після смерті обох батьків отримав спадщину 21/100 (після смерті батька) +29/100 (після смерті матері) =50/100, або = 1/2 частина домоволодіння.

В свою чергу позивачка ОСОБА_1, та її неповнолітня донька ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 отримали спадщину в рівних частках як дружина і донька померлого, а саме по 1/4 частині кожна.

Також, вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, а саме в частині визнання права власності на 21/100 частину домоволодіння після смерті батька та на 29/100 частин домоволодіння після смерті матері (розрахунок наведений вище). З урахуванням того, що первісний позов ОСОБА_1, та позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 задоволені в частині вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на домоволодіння, отже зустрічний позов ОСОБА_2, про виселення ОСОБА_1, задоволенню не підлягає.

Також суд не приймає до уваги заперечення представника позивача за первісним позовом щодо відмови позивачу за зустрічним позовом у вимогах про визнання права власності, через непредявлення вимоги про встановлення факту прийняття ним спадщини оскільки сам факт прийняття спадщини ОСОБА_2, (вступ в управління та володіння спадковим майном після смерті батьків), визнаний та не оспорюється ОСОБА_1, та її представником.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 21/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 померлого 14.11.1980 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 29/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 померлої 16.10.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі, яке в цілому складається: з житлового будинку загальною площею 88,9 кв.м, житловою площею 63,4 кв.м., ліг. «А»: 1-1 коридор - 5,1 кв.м; 1-2 кухня - 8,7 кв.м.; 1-3 житлова - 8,4 кв.м.; 1-4 житлова - 13,7 кв.м.; 1-5 - житлова - 8,1 кв.м.; 2-1 житлова - 10,8 кв.м.; 2-2 житлова - 22,4 кв.м.; 2-3 коридор - 2,8 кв.м.; 2-4 санвузол - 1,0 кв.м., 2-5 кухня -7,9 кв.м., а також: сарай літ. Б, вбиральня літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, літня кухня літ. Е., ворота №1, огорожа №2, 3, 4, 5, 8, хвіртка №6, 7, 9; мостіння І, зазначених у технічному паспорті, виготовленому 20.05.2015 року, розташованого на земельній ділянці 592 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 24.08.2012 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Головного управління юстиції в Одеській області про визнання права власності в порядку спадкування, виселення задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/100 частину домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі, яке в цілому складається: з житлового будинку загальною площею 88,9 кв.м, житловою площею 63,4 кв.м., ліг. «А»: 1-1 коридор - 5,1 кв.м; 1-2 кухня - 8,7 кв.м.; 1-3 житлова - 8,4 кв.м.; 1-4 житлова - 13,7 кв.м.; 1-5 - житлова - 8,1 кв.м.; 2-1 житлова - 10,8 кв.м.; 2-2 житлова - 22,4 кв.м.; 2-3 коридор - 2,8 кв.м.; 2-4 санвузол - 1,0 кв.м., 2-5 кухня -7,9 кв.м., а також: сарай літ. Б, вбиральня літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, літня кухня літ. Е., ворота №1, огорожа №2, 3, 4, 5, 8, хвіртка №6, 7, 9; мостіння І, зазначених у технічному паспорті, виготовленому 20.05.2015 року, розташованого на земельній ділянці 592 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого 14.11.1980 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 29/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі, яке в цілому складається: з житлового будинку загальною площею 88,9 кв.м, житловою площею 63,4 кв.м., ліг. «А»: 1-1 коридор - 5,1 кв.м; 1-2 кухня - 8,7 кв.м.; 1-3 житлова - 8,4 кв.м.; 1-4 житлова - 13,7 кв.м.; 1-5 - житлова - 8,1 кв.м.; 2-1 житлова - 10,8 кв.м.; 2-2 житлова - 22,4 кв.м.; 2-3 коридор - 2,8 кв.м.; 2-4 санвузол - 1,0 кв.м., 2-5 кухня -7,9 кв.м., а також: сарай літ. Б, вбиральня літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, літня кухня літ. Е., ворота №1, огорожа №2, 3, 4, 5, 8, хвіртка №6, 7, 9; мостіння І, зазначених у технічному паспорті, виготовленому 20.05.2015 року, розташованого на земельній ділянці 592 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлої 16.10.1995 року.

В частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про виселення відмовити.

Позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 21/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 померлого 14.11.1980 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 29/100 частин домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 померлої 16.10.1995 року.

Визнати за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/4 частину домоволодіння № 28 по 1-му Соляному провулку в м. Одесі, яке в цілому складається: з житлового будинку загальною площею 88,9 кв.м, житловою площею 63,4 кв.м., ліг. «А»: 1-1 коридор - 5,1 кв.м; 1-2 кухня - 8,7 кв.м.; 1-3 житлова - 8,4 кв.м.; 1-4 житлова - 13,7 кв.м.; 1-5 - житлова - 8,1 кв.м.; 2-1 житлова - 10,8 кв.м.; 2-2 житлова - 22,4 кв.м.; 2-3 коридор - 2,8 кв.м.; 2-4 санвузол - 1,0 кв.м., 2-5 кухня -7,9 кв.м., а також: сарай літ. Б, вбиральня літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, літня кухня літ. Е., ворота №1, огорожа №2, 3, 4, 5, 8, хвіртка №6, 7, 9; мостіння І, зазначених у технічному паспорті, виготовленому 20.05.2015 року, розташованого на земельній ділянці 592 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 24.08.2012 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: