Справа № 409/961/12
Провадження № 2/209/7/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом та в подальшому уточнивши свої позовні вимоги (т.2 а.с. 160) просить стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за договорами поруки № 5125/3 від 24 листопада 2003 року, №05Е2/1 від 24 листопада 2003 року, № 07QІ/1 від 24 листопада 2003 року, № 05СW/1 від 24 листопада 2003 року у розмірі 494945,11 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1700 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що 24 листопада 2003 рок між Закритим акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра-клас" була укладена кредитна угода № 1/0300R5Г, відповідно до якої ТОВ "Екстра-клас" отримало від банку кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 1000000 грн. на строк до 23 листопада 2004 року, взявши на себе зобовязання повернути кредит, сплатити відмотки у розмірі 21% річних та комісійну винагороду в строки, обумовлені угодою. Свої зобовязання за кредитним договором ТОВ "Екстра-клас" не виконало. Станом на 15 березня 2011 року існує прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 494945,11 грн.

24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року ОСОБА_3 уклав з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 5125/3, відповідно до якого взяв на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель ОСОБА_3 відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники.

24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року ОСОБА_2 уклала з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 05Е2/1, відповідно до якого взяла на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель ОСОБА_2 відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники.

24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року ОСОБА_5 уклав з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 07QІ/1, відповідно до якого взяв на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель ОСОБА_5. відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники.

24 листопада 2003 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року ОСОБА_6 уклав з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки № 05СW/1, відповідно до якого взяв на себе відповідальність за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобовязань за кредитним договором по сплаті основного боргу за кредитом в сумі 1000000 грн., сплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів. Пунктом 2 договору поруки було передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, позичальник ТОВ "Екстра-клас" та поручитель ОСОБА_6 відповідають перед ЗАТ КБ "ПриватБанк" як солідарні боржники.

Непогашення позичальником ТОВ "Екстра-клас" та відповідачами кредиту порушує умови кредитного договору та договорів поруки, що є підставою для звернення до суду.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати договір поруки №05СW/1 від 24 листопада 2003 року, укладений між ним та Дніпродзержинською філією ЗАТ КБ "ПриватБанк", недійсним.

На обґрунтування позову зазначив, що 24 листопада 2003 рок між Закритим акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра-клас" був укладений кредитний договір № 1/0300R5Г, відповідно до умов якого ТОВ "Екстра-клас" одержало від банку кредит у сумі 1000000 грн. на строк до 23 листопада 2004 року на умовах сплати відсотків у розмірі 21% річних. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязався повністю погасити заборгованість в строк до 183 днів, тобто до 25 травня 2004 року, але цю умову ТОВ "Екстра-клас" не виконало. Для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г, банком були укладені договори поруки: з ОСОБА_3 - № 5125/3 від 24 листопада 2003 року; з ОСОБА_6 - №05СW/1 від 24 листопада 2003 року; з ОСОБА_5 - № 07QІ/1 від 08 березня 2004 року. Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним № 1/0300R5Г між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Екстра-клас" було укладено договір застави товару в обороті № 00R5/1 від 25 листопада 2003 року, згідно якого ТОВ "Екстра-клас" надав в заставу належне йому на праві власності (повного господарського відання майно: лист г/к 2,0х1250 в кількості 250 шт., загальною вартістю 393750 грн.; лист г/к 4,0 в кількості 100 шт., загальною вартістю 150000 грн.; лист г/к 6,0 в кількості 50 шт., загальною вартістю 75000 грн., лист г/к 2,0х1000х2000 в кількості 150 шт., загальною вартістю 236250 грн.; лист г/к 3,0х1000х2000 в кількості 40 шт., загальною вартістю 63000 грн.; лист г/к 3,0х1250х2500 в кількості 80 шт., загальною вартістю 393750 грн.; лист г/к 1,2 в кількості 150 шт., загальною вартістю 247500 грн.; лист г/к 2,0х1000х2000 в кількості 150 шт., загальною вартістю 236250 грн.; лист г/к 1,5х1000х2000 в кількості 100 шт., загальною вартістю 165500 грн.; лист г/к 1,5х2500х2500 в кількості 100 шт., загальною вартістю 165000 грн., всього загальною вартістю 1621500 грн. Вказане майно знаходилося на відповідальному зберіганні ЗАТ "Дніпропетровська металобаза" за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Автотранспортна, 2. Підписуючи 24 листопада 2003 року договір поруки, він займав посаду директора ТОВ "Екстра-клас" і знав про фінансовий стан товариства, його грошовий обіг та володів інформацією стосовно належного товариству майна. Він був впевнений у спроможності ТОВ "Екстра-клас" виплатити суму кредиту та відсотків за ним. Він вважав, що підписання зазначеного договору поруки є лише обовязковою формальністю і йому ніколи не доведеться у дійсності відповідати своїм особистим майном за зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас". Також йому було відомо, що 25 листопада 2003 року ним, як директором товариства, буде підписаний договір застави товару в обороті, яким забезпечувалося виконання зобовязання ТОВ "Екстра-клас" за кредитним договором. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_8, вчинивши шахрайські дії, заволоділи майном ТОВ "Екстра-клас", яке забезпечувало виконання зобовязання перед кредитором. Факт шахрайських дій підтверджується матеріалами кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Вважає, що договір поруки був підписаний ним під впливом помилки, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спотворили формування його волі та уяви про обставини, які мають істотне значення для сторін правочину, тобто шляхом шахрайських дій запевнили його про належність майна, що забезпечувало виконання зобовязання за кредитним договором, Товариству "Екстра-клас", що призвело до підписання ним договору поруки. Також вважає, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 навмисно ввели його в оману відносно природи угоди, прав та обовязків сторін, навмисно запевнили його у приналежності майна ТОВ "Екстра-клас".

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за участі її представника ОСОБА_4С.(т.2 а.с. 220).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участі його представника ОСОБА_4 (т.2 а.с. 213).

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримувала уточнений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила задовольнити позовні вимоги. Зустрічний позов ОСОБА_6 не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Також пояснила суду, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 особисто підписували договори поруки. ОСОБА_8 працював директором Дніпропетровської металобази, який, начебто, прийняв на зберігання метал, що належав ТОВ "Екстра-клас", і був предметом застави за кредитним договором. ТОВ "Екстра-клас" частково погасило тіло кредиту, залишок неповернутих коштів за кредитом був переведений на дебіторську заборгованість, на яку було зупинено нарахування відсотків, тому заборгованість за кредитом в розмірі сумі 494945,11 грн. залишається незмінною. Вважає зустрічний позов необґрунтованим, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 203 ЦК України, для визнання недійсним договору поруки, укладеному з ОСОБА_6 На теперішній час ТОВ "Екстра-клас" ліквідовано.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримував, просив його задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 в судовому засіданні первісний позов не визнав, підтримував заявлений ним зустрічний позов та просив його задовольнити. Надав пояснення, аналогічні обгрунтуванню зустрічного позову. Пояснив суд також, що він і ОСОБА_2 були засновниками ТОВ "Екстра-клас". Він володів половиною статутного фонду товариства. Посаду директора ТОВ "Екстра-клас" він займав один чи два місяці. Директором ТОВ "Екстра-клас" він став незадовго до підписанням кредитного договору і ним, як директором, підписувався кредитний договір між КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Екстра-клас". Бухгалтер ОСОБА_11 надала йому всі документи про те, що на Дніпропетровській металобазі зберігається заставний метал, що належить ТОВ "Екстра-клас". Він був впевнений, що заставний метал є в наявності. При підписанні кредитного договору на 1000000 грн., він також уклав з банком від свого імені договір поруки, згідно якого поручився за виконання ТОВ "Екстра-клас" зобов'язань за кредитним договором. Як засновник та директор він мав можливість контролювати діяльність товариства, але не контролював. Рішення про отримання кредиту вони приймали разом з ОСОБА_2, як засновки товариства. Отримані від банку кредитні кошти витратили на господарську діяльність товариства. При укладенні договору поруки КБ "ПриватБанк" не вводив його в оману. Він підписував договір поруки та був ознайомлений з його умовами. Коли він був директором ТОВ, умови кредитного договору виконувалися і кредитні кошти поверталися банку. Після нього директором товариством знову став ОСОБА_5 і залишався на посаді до травня 2004 року. Потім була порушена кримінальна справа. Рішення про прийняття на посаду директора та бухгалтера приймалося засновниками товариства. Питання щодо отримання прибутку та розпорядження ним вирішувалися за статутом. ТОВ "Екстра-клас" не було прибутковим. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 заволоділи майном ТОВ "Екстра-клас", що було заставним майном. На початку 2004 року, на вимогу КБ "ПриватБанк", була укладена додаткова угода до договору поруки, точну дату додаткової угоди він не памятає. Він не зясовував, чи є належний ТОВ "Екстра-клас" метал на Дніпропетровській металобазі. Можливо по документам він зберігався на металобазі, а фактичну наявність цього заставного металу він не перевіряв. Він був ознайомлений з умовами договору застави та підписав його, як директор ТОВ "Екстра-клас". Також він підписав договір відповідального зберігання.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 первісний позов в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив суду, що ОСОБА_2 не підписувала договір поруки, що підтверджується висновками експертизи. ОСОБА_3 був підписаний лише договір поруки від 24 листопада 2003 року, а додаткова угода від 02 лютого 2004 року до договору поруки ним не підписувалася. При укладенні кредитного договору ТОВ "Екстра-клас" надало КБ "ПриватБанк" документи про те, що у товариства на складі в м. Дніпропетровську зберігається належне товариству майно - металопрокат, вартістю 1600000 грн., яке буде заставою за договором кредиту. Банк, перевіривши наявність заставного майна та фінансово-господарську діяльність ТОВ "Екстра-клас", прийняв рішення про надання кредиту. Згідно матеріалів кримінальної справи, замість ОСОБА_3 та ОСОБА_12 договори поруки від їх імені були підписані головним бухгалтером ТОВ "Екстра -клас" - ОСОБА_11. ОСОБА_5, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 за шахрайство із фінансовими ресурсами були притягнуті до кримінальної відповідності. Є вина і самого КБ "ПриватБанк", який повинний був протягом дії кредитного договору перевіряти наявність заставного майна. В звязку з ознаками злочину заборгованість за кредитним договором було переведено на дебіторську.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, пояснив суду, що на час підписання кредитного договору він не був директором ТОВ "Екстра-клас". Ще до підписання договору, будучи директором ТОВ "Екстра-клас", він по телефону вів перемови з директором металобази ОСОБА_8 з приводу укладення договору зберігання металопрокату, як заставного майна за кредитним договором. Але самого заставного металу в дійсності не було. Він підписував договір про надання послуг на зберігання металу, в якому йшла мова про надання послуг, а не про передачу металу. Він як директор ТОВ "Екстра-клас" домовлявся за зберігання металу, підписував накладні про наявність металу, підписував договори які складала давала йому бухгалтер ОСОБА_11. Сам кредитний договір від імені ТОВ "Екстра-клас" підписав ОСОБА_6, який на той час став директором ТОВ "Екстра-клас" і який був засновником ТОВ "Екстра-клас". На час укладення кредитного договору на зберіганні Дніпропетровської металобази не було належного ТОВ "Екстра-клас" металу, який був переданий в заставу КБ "ПриватБанк". Такий метал значився тільки по документах, а в дійсності його не було, тому він не міг заволодіти цим металом шляхом шахрайських дій, як про це заявив у судовому засіданні ОСОБА_6 На той період часу підприємство працювало з великими обсягами металу. Відповідно статуту, питання про укладення значних угод вирішувалося не директором, а засновниками ТОВ "Екстра-клас". Після оформлення кредитного договору він від свого імені підписав договір поруки з КБ "ПриватБанк", не звернувши уваги на дату, яка була вказана у договорі. Він не визнає дійсним договір поруки, бо при його укладенні він був введений в оману бухгалтером ОСОБА_11 та ОСОБА_8. Він притягувався до кримінальної відповідальності за шахрайські дії по цьому кредиту і розуміє, що закриття провадження у кримінальній справі не реабілітує його.

Вислухавши представників ПАТ КБ "Приватбанк", відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_5, представника відповідачів ОСОБА_2Н і ОСОБА_3 - ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісний позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 24 листопада 2003 року Закрите акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та Товариство з обмеженою відповідальністю "Екстра - клас" в особі директора ОСОБА_6, уклали кредитний договір №1/0300R5Г, відповідно до якого ТОВ "Екстра - клас" отримало від банку кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 1000000 грн. на поточні виробничі потреби та поповнення оборотних коштів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,00% на рік з кінцевим терміном повернення до 23 листопада 2004 року (т. 1 а.с. 14-19).

Факт отримання ТОВ "Екстра-клас" кредитних коштів сумі 1000000 грн. підтверджується платіжним дорученням від 26 листопада 2003 року та ордером-розпорядженням на отримання грошових коштів (т.1 а.с. 74, 75).

Як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_6, він та ОСОБА_2 були засновниками ТОВ "Екстра-клас", рішення про отримання кредиту вони приймали спільно, а отримані кредитні кошти були витрачені на господарську діяльність ТОВ "Екстра - клас".

Також судом встановлено, що в забезпечення виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г, 24 листопада 2003 року ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_6 уклали договір поруки №05CW/1 (т.3 а.с. 73), а також 02 лютого 2004 року додаткову угоду до цього договору поруки (а.с. т.3 а.с. 74).

Згідно договору поруки, відповідно до ст. 191 ЦК України (1963 р.), ОСОБА_6 зобовязався відповідати перед КБ "ПриватБанк" своїм особистим майном за виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г в повному обсязі. Згідно додаткової угоди від 02 лютого 2004 року, умови договору поруки від 24 листопада 2003 року були викладені в новій редакції, згідно яких ОСОБА_13, як поручитель, надав поруку КБ "ПриватБанк" і зобовязався відповідати перед банком за виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, в тому ж розмірі, що і ТОВ "Екстра-клас".

В забезпечення виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г, 08 квітня 2004 року ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_5 уклали договір поруки №07QI/1 (т.3 а.с. 72).

Згідно договору поруки ОСОБА_5, як поручитель, надав поруку КБ "ПриватБанк" і зобовязався відповідати перед банком за виконання ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, в тому ж розмірі, що і ТОВ "Екстра-клас".

Відповідно до п. 3 додаткової угоди від 02 лютого 2004 року та п. 3 договору поруки, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були ознайомлені з умовами кредитного договору, і при укладенні договорів поруки діяли на підставі власного волевиявлення.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів за первісним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що вони, начебто, підписали договори поруки внаслідок помилки чи введення їх в оману, оскільки в судовому засіданні вони пояснювали, що добровільно підписували договори поруки, і КБ "ПриватБанк", який був однією із сторін правочину, при підписанні договорів поруки ніяким чином не вводив їх в оману.

Суд також не приймає до уваги твердження ОСОБА_6 викладені в обгрунтування його зустрічного позову про визнання договору поруки недійсним та надані ним у судовому засіданні пояснення відносно того, що підписуючи договір поруки він, як директор ТОВ "Екстра-клас", вважав це лише обов'язковою формальністю, оскільки знав про фінансовий стан товариства і був впевнений у спроможності ТОВ "Екстра-клас" повернути суму отриманого кредиту, але з часом ситуація змінилася, бо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 начебто вчинили шахрайські дії, заволодівши майном ТОВ "Екстра-клас", що забезпечувало виконання зобов'язання перед кредитором.

Посилання ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 заволоділи майном ТОВ "Екстра-клас", що було заставним майном за кредитним договором, за рахунок якого повинний був погашений кредит у випадку порушення ТОВ "Екстра-клас" своїх зобовязань по поверненню кредитних коштів, нічим не доказаний, а напроти спростовується постановами Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 грудня 2006 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ( т. 3 а.с. 1 - 49).

При розгляді вказаної кримінальної справи судом було встановлено, що належного ТОВ "Екстра-клас" заставного металопрокату взагалі не існувало і він не передався на зберігання ЗАТ "Дніпропетровська металобаза".

Відсутність майна, яке було предметом застави за кредитним договором від 24 листопада 2003 року, підтвердив в судовому засіданні і відповідач ОСОБА_5, який пояснив, що він не заволодівав будь яким способом заставним майном, бо ТОВ "Екстра-клас" не передавало на зберігання ЗАТ "Дніпропетровська металобаза" металу, який був вказаний як заставне майно і переданий згідно договору ПАТ КБ "ПриватБанк". Цей метал вказувався тільки по документах, а в дійсності його не булло.

При вирішенні справи суд враховує, що ОСОБА_6 був одним із двох засновників ТОВ "Екстра-клас" на момент укладення кредитного договору, який приймав рішення про отримання кредиту від ПАТ КБ"ПриватБанк", на той час займав посаду директора товариства, укладав кредитний договір з ПАТ КБ "ПриватБанк", був обізнаний про господарську і фінансову діяльність товариства, наявність належного товариству майна, тому він не міг не знати, що в дійсності металу вартістю близько 2000000 грн., який був вказаний, як заставне майно, і був переданий згідно договору застави ПАТ КБ "ПриватБанк", взагалі не було і такий метал не зберігався в ЗАТ "Дніпропетровська металобаза".

Те, що ОСОБА_6 не був притягнутий разом з ОСОБА_5 та бухгалтером ТОВ "Екстра-клас" ОСОБА_11 до кримінальной відповідальності згідно ч.2 ст. 222 КК України за шахрайство з фінансовими ресурсами, не доказує того, що він, як засновник і директор ТОВ "Екстра-клас", не знав про надання ними завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту.

Суд вважає, що договір поруки № 05СW/1 від 24 листопада 2003 року та додаткова угода до договору поруки від 02 лютого 2004 року були укладені та підписані ОСОБА_6 з власної волі, без будь якої помилки або обману відносно цієї угоди, тому відсутні підстави передбачені статтями 56, 57 ЦК України (1963 р.), чи статтями 229, 230 ЦК України (2003 року) для визнання вказаного договору поруки недійсним.

З урахуванням викладеного вище, зустрічний позов ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Згідно заяви представника позивача за первісним позовом розмір заборгованості за кредитним договором № 1/0300R5Г станом на 01 березня 2007 року становить 494845,11 грн. (т.1 а.а. 193). Як пояснив в судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПриватБанк", ця сума заборгованості залишається незміною, оскільки переведена банком на дебіторську заборгованість.

Згідно статей 161, 162 ЦК України (1963 р.), статей 525, 526 ЦК України (2003 р.) зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 191 ЦК України (1963 р.) за договором поруки поручитель зобовязується перед кредитором іншої особи відповідати за виконання нею свого зобовязання в повному обсязі або в частині.

Згідно зі ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В звязку з тим, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до договорів поруки взяли на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас", що випливають із кредитного договору №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, суму заборгованості за кредитним договором належить стягнути у солідарному порядку із вказаних відповідачів.

Що стосується позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як з поручителів за договорами поруки № 05Е2/1, №5125/3 від 24 листопада 2003 року та додаткових угод до них (т. 3 а.с. 68-71, 80-81), то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №44/04-209 від 28 листопада 2006 року (т.1 а.с. 167-169), підпис від імені ОСОБА_2 в договорі поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року у графі підпис та у додатковій угоді від 02.02.2004 року до договору поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року у графі підпис виконані не ОСОБА_2. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких зобовязань у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ "ПриватБанк", оскільки між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 договір поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року та додаткова угода від 02.02.2004 року до договору поруки №05Е2/1 від 24.11.2003 року не укладалися.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №4214-15 від 04 листопада 2015 року (т.3 а.с. 151 - 161), підпис у графі "Поручитель" в договорі поруки № 5125/3 від 24.11.2003 року (т.3 а.с. 80) від імені ОСОБА_3, виконаний самим ОСОБА_3; підпис від імені ОСОБА_3 в графі "Поручитель" у додатковій угоді від 02.02.2004 року до договору поруки № 5125/3 від 24.11.2003 року виконаний не ОСОБА_3, а другою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_3

Суд вважає, що у ОСОБА_3 теж відсутні зобовязання перед позивачем щодо погашення заборгованості за кредитним договором укладеним мыж ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Екстра-клас"24.11.2003 року, оскільки додаткова угода від 02 лютого 2004 року до договору поруки № 5125/3 від 24.11.2003 року (а.с.81 т.3), якою умови договору поруки від 24 листопада 2003 року (а.с.80 т.3) були викладені в новій редакції, ОСОБА_3 не підписувалася і не укладалася.

Згідно підписаного ОСОБА_3 договором поруки він зобов'язався відповідати за зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас" тільки у межах належного йому особистого майна, а такі позовні вимоги до нього не заявлялися.

Оскільки Додаткова угода, яка є невід'ємною частиною договору поруки від 24.11.2003 року №5125/3, ОСОБА_3 не укладалася і не підписувалася, то він не повинен відповідати за таким договором поруки (в цілому) за борговими зобовязаннями ТОВ "Екстра-клас" .

З урахуванням зазначеного вище, суму заборгованості за кредитним договором № 1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року належить стягнути солідарно з відповідачів за первісним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 необхідно також стягнутти на користь позивача судові витрати у справі.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково первісний позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором поруки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк , за кредитним договором № 1/0300R5Г від 24 листопада 2003 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк та Товариством з обмеженою відповідальністю " Екстра- клас", та договорами поруки заборгованість в сумі 494945,11 грн. (чотириста девяносто чотири тисячі девятсот сорок пять гривень 11 коп.).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк 850,00 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк 850,00 грн. сплаченого судового збору.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після його проголошення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.