Справа № 458/808/16-ц
РІШЕННЯ

05 вересня 2016 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Матківської Р.Р., розглянувши в м. Турці Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог - Завадівська сільська рада Турківського району Львівської області, землевпорядник Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області та Турківський районний виробничий відділ ЛРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем,

встановив:

14.07.2016 року до суду із даним позовом звернулася ОСОБА_1.

Посилається на те, що вирішила приватизувати земельну ділянку площею 0,3547 га. за адресою с.Завадівка Турківського району Львівської області, яка є в її користуванні. Для цього отримала рішення Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області та звернулася до Турківського районного виробничого відділу ЛРФ ДП "Центр державного земельного кадастру" для розробки технічної документації. Спеціалісти даного підприємства неодноразово виїзджали в с. Завадівка Турківського району для проведення геодезичних робіт, однак відповідач, як суміжний землекористувач відмовляється від підпису акту прийому-передачі межових знаків на зберігання.

Просить суд визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3547 га., що розташована в с.Завадівка Турківського району Львівської області без підпису суміжного землекористувача - ОСОБА_2.

22.07.2016 року позивачка подала до суду клопотання про збільшення позовних вимог - стягнення з відповідача ОСОБА_2 понесені нею витрати за надання правової допомоги в сумі 800 грн.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та додатково пояснила, що в січні 2016 року звернулася у Завадівську сільську раду, і на підставі її заяви рішенням сільської ради від 26.01.2016 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у власність орієнтовною площею 0,75 га. в с.Завадівка Турківського району Львівської області. Земельною ділянкою користувалася завжди і користується по сьогоднішній час на законних підставах.

В судовому засіданні відповідач позов визнав і пояснив, що після отримання земельної ділянки позивачкою у власність він буде позбавлений доїзду до своєї земельної ділянки, а тому буде звертатися про встановлення земельного сервітуту. Однак він не заперечує того факту, що позивачка користується спірною земельною ділянкою на законних підставах і не порушувала меж користування нею.

В судовому засіданні представник третьої особи - сільський голова Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області ОСОБА_3 не заперечив відносно задоволення позову та пояснив, що дана земельна ділянка належала ще батькам позивачки, позивачка користується земельною ділянкою без порушення меж і на законних підставах. Відповідач ОСОБА_2 хоче встановити земельний сервітут через дану земельну ділянку, однак із відповідною заявою він не звертався в сільську раду по сьогоднішній день.

В судовому засіданні третя особа, землевпорядник Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області ОСОБА_4, не заперечив відносно задоволення позову та пояснив, що позивачка користується земельною ділянкою на законних підставах і без порушення меж. Відповідач має бажання встановити земельний сервітут через земельну ділянку ОСОБА_1, однак сільською радою відповідного рішення не приймалося.

В судове засідання представник третьої особи, Турківського районного виробничого відділу ЛРФ ДП " Центр державного земельного кадастру", не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.

Вислухавши сторони, представника третьої особи - сільського голову Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області ОСОБА_3, третю особу - землевпорядника Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області ОСОБА_4, дослідивши докази, подані суду сторонами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що об'єктом спору є земельна ділянка площею 0,3547 га. в с.Завадівка Турківського району Львівської області. Ця земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2.

Даною земельною ділянкою постійно користувалася і користується позивачка ОСОБА_1, межі цієї земельної ділянки позивачка не порушувала. Рішенням Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області № 60 від 26.01.2016 року позивачці ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовно площею 0,75 га. з метою передачі у власність (в цю площу входить і земельна ділянка площею 0,3547 га.

Виконавцем робіт по розробці технічної документації Турківського районного виробничого відділу ЛРФ ДП "Центр державного земельного кадастру" було складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання за адресою: с.Завадівка Турківського району Львівської області, площею 0,3547 га, який відмовився підписати користувач суміжної земельної ділянки -відповідач по справі - ОСОБА_2. Сільською радою рішення про погодження меж без підпису суміжного землекористувача не приймалося.

Наведені вище обставини підтверджуються такими доказами: поясненнями сторін, представника третьої особи - сільського голови Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області ОСОБА_3, третьої особи - землевпорядника Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області ОСОБА_4, копією витягу із рішення Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області за №60 від 26.01.2016 року, копією акту прийому-передачі межових знаків на зберігання, рішенням Турківського районного суду Львівської області від 11.12.1996 року, схемою обміру земельних ділянок, клопотанням про збільшення позовних вимог від 22.07.2016 року.

Не довіряти даним доказам у суду підстав немає.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі визнання права.

Згідно п. "в" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Факт користування земельною ділянкою на законних підставах та надання її позивачці у власність не заперечується сторонами по даній цивільній справі. Згідно з вимогами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, за Законом позивачка має право на приватизацію спірної земельної ділянки, правомірно наданої їй у користування.

З огляду на наведене вище суд вважає, що погодження меж із суміжними землекористувачами та відмова від підпису акту прийому-передачі межових знаків на зберігання самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Рішення щодо приватизації земельних ділянок приймається органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до вимог діючого законодавства України.

Згідно зі ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

При цьому право у позивачки на приватизацію наданої їй землі залишається непорушним і закріплене чинним законодавством України.

Позивачка просить визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем, і у суду є законні підстави для задоволення даної позовної вимоги про визнання права на приватизацію земельної ділянки без підпису суміжного землекористувача - ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 800 грн.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, статтями 3,16 ЦК України, статтями 78,81,116,198 Земельного кодексу України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3547 га, що розташована в селі Завадівка Турківського району Львівської області, без підпису суміжного землекористувача - ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 відшкодування понесених витрат зі сплати судового збору в сумі 551 грвн. 20 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 800 гривень, а всього 1351 гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 10 днів із дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 09.09.2016 року.

Суддя -