Єдиний унікальний номер 234/4983/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1769/2016
Головуючий у 1 інстанції: Фоміна Ю.В. Єдиний унікальний номер 234/4983/16-ц
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1769/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Папоян В.В., Дундар І.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Уточнивши позовні вимоги, позивач посилався на те, що на підставі укладеного між сторонами кредитного договору №49-М-08 від 30 січня 2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 39 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 20 січня 2018 року. В забезпечення виконання умов договору кредиту 30 січня 2008 року між сторонами був укладений договір іпотеки, за яким відповідач пережав позивачу в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно нежитлове приміщення дизайн студії «Гамма», загальною площею 43,60 кв. м. за адресою: м. Краматорськ, вул. Бикова, 6. Відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання виконував частково, у звязку з чим банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та рішенням суду від 10 грудня 2009 року позовні вимоги були задоволені, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком. На підстав ст. 34 Закону України «Про іпотеку» позивач просив передати йому в управління нерухоме майно, щодо якого винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору та зобовязати відповідача на цей період повністю вивільнити від будь яких осіб та їх майна ( у тому числі власних присутності та майна) предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 43,60 кв. м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Бикова, буд.6.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове рішенням, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі. Зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про передачу предмета іпотеки в управління не підлягають задоволенню. Відповідач як не виконував, так і не виконує умови договору кредиту, не кажучи вже про виконання судового рішення, яке набрало законної сили та яке неможливо виконати без фактичної передачі предмета іпотеки в управління банку, зокрема, необхідно мати доступ до приміщення, щоб показати обєкт потенційним покупцям. Законом, а саме ст. 34 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що при передачі в управління предмету іпотеки на період до реалізації майна, іпотекодавець звільняє від своєї присутності, присутності інших осіб та особистого майна, нерухомість, з метою надання іпотекодержателю можливості задоволення вимог за рахунок ринкового використання предмету іпотеки. Суд не звернув належної уваги на той факт, що заявлені вимоги позивача безпосередньо повязані з предметом позову та ухиленням відповідача від добровільної передачі предмета іпотеки, що є необхідним для виконання рішення суду. Також суд не прийняв до уваги той факт, що звернення позивача з вищевказаними вимогами безпосередньо повязані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та регулюються спеціальним законом Законом України «Про іпотеку». Обставини, на які посилається суд, як на підставу відмови у позові, є необґрунтованими та такими, що не відповідають умовам договору та чинному законодавству. Судом порушені норми процесуального права, а саме неповно зясовані обставини справи та не наведено конкретне посилання на закон, загальне посилання на главу 70 ЦК України, як на підставу для відмови у позові є неприпустимим.

В засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 підтримувала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні. Відповідач в засідання апеляційного суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджено отриманням ним особисто 15 вересня 2016 року телефонограми із зазначенням часу та місця розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що з аналізу статей 34,39 Закону України «Про іпотеку» передача майна в управління не є безумовною в разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Управління майном є окремим видом договірних зобовязань. Рішення суду має містити умови, на яких таке управління буде здійснюватись. Банк на наявність таких обставин не посилався, як підставу позовних вимог зазначив сам факт наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Використання нежитлового приміщення, навіть якщо воно є предметом іпотеки та на нього звернуто стягнення не може суперечити інтересам його власника, оскільки використання його з метою доходів може спричинити втрату вартості такого майна та вплинути на право та інтереси власника щодо можливого отримання в достатньому розмірі коштів від реалізації такого майна в порядку звернення стягнення на нього. Позивач не надав доказів про те, що предмет іпотеки використовується відповідачем для здійснення господарської діяльності з метою прибутку та що є можливість використовувати вказану нерухомість банком для отримання в результаті управління предметом іпотеки доходів, які будуть спрямовані на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір №49М-08, за яким відповідач отримав в банку позивача кредит в сумі 39 000 доларів США, строк повернення кредиту згідно графіку, але не пізніше 20 січня 2018 року, кредит надається на наступні цілі: придбання нежитлового приміщення студії «Гамма», розташованого за адресою: м. Краматорська, вул. Бикова, буд.6, загальною площею 43,6 кв. м..

На підставі договору іпотеки від тридцятого грудня 2008 року, укладеного між сторонами ОСОБА_1 передав банку в іпотеку нежитлове приміщення студії «Гамма», розташоване за адресою: м. Краматорська, вул. Бикова, буд.6, загальною площею 43,6 кв. м..

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10.12.2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №49М-08 від 30.01.2008 року в сумі 41 879,66 доларів США звернуто стягнення на нежиле приміщення студія «Гамма» загальною площею 43,6 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Краматорськ, вул. Бикова,6 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки б/н від 30.01.2008 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з отриманням витягу з державного реєстру права власності, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12.11.2014 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та зобовязано приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_3 видати банку дублікат договору купівлі продажу нежилого приміщення від 30 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 9 серпня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та зобовязано ОСОБА_1 передати банку правовстановлюючі документи на нежиле приміщення дизайн студії «Гамма» загальною площею 43,6 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Краматорськ, вул. Бикова, 6 та ключ від вхідних дверей.

Звертаючись із даним позовом позивач посилався на те, що умови договору кредиту відповідачем у повному обсязі не виконано, за позовом банку рішенням суду від 10.12.2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. Тому на підставі ст. 34 Закону України «Про іпотеку» позивач просив передати йому в управління нерухоме майно, щодо якого винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору та зобовязати відповідача на цей період повністю вивільнити від будь яких осіб та їх майна ( у тому числі власних присутності та майна) предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 43,60 кв. м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Бикова, буд.6..

Згідно із ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, серед іншого, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що передача предмета іпотеки в управління не є обовязковою, а відбувається в разі необхідності, отже, необхідність передачі предмета іпотеки в управління входить до предмету доказування у даній справі.

Управління майном має здійснюватись відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Договору між сторонами про управління майном немає. Позивач не запропонував умови, які слід внести до рішення суду та відповідно до яких він здійснював би управління майном.

Оскільки позивачем не надано належних доказів щодо необхідності передання майна в управління, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачу необхідний доступ до нежилого приміщення для того, щоб показувати його потенційним покупцям, не може бути підставою для скасування рішення, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні таких дій.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач міг би здавати нежиле приміщення в оренду, а доходи спрямовувати на задоволення забезпечених іпотекою вимог також не є підставою для скасування рішення, оскільки позивачем не надано доказів того, що нежиле приміщення придатне для здачі в оренду та не запропоновано умов такого способу управління.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 серпня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: