АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/2283/15-ц Головуючий в суді I інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 22-ц/791/1810/16 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Цуканової І.В.,

ОСОБА_2,

секретар Сікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 30.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Кредитної спілки «Громада», треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про встановлення факту проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки без шлюбу, визнання іпотечного договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

30 червня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та КС «Громада» в якому просив визнати недійсним іпотечний договір від 25 лютого 2014 року, укладений між відповідачами, в забезпечення кредитних зобовязань відповідачки, посилаючись на те, що з 15 квітня 2006 року вони з відповідачкою проживають спільно, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, мають малолітнього сина ОСОБА_7 Ю, але відповідачка без його згоди уклала договір іпотеки, за яким передала в іпотеку будинок, придбаний ними під час проживання однією сімєю 6 липня 2007 року.

8 жовтня 2015 року представник надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сімєю, як чоловіка та жінки без шлюбу з 15 квітня 2006 року по 8 жовтня 2015 року; визнати недійсним іпотечний договір від 25 лютого 2014 року, укладений між кредитною спілкою «Громада» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 223, посилаючись на проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 з 15 квітня 2006 року до наступного часу однією сімєю, ненадання позивачем згоди на укладання іпотечного договору на земельну ділянку та будинок, який був придбаний ними під час сумісного проживання однією сімєю та відсутність попереднього дозволу органу опіки та піклування для укладення такого правочину, оскільки в будинку проживає та користується ним їхній малолітній син ОСОБА_7Ю (а.с.64).

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 30.03.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати недійсним іпотечний договір від 25 лютого 2014 року, укладений між кредитною спілкою «Громада» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 223, оскільки вважає доведеним факт проживання малолітньої дитини в будинку, який є предметом іпотеки, внаслідок чого в силу ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для укладення договору потрібна була попередня згода органу опіки та піклування, відсутність якої є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним суд першої інстанції виходив з того, що іпотекодавець, яка є матірю дитини, в оспорюваному договорі зазначила, що даний договір не порушує прав малолітніх, на момент укладення іпотечного договору малолітня дитина не мала права власності чи права користування на предмет іпотеки, так як місцем проживання дитини та матері згідно довідки виконавчого комітету Степанівської сільської ради Суворовського району м. Херсона від 11.02.2006 року є м. Херсон, с . Степанівка, вул. Дж.Говарда,88.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 06 липня 2007 року придбала житловий будинок, що знаходиться в с. Музиківка Білозерського району, Херсонської області по вулиці Київська, будинок 13, право власності на який зареєстровано 04.01.2008 року (а.с. 9). Свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно та довідка сільської ради визначають нумерацію цього будинку як №11 (а.с.10,11).

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 перед Кредитною спілкою «Громада», що випливають з кредитного договору № 809 від 14 грудня 2013 року, укладеного між цими сторонами, між ними ж, 25 лютого 2014 року укладений іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок № 11 по вул. Київська, в с. Музиківка, Білозерського району, Херсонської області та земельна ділянка площею 0,2285 га за цією ж адресою, яка належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21 лютого 2014 року (а.с. 12-15).

З свідоцтв про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що його матірю є ОСОБА_5, батьком ОСОБА_8 (ОСОБА_4) (а.с.6,83).

При укладанні іпотечного договору, ОСОБА_5, в його умовах зазначила, що цей договір не суперечить інтересам та не порушує прав малолітніх, неповнолітніх та/або непрацездатних користувачів житлом (п.1.12.8) (а.с.13).

Для укладення договору іпотеки, ОСОБА_5 надала довідку сільської ради від 25.02.2014 року за № 193, про те що за адресою: с. Музиківка, вулиця Київська, 11, не зареєстровані неповнолітні особи(а.с.78).

Про наявність у неї малолітніх дітей, іпотекодавця не повідомляла, оскільки не зазначала про них в заяві в графі «діти» (а.с.77).

Також з матеріалів справи вбачається, що за довідкою Степанівської сільської ради від 11.02.2016 року за №02-14/19, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.116).

Довідка Музиківської сільської ради від 12.05.2015 року за №372 не свідчить про те що саме на момент укладення іпотечного договору малолітній ОСОБА_7 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).

Акт від 21.09.2015 року за №02-33/839, в якому міститься інформація, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 з моменту народження по теперішній час, на думку колегії суддів не може бути беззаперечним доказом факту проживання на час укладання договору іпотеки, оскільки «момент» народження дитини, як місце народження, за його свідоцтвом (а.с.6,83) зазначений: с. Степанівка, а з договору іпотеки вбачається, що мати дитини підтвердила відсутність у дитини порушення її прав та інтересів.

Отже, іпотекодавець ОСОБА_5, при укладанні договору іпотеки не визнавала право проживання дитини в жилому приміщенні та взагалі вказала на відсутність у неї дітей віком до 18 років, про що повідомила іпотекодавця в заяві про прийняття її в члени кредитної спілки (а.с.65). Добросовісність ОСОБА_5 при укладанні договору іпотеки щодо надання нею документів та зазначення про відсутність прав малолітніх на користування житловим приміщенням, що передається в іпотеку презюмується.

За викладених обставин, позивачем не доведено наявність права малолітньої дитини на користування житловим приміщенням саме на момент укладення оспорюваного договору.

Передбачене ст.177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіку і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору.

Отже, правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої предявлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

В заяві про уточнення позовних вимог, підставою позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним, позивач зазначив факт відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, проте не посилався на факти порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору (а.с.64). Будь-якої додаткової заяви щодо наявності фактів порушення майнових прав дитини суду не надавав, а отже враховуючи, що сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору не є підставою для визнання недійсним договору іпотеки, у суду першої інстанції відсутні були підстави для задоволення позовних вимог з заявлених підстав.

За викладених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної інстанції про визнання договору іпотеки недійсним з підстав відсутності попередньої згоди органу опіки та піклування.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтвердив право малолітньої дитини на користування житловим приміщенням за місцем її реєстрації у с. Степанівка, доказів неможливості користування цим житлом не надав. Звернення стягнення на іпотечне майно також не проводиться, що визнається представниками сторін.

Таким чином, рішення суду в частині що оскаржується ухвалено з додержанням норма матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи, що рішення суду в іншій частині не оскаржується, колегія суддів, в силу принципу диспозитивності йому юридичної оцінки не надає.

Керуючись ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 30.03.2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: І.В. Цуканова

ОСОБА_2