Справа № 308/6731/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В., при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 січня 2016 року за поданням державного виконавця про примусове проникнення до житлового будинку, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 січня 2016 року. Просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою відмовити головному державному виконавцю районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до домоволодіння ОСОБА_2 Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 06 січня 2016 року подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатської області Гусєва О.О. про надання дозволу на примусове проникнення до домоволодіння ОСОБА_2 задоволено: дозволено примусове проникнення до домоволодіння ОСОБА_2, а саме: в будинок АДРЕСА_1.

Апелянт доводить, що оскаржувана ухвала є спірною і такою, що підлягає скасуванню в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Указує, що подання державного виконавця розглянуто за відсутності державного виконавця, із недотриманням строків розгляду, з порушенням норм матеріального права та права апелянта на недоторканість житла при відсутності належного повідомлення про вчинювані виконавцем дії, застосовано крайній захід у порядку виконання судових рішень у цивільних справах.

Представник РВ ДВС надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. На обґрунтування зазначає, що на виконанні у районному відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню ВП № 48909550, а саме: виконавчого листа 308/6731/15-ц, виданого 29.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу на суму 281 656,68 грн., і виконавчого провадження № 446965340, а саме: виконавчого листа 308/13462/13-ц, виданого 12.12.2014р. Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 96146,73 грн.

20.03.2015 року було відкрито виконавче провадження і надано боржнику строк для самостійного виконання - до 27.03.2015 року. Боржник добровільно виконавчий документ не виконав, а тому державним виконавцем РВ ДВС були вжиті всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання виконавчого документу. Указує, що крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження та про повернення виконавчого документа стягувачу, всі інші документи виконавчого провадження надсилаються адресатам супровідним листом простою кореспонденцією. Вказує на те, що боржник за відкладенням виконавчих дій до Ужгородського РВ ДВС не звертався. Судом першої інстанції було встановлено, що на виконанні у районному відділі виконавчої служби Ужгородського МРУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 48909550 по примусовому виконанню виконавчого листа № 308/6731/15-ц, виданого 29.09.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу 281656,68 грн. та № 446965340 по примусовому виконанню виконавчого листа № 308/13462/13-ц, виданого 12.12.2014 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 96146,73 грн.

20.03.2015 року старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Гусєвим О.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46965340 та запропоновано боржнику самостійно виконати виконавчий документ до 27.03.2015 року. Ця постанова була направлена сторонам, у тому числі боржнику, супровідним листом від 20.03.2015 року. 02.10.2015 року цей же державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48909550 і запропоновано боржнику самостійно виконати виконавчий документ до 09.10.2015 року. Оскільки, в установлений строк боржник виконавчий лист не виконав, 02.10.2015 року державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1, у межах суми звернення стягнення.

Із метою встановлення майнового стану боржника у виконавчому провадженні № 46965340 державним виконавцем були направлені запити до Пенсійного фонду України, а також до Державної податкової служби України. З отриманих відповідей видно, що ОСОБА_2 отримує пенсію 949 грн. Аналогічні запити були надіслані також у рамках виконавчого провадження № 48909550. Державним виконавцем було повідомлено сторони виконавчого провадження, в тому числі й боржника, про примусове виконання 30.11.2015 року о 15:00 год. виконавчого документу за адресою: АДРЕСА_1, супровідним листом від 23.11.2015 року за № 9-679/15.

30 листопада 2015 року старшим державним виконавцем Гусєвим О.О. в присутності понятих - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, було складено акт державного виконавця про те, що при виїзді за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1, здійснити опис майна боржника не вдалося, оскільки ОСОБА_2 на призначену дату та час примусового виконання виконавчого документу не з'явився, а ОСОБА_5 відчиняти двері відмовилася. Станом на 22 грудня 2015 року рішення суду державним виконавцем у примусовому порядку не виконано. Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів.

Істотними доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 є те, що він про відкрите виконавче провадження № 46965340 не знав, жодних викликів до РВ ДВС надіслано йому не було, жодного разу виконавець не приїздив по місцю проживання, що вирішення питання про примусове проникнення до житла мало розглядатися виключно в присутності державного виконавця, а при наявності заяви від 06.01.2016 року від державного виконавця про розгляд заяви за його відсутності така мала бути залишена без розгляду. Ці доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. У матеріалах справи міститься супровідний лист про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження № 46965340 від 20.03.2015 року (а.с.4), супровідний лист про надіслання постанови про арешт майна боржника від 02.10.2015 року, в якій зазначено, що боржнику необхідно з 'явитися до 09.10.2015 року з 10:00 до 13:00 год. за адресою: м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 14, кабінет № 54 (явка обов'язкова) - а.с.6, супровідний лист про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження № 48909550 від 02.10.2015 року (а.с.8), супровідний лист від 23.11.2015 року про те, що 30.11.2015 року на 15:00 год. буде призначено примусове виконання виконавчого документу за адресою АДРЕСА_1, де зазначено, сторонам виконавчого провадження необхідно бути присутнім за місцем проведення виконавчих дій (а.с.13). Також у матеріалах справи міститься акт державного виконавця від 30.11.2015 року, складений старшим державним виконавцем Гусєвим О.О. за участю понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що здійснити опис майна боржника за адресою АДРЕСА_1, не вдалося, оскільки боржник ОСОБА_2 на виконання виконавчих дій не з'явився (а.с.14). На а.с. 21 міститься реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції, згідно з яким ОСОБА_2 було відправлено повідомлення про примусове виконання виконавчого документу за адресою АДРЕСА_1, що підверджується вихідним номером супровідного листа - 9-679/15.

До заперечень на апеляційну скаргу представником РВ ДВС було надано копії реєстрів на відправлення рекомендованої кореспонденції (а.с. 66-68; 72; 73; 75-76; 77; 82), які свідчать про те, що боржнику надсилалася постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.10.2015 року, постанова про залучення працівників органів внутрішніх справ від 20.01.2016 року, лист про примусове виконання виконавчих документів за адресою: АДРЕСА_1, від 09.02.2016 року, лист про примусове виконання виконавчих документів за адресою: АДРЕСА_1, від 16.02.2016 року. Крім того, в матеріалах справи міститься запит до Державної податкової служби України, до Пенсійного фонду України (а.с.5, 9), згідно з яким ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі 949 грн., а також іфнормаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10), інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.10-12), із яких установлено, що єдиним майном боржника ОСОБА_2 є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій,посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень,неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення,зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; За правилами ч.1 ст. 20 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Згідно з ч.2 ст.25 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України « Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. За приписами ч.1 ст.31 Закону України « Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як було встановлено судом першої інстанції, а також у суді апеляційної інстанції державним виконавцем були здійсненні всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення. Натомість апелянт на обґрунтування своїх доводів не надав суду жодного належного та допустимого доказу, на судові засідання у суд апеляційної інстанції не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про їх час і місце. Відповідно до ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Недопускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду. Водночас, гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Державний виконавець відповідно до вимог, установлених законом, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції урахував строки невиконання судового рішення, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання судових рішень, відсутність іншого майна в боржника, на яке б могло бути звернено стягнення, а також наявність перешкод з боку боржника щодо доступу до належного йому на праві власності домоволодіння, що ускладнює виконання судового рішення, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до домоволодіння боржника ОСОБА_2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та постановив законну ухвалу.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. 2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 06 січня 2016 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: