АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/8839/2016 року Головуючий у 1-й інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Крижанівської Г.В., Немировської О.В.,

при секретарі - Субчаку Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця та заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , заінтересована особа : Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною скаргою, в якій зазначала, що головним державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Саніним І.С. 04.12.2015 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49556382 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1934/15-ц, виданого 26.03.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 969203,47 грн. та третейського збору у розмірі 100 092,03 грн.. Вказану постанову державного виконавця вона отримала листом 21.12.2015 року.

Заступником начальника Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімовою Т.М. 19.01.2016 року ще було винесено постанову у ВП №49556382 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, яку вона не отримувала та про існування якої дізналася лише 07.02.2016 року під час перевірки реєстру виконавчих проваджень, а тому вважає, що це є порушенням з боку суб'єкта оскарження її прав та законних інтересів.

Зазначає, що державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків було винесено в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки таке рішення в силу закону є протиправним, тому на підставі нього не може проводитися стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення її скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при її постановленні.

Вислухавши доповідь судді, , обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року, яка набрала законної сили видано виконавчий лист № 755/1934/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 969203,47 грн. та третейського збору у розмірі 100 092,03 грн. на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2014 року, яке також набрало законної сили.

04.12.2015 року головним державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Саніним І.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49556382 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1934/15-ц, яка була направлена заявниці та отримана останньою 21.12.2015 року.

Заступником начальника Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Трофімовою Т.М. 19.01.2016 року ще було винесено постанову у ВП №49556382 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасне направлення боржнику або неотримання ним в строк, наданий для добровільного виконання постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження , не впливає на обґрунтованість прийнятого державним виконавцем рішення щодо прийняття до виконання виконавчого документу та відкриття виконавчого провадження. При цьому судом встановлено безпідставність вимог заявника на застосування виконавцем п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» при вирішенні питання про відкриття провадження за вищевказаним виконавчим документом.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є законним та обґрунтованим , відповідним нормам процесуального права та вимогам Закону України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів .

Тобто, у разі неотримання постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, ОСОБА_1 не позбавлена права скористатися вищезгаданою нормою закону та звернутись до державного виконавця з заявою про відкладення виконавчих дій .

Крім того, вищевказаний виконавчий лист відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження , не встановлено колегією суддів і підстав до повернення виконавчого листа, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначаючи про незаконність дій суб»єкта оскарження щодо відкриття виконавчого провадження , ОСОБА_1 вказувала на те, що відповідно до судової практики встановленої Верховним Судом України третейським судам не підсудні спори щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Колегія суддів звертає увагу заявника на те, що зазначені нею обставини є підставою для оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06.11.2014 року, яким з неї стягнуто кошти , та на підставі якого був виданий виконавчий лист та/або оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року, яким видано даний виконавчий лист.

На підставі викладеного ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави до скасування якої відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312-315,319, 383,387 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: