У Х В А Л А

Справа № 183/2418/16 № 2-з/183/42/16

25 квітня 2016 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Юрєва Т.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної власності подружжя.

22 квітня 2016 року разом із позовною заявою до суду надана заява про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на будинок, що розташований за адресою: вул. Садова, буд. 15, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, який належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності.

25 квітня 2016 року позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, та позивачу було надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на будинок, розташований за адресою: вул. Садова, буд. 15, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, який належить відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, оскільки невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає повернути дану заяву позивачу з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 151,152 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь по справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майно обєктом спільної власності подружжя, в якому вказує, що протягом спільного проживання з відповідачем він зробив поліпшення вищевказаного будинку, зазначивши роботи, які зробив в даному будинку, однак не зазначив їх вартості та вартості будівельних матеріалів, не надав суду ніяких доказів щодо вартості поліпшення вищевказаного будинку.

Згідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Подана заява про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на домоволодіння не містить доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі.

Ч. 4 ст. 151 ЦПК України передбачено, що до заяви про забезпечення позову додаються копії відповідно до кількості осіб щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову. Копії заяви та додаток позивачем не долучено до матеріалів заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.. 151 ЦПК України, повертає її заявнику.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151,152,153 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, повернути.

Повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права заявника повторно звернутися до суду з даною заявою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.І. Юрєва