Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 81 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Широкової Л.В., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за заявою Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №6» Житомирської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1,

на судовий наказ Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2013 року,

встановила:

21 жовтня 2013 року Богунським районним судом м. Житомира за заявою Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №6» (далі КП «ВЖРЕП №6») видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги у розмірі 2079,03 грн., а також 114,70 грн. судового збору (а.с. 14).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про скасування зазначеного судового наказу залишено без задоволення (а.с. 20, 35).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати вищезазначений судовий наказ з підстав відсутності відомостей про отримання його копії, незгоди із розрахунком заборгованості та неналежним виконанням КП «ВЖРЕП№6» обов'язків за договором про надання послуг. Крім того, як підставу для скасування даного судового наказу, зазначив подвійне стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01 січня 2012 року по 01 січня 2013 року, за цим судовим наказом та судовим наказом, виданим Богунським районним судом м.Житомира 20 лютого 2015 року у справі №295/1527/15-ц.

Заслухавши доводи представника КП «ВЖРЕП №6», перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

За правилом п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.

Відповідно до роз'яснень п. п. 9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

У даній справі заявник - КП «ВЖРЕП №6» надав суду письмові докази, що підтверджують: факт реєстрації та проживання з 2002 року ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, за якою існує заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг (а.с. 4,10); факт існування договірних відносин між сторонами відповідно до договору №1543 від 07 лютого 1997 року (а.с.8-9); наявність заборгованості, у зв'язку з тим, що споживач оплату послуг не проводив, за період із 01 лютого 2012 року по 01 вересня 2013 року, яка становить 2079,03 грн. (а.с.5).

Ураховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для видачі судового наказу відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не надіслано боржнику копію судового наказу на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки указане порушення процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Непогодження заявника із сумою заборгованості не свідчить про наявність спору. Зазначена у розрахунку стягувачем сума боргу у визначений законом спосіб боржником та його представником не спростована, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є надуманими та безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного виконання КП «ВЖРЕП №6» обов'язків за договором про надання послуг також не підтверджені належними та допустимими доказами і не вважаються наявністю спору про право.

Із оглянутої в суді апеляційної інстанції цивільної справи №295/1527/15-ц вбачається, що існує судовий наказ, виданий пізніше, а саме, 20 лютого 2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість, у тому числі і за період з 01 січня 2012 року по 01 вересня 2013 року. Зазначена обставина не може бути підставою для скасування судового наказу, який був виданий раніше, про що правильно зазначено судом першої інстанції. Крім того, судовий наказ від 20 лютого 2015 року скасований ухвалою суду від 15 березня 2016 року (а.с. 33).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування судового наказу немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Судовий наказ Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді