Справа № 559/307/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі судді Федорової Л.П.

секретарі Федорук О.О.

розглянувши в судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (зацікавлені особи: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, відділ державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_2) на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 24 лютого 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було винесено постанову про примусове виконання виконавчого листа № 559/3309/2014 виданого 9 лютого 2015 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 500.00 грн. на кожну дитину, починаючи з 15.10.2014 року. 13 листопада 2015 року вона звернулась до державного виконавця із відповідною заявою, в якій просила повідомити інформації про дії, які вчинив державний виконавець по даному виконавчому провадженні. Станом на 08 лютого 2016 року, вона не отримала жодної відповіді від державного виконавця, не отримала розрахунок заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_2 аліментів за один місяць підлягало до негайного виконання, то трьох денний строк для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження державному виконавцю не надасться. Таким чином, так як, рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_2 аліментів за один місяць підлягало до негайного виконання, то державний виконавець зобов'язаний був відкрити виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження її заяви про відкриття виконавчого провадження та виконавчого листа та невідкладно розпочати його примусове виконання. Доказом такої бездіяльності державного виконавця є те, що державний виконавець не надіслав їй не пізніше наступного робочого дня копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Притому, що така постанова мала би бути надіслана державним виконавцем рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Оскільки, станом на 01 листопада 2014 року боржник ОСОБА_2 самостійно рішення суду не виконав, то державний виконавець повинен був розпочати примусове виконання рішення суду. Жодна з вимог статтей 30, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем виконана не була. Державний виконавець державний виконавець не реалізував надане йому право: «накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржники. Зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей» (п 5, 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»). Окрім того, в матеріалах виконавчого провадження не має жодних доказів того, що державний виконавець викликав боржника у відділ державної виконавчої служби. За рік виконання рішення суду державний виконавець не виніс жодної постанови про привід боржника ОСОБА_2 до виконавця. Державний виконавець не виконав свого обов'язку шодо приводу боржника через органи внутрішніх справ. Державний виконавець жодного разу, ніякого строку з метою отримання достовірних відомостей про доходи та майно боржника ОСОБА_2 у тому числі про майно, яким він володіє спільно із іншими особами, ОСОБА_2 не встановлював. Боржник ОСОБА_2 заборгував сплату аліментів, а тому державний виконавець зобов'язаний був звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_2, проте вказана вимога закону державним виконавцем не виконана. Державний виконавець не виконував свого обов'язку щодо обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_2 та не повідомляв про заборгованість а ні її а ні боржника ОСОБА_2 Державний виконавець порушив норми частини 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою: «державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику». В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, з метою профілактичного впливу повідомляв органи державної влади чи громадськість за місцем проживання боржника ОСОБА_2 про факти порушення останнім вимог законодавства про виконавче провадження. Також в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази звернення державного виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Оскільки, рішення про стягнення аліментів підлягало до негайного виконання, то державний виконавець зобов'язаний був не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження перевірити виконання боржником ОСОБА_2 рішення суду та встановивши, шо боржник ОСОБА_2 не виконує рішення суду без поважних причин, державний виконавець зобов'язаний був накласти на боржника ОСОБА_2 штраф на підставі статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в межах від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів громадян. У разі повторного невиконання рішення суду боржником ОСОБА_2 державний виконавець зобов'язаний був накласти на ОСОБА_2 штраф у подвійному розмірі та звернутись до правоохоронних органів із поданням про притягнення боржника ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. Не виконав державний виконавець і свого обов'язку щодо обов'язкового звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Державним виконавцем не застосовано заходів, передбачених частиною 10 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того державний виконавець не скористався своїм правом на звернення до суду щодо поставлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. Таким чином державний виконавець не вживає передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень та не в повному обсязі вчиняє виконавчі дії. Оскільки, такою бездіяльністю державного виконавця порушено її права стягувача у виконавчому провадженні, під час виконання судового рішення, тому вона змушена звернутись до суду із відповідною скаргою.

В судове засідання представник скаржниці не з»явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відділу ДВС Перечинського РУЮ в судове засідання не з»явився, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до слідуючого.

Судом встановлено, що на примусовому виконані у відділі ДВС Перечинського районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження ВП №46793675. Дане виконавче провадження складається з виконавчого провадження ВП№451774951 з примусового виконання виконавчого листа №1705/2436/2012 року, виданого 5.11.2012 року Дубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 3.08.2014 року та ВП 46628759 з примусового виконання виконавчого листа №559/3309/14, виданого 9.02.2015 року Дубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 15.10.2014 року.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження «державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.25 зазначеного Закону державний виконавець зобов»язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам передбаченим цим Законом і пред»явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державнпй виконавець ДВС Перечинського РУЮ 23.10.2014 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №451774951 з примусового виконання виконавчого листа №1705/2436/2012 виданого 5.11.2012 року Дубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дітей у твердій грошовій сумі по 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 3.08.2014 року. Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавчу службу», державний виконавець відділу ДВС Пречинського РУЮ обчислив розмір заборгованості із сплати аліментів, склав відповідний розрахунок та повідомив про нього стягувача ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 Даний розрахунок було направлено рекомендованою кореспонденцією з врученням сторонам виконавчого провадження.(а.с.34-35). ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали дані повідомлення, про що свідчить повідомлення про вручення (а.с.36).

Відповідно до ст.90 Закону України «Про виконавче провадження» 21.01.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Перечинського РУЮ направлено запити до установ Управління Пенсійного фонду в Перечинському районі, Перечинського районного центру зайнятості, відділу Держземагенсьтва у Перечинському районі, АІС «Автомобіль», Державної податкової служби України, Державної інспекції сільського господарства у Закарпатській області, Комунального підприємства «БТІ» про наявність майна, рахунків та перебування ОСОБА_2 на обліку як пенсіонера чи безробітного (а.с.68).

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», 21.01.2015 року державним виконавцем було видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження для того щоб забезпечити реальне виконання рішення, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.45-46).

24.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 46628759 з примусового виконання виконавчого листа №559/3309/14-ц виданого 9.02.2015 року Дубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі по 500 грн., починаючи з 15.10.2014 року. Копії даної постанови та розрахунок по заборгованості направлено сторонам виконавчого провадження, про що свідчать повідомлення (а.с.39-40), та підтверджується про вручення сторонам повідомлення (а.с.41).

Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об»єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення виконавчого збору і можливих витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

5.03.2015 року держаним виконавцем відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №46628759 та ВП №45174951 до зведеного провадження ЗВП №46793675 (а.с.42).

30.04.2015 року ОСОБА_1 направлено заяву про обчислення розміру заборгованості.

6.05.2015 року відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем складено розрахунок заборгованості та направлено сторонам виконавчого провадження за вихідним номером №5-280/15 та №5-387/15.

Крім того, до відділу ДВС Перечинського РУЮ від ОСОБА_1 надходили заяви 3.06.2015 року, 17.11.2015 року.

19.11.2015 року державним виконавцем повторно направлено запити щодо отримання боржником ОСОБА_2 доходів.

23.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про привід ОСОБА_2 на 2.12.2015 року до ДВС Перечинського районного управління юстиції (а.с.64).

26.11.2015 року державним виконавцем було складено акт про те, що ОСОБА_2 ознайомлений з розрахунком заборгованості по аліментах та попереджено про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. (а.с.65).

4.02.2016 року та 16.02.2016 року державним виконавцем повторно направлено запити щодо отримання доходів ОСОБА_2 (а.с.66-69).

З акту державного виконавця від 3.02.2016 року встановлено, що майна на яке можна звернути стягнення у ОСОБА_2 не виявлено (а.с.70).

З виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_1 направлялися розрахунки заборгованості по аліментах 23.10.2014 року вихідний номер 5-796/14; 25.02.2015 року №5-387; 6.05.2015 року №5-280/15; 16.06.2015 №280; 23.11.2015 №3619.

Відповідно до ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд вважає, що державний виконавець відділу ДВС Перечинського РУЮ вчиняв дії по виконанню виконавчого провадження відповідно до Закону «Про виконавче провадження», не порушуючи прав скаржниці.

Керуючись: ст.387 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області по примусовому виконанню виконавчого листа №559/3309/14-ц виданого 9 лютого 2015 року Дубенським міськрайонним судом - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом 5 днів з дня оголошення. У разі, якщо ухвалу винесено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: