Справа № 159/3060/16-ц
Провадження № 2/159/1154/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючий - суддя Денисюк Т.В.

за участю секретаря Гарбар О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати його колишню дружину ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням по вул.О.Гончара,3/2 в м.Ковелі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач ОСОБА_1 вказує на те, що спірне помешкання належить йому на праві особистої власності, відповідач зареєстрована в ньому на постійне місце проживання, однак фактично там не проживає більше трьох років, у серпні 2013 року перед розлученням відповідач ОСОБА_3 забрала свої речі та переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в м.Ковелі по вул.Косачів,28/48. Усі витрати по утриманню будинку він несе самостійно, добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, тому як власник будинку позивач просить захистити його права та визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоча суд вживав заходів для належного повідомлення відповідача як за місцем реєстрації, так і за місцем проживання батьків.

Враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю з підстав вище вказаних, додатково позивач пояснив, що право власності на спірне помешкання він набув на підставі договору дарування від 23 січня 2004 року, відповідач зареєстрована в будинку з жовтня 2004 року як член сімї, однак у 2013 році відносини між ними погіршились, дружина залишила помешкання, переїхала жити до своїх батьків, а у жовтні 2014 року шлюб між ними було розірвано. На даний час виникла необхідність у поданні відомостей на утримання субсидії при оплаті комунальних платежів, відповідач не проживає в будинку, не користується комунальними послугами, не несе витрат на утримання будинку і в той же час не змінює в міграційній службі даних про фактичне постійне місце проживання та реєстрації, що відповідно створює для позивача перешкоди у реалізації права на одержання державної допомоги у виді субсидії. Позивачка просить позов задовольнити, судові витрати у справі залишити за ним.

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, який підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року шлюб розірвано.

Квартира у житловому будинку по вул.О.Гончара,3/2 в м.Ковелі належить позивачу ОСОБА_1 на праві особистої власності згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 23 січня 2004 року.

Згідно копії будинкової книги відповідач ОСОБА_3 починаючи з 05 жовтня 2004 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постійне місце проживання.

За змістом ст.3 Сімейного кодексу України відповідач ОСОБА_3 до 30 жовтня 2014 року була членом сімї власника житла.

На час звернення до суду відповідач ОСОБА_3 є колишнім членом сімї власника житла.

Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком.

Частинами 1,4 ст.156 Житлового кодексу України (далі ЖК) визначено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо під час їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до частини 2,3 ст.64 ЖК до членів сімї належать дружина, їхні діти та батьки.

Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла , які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла (колишній член сімї) втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 9 ЖК визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснив, що у справах цієї категорії необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

В судовому засіданні позивач доводить, що відповідач не проживає у будинку з серпня 2013 року, тобто понад три роки.

Вказану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином, в судовому засіданні доведена відсутність відповідача ОСОБА_3 за місцем свого постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 понад рік без поважних причин, що дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житлом.

Відповідно до ст..88 ЦПК України та з урахуванням клопотанням позивача судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215,224 ЦПК України, статтями 9, 64,156 ЖК України, ст.405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом АДРЕСА_1.

Судові витрати у справі залишити за ОСОБА_1.

Заочне рішення суду може бути переглянуто за заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_6