Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Дрогобицька міська рада, про визнання права власності, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 14 вересня 1985 року між нею та ОСОБА_5 був укладений шлюб. Рішенням Дрогобицької міської ради від 31 січня 2013 року ОСОБА_5 надано дозвіл на укладення договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку для обслуговування двох тимчасових споруд торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності площею по 30 кв. м по АДРЕСА_1 строком на 5 років. 8 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та управлінням комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради було укладено договори про встановлення особистих строкових сервітутів для розміщення малих архітектурних форм, за яким ОСОБА_5 встановлено особистий строковий сервітут для розміщення малих архітектурних форм площею 60 кв. м, з закріпленою територією благоустрою площею 40 кв. м, що по АДРЕСА_1. На вказаних земельних ділянках її чоловіком споруджено нежитлову будівлю площею 257,1 кв. м. Вважала, що Ѕ частина даної будівлі належить.

Оскільки сторони не можуть домовитись про порядок поділу даної будівлі, просила визнати за ними право спільної сумісної власності на нежитлову будівлю, що по АДРЕСА_1, площею 257,1 кв. м.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 257,1 кв. м, що по

АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд вірно застосовував положення ст. 376 ЦК України, Закон України «Про планування та забудову території» та правильно виходив із того, що місцевий суд безпідставно визнав право власності на самочинне будівництво на земельній ділянці, яка не належала будь-якому з подружжя та не виділялась Дрогобицькою міською радою в установленому законом порядку.

Доводи касаційної скарги про незаконне поновлення Дрогобицькій міській раді Львівської області строку на апеляційне оскарження неспроможні, оскільки остання приймала участь у розгляді справи в якості третьої особи, копію ухваленого місцевим судом, рішення в установленому законом порядку не отримувала.

Рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області

від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова