Справа № 186/97/16-ц
Провадження номер № 2/0186/119/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.,

за участю

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про оспорювання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08 липня 2008 року він розірвав шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської обл.

В шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час проживає з відповідачкою, але перебуває на утриманні позивача.

Батьком народженої дитини, згідно з ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України, було записано позивача. Однак він з цим не згідний з наступних підстав.

Недавнім часом від друзів йому стало відомо, що їх спільна дитина народжена від іншого чоловіка, та не має з позивачем кровної спорідненості. Також поведінка та дії колишньої дружини під час розлучення дають підстави для сумнівів у його батьківстві, а саме відразу після розірвання шлюбу відповідачка пішла жити до іншого чоловіка, з яким мала стосунки протягом тривалого часу. Також нещодавно з'ясувалося, що відповідачка не приховувала від друзів та знайомих того факту, що дитина народжена не від позивача. Протягом всього часу позивач сумлінно виконував батьківські обов'язки, передбачені СК України, та сплачував аліменти. Але тепер, після того, як стало відомо про те, що він не є батьком цієї дитини постійно відчуває моральні страждання. Така ситуація принижує його чоловічу гідність в очах друзів та знайомих. Відповідач не надає будь яких пояснень з приводу цієї ситуації, чим унеможливлює встановлення походження дитини від конкретного чоловіка.

Позивач не має іншої можливості встановити факт походження дитини саме від нього, та вважає, що не є батьком неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису №122 від 04 червня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області про народження неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В судовому засіданні 16 серпня 2016 року позовні вимоги підтримав, додатково пояснив суду, що він дізнався про те що дитина не його приблизно рік до звернення до суду. Коли вони зійшлися з відповідачкою вона була вагітна, але він вважав, що це його дитина оскільки до цього вони мали стосунки, але тимчасово їх переривали. Просив суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві в повному обсязі просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала суду заперечення, в яких зазначила, що згідно рішення Першотравенського міського суду позивач сплачує аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 з 17 березня 2008 року, тобто більш 7 років.

Шлюб з ОСОБА_1 був зареєстрований 19 квітня 2003 року, донька народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, познайомились, коли ОСОБА_2 була на п'ятому місяці вагітності, тобто позивач знав, що дитина не від нього, але на час реєстрації доньки, в цілях збереження нормальних відносин, побудови сім'ї, почуттях любові, взаємоповаги та кохання, з власної ініціативи, був записаний батьком дитини, а у такому випадку згідно ч.5 ст.136 Сімейного Кодексу України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Також даний факт можуть підтвердити у судовому засіданні ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 11 травня 2016 року відповідачка пояснила, що коли вона зійшлася з відповідачем вона перебувала на п'ятому місяці вагітності, відповідач від неї дізнався, ще до реєстрації між ними шлюбу та народження в травні 2003 року ОСОБА_5, що це не його дитина, що можуть підтвердити свідки. Просила суд в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав зазначених в письмових запереченнях. Просив суд в задоволені позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8, підтвердила суду, що вона разом зі своїм чоловіком товаришувала з сім'єю позивача та відповідача, її чоловік познайомив її з ОСОБА_1, ще до того як він одружився на відповідачі. ОСОБА_1 добре знав, що ОСОБА_5 це не його біологічна донька ще до її народження, коли вони зійшлись з ОСОБА_2, остання вже була вагітною приблизно на сьомому місяці та не скривала цього факту. Крім того при спілкуванні з матір'ю ОСОБА_1, свідку вона розповідала, що не дивлячись на те, що ОСОБА_5 не її рідна онука, вона все одно її любить.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він є рідним братом відповідача факт того, що дитина ОСОБА_2 не є біологічною дитиною ОСОБА_1 не був секретом в їхній сім'ї. Протягом довгого часу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 довго зустрічались, але одного разу в 2002 році посварившись, протягом певного часу не підтримували стосунки, і саме в цей час ОСОБА_2 знайшла іншого чоловіка від якого завагітніла. Перебуваючи вагітною, вона ще зустрічалась з тим чоловіком, але той її покинув і до ОСОБА_2 повернувся позивач, який ще під час вагітності відповідача казав про те, що йому все одно, що це не його дитина він буде кохати їх з сестрою обох, запропонував, щоб дитина народилася в шлюбі та ніколи навіть не знала про рідного батька. Свідку це відомо бо на той час його сестра та позивач проживали разом з ним в одній квартирі.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив суду, що він був співмешканцем матері позивачки та йому відомо, що ОСОБА_2 зустрічалась з іншим чоловіком, жила в нього і від нього завагітніла. Потім цей чоловік її покинув, і з'явився ОСОБА_1, який знав про вагітність ОСОБА_2 і в результаті чого потім всиновив дитину ОСОБА_2. Позивач з відповідачкою жили з ним матір'ю та братом позивачки в одній квартирі близько 6 місяців, а потім переїхали. ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_2, що ОСОБА_5 це не його дитина, ще до того, як ОСОБА_5 народилась.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

19 квітня 2003 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Першотравенська, Дніпропетровської області, одружився з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою міста Першотравенська, Дніпропетровської області, про що відділом реєстрації актив громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №56, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 червня 2003 року виданого відділом реєстрації актив громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області підтверджується факт того, що ОСОБА_1, був зазначений батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області в справі №2-516/2008 рік від 17 березня 2008 року підтверджується факт того, що з ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі ? частини на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 08 липня 2008 року, шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний про що зроблено актовий запис № 93 від 08 липня 2008 року.

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про оспорювання свого батьківства відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку експерта №106 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи»ДОР» встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не може бути біологічним батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи позовні вимоги суд враховує інтереси малолітньої дитину, час виникнення спірних правовідносин, а саме дату запису позивача батьком дитини 04 червня 2003 року та виходить з наступного.

Статтею 56 Кодексу про шлюб та сім'ю України /1969 року/, який був чинний на час виникнення правовідносин передбачено, що особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років.

Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір'ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини.

Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року №16 встановлено, що в будь-якому разі не можуть бути задоволені вимоги про оспорювання свого батьківства, пред'явлені особою, записаною батьком, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що фактично вона не є батьком цієї дитини

За наявності рішення суду про стягнення аліментів на дитину, що набрало законної сили, заява про оспорювання батьківства щодо цієї дитини може бути розглянута лише після скасування цього рішення.

Оскільки перебіг встановленого ст. 56 КпШС річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку.

Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачка повідомила ОСОБА_1 про вагітність від іншої особи та що він не є батьком дитини ще до її народження, що також підтверджується показами свідків. Суд оцінюючі покази свідка ОСОБА_7, враховує, що він є рідним братом відповідачки, але оцінюючи їх в сукупності з показами свідків ОСОБА_8, та ОСОБА_6, не вбачає підстав брати їх під сумнів, оскільки вони не суперечать один одному і узгоджуються між собою. Об'єктивних підстав брати під сумнів свідчення допитаних у суді свідків у суду немає.

Суд враховує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її біологічним батьком.

При встановлених обставинах, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком цієї дитини та погодився на державну реєстрацію себе батьком дитини при відсутності у нього з нею кровного споріднення.

Крім того, під час надання пояснень в судовому засіданні позивач та його представник стверджували, що ОСОБА_1, дізнався про те, що він не є батьком дитини за рік до звернення до суду.

Оскільки перебіг встановленого ст. 56 КпШС річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку.

Зазначення питання позивачем ОСОБА_1, не піднімалося, а отже судом не вирішувалося.

Враховуючі вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі за позовною заявою ОСОБА_1 відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України ст. 136 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про оспорювання батьківства - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Демиденко