Справа №451/688/16-ц
Провадження № 2/451/321/16
РІШЕННЯ

іменем України

06 вересня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Палюх К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 до Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2016 року до суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1, відповідно до вимог якої, просить встановити факт прийняття ним спадщини та визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті ОСОБА_5, яка померла 07.10.1982 року і, яка розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт на користь позивача, залишилось спадкове майно, зокрема будинковолодіння.

У подальшому, заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак видати свідоцтво про право на спадщину на житло нотаріальна контора не може, оскільки позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини і, окрім цього, у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкову масу.

Також, із посиланням на норми Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини зазначає, що він фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, зокрема підтримує будинок у належному стані, проводячи його поточні ремонти та доглядаючи за присадибною ділянкою.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримав у повній мірі та дав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.3-4). Позов просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала і у засіданні пояснила, що ОСОБА_1 фактично вступив у володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5 та виключно сам опікується таким по даний час.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, так як і представник відповідача Корчинської сільської ради Радехівського району, надавши до суду письмові заяви із визнанням вимог, клопотали про розгляд справи за їх відсутності (а.с.26,50-51).

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що померла 31.12.1982 року ОСОБА_5 (а.с.5), зробивши за життя заповідальне розпорядження, заповіла усе своє майно та майнові права ОСОБА_1 позивачу у справі (а.с.6) та, яке останній має намір успадкувати (а.с.3-4).

Із довідки Корчинської сільської ради Львівської області №484 від 02.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачує всі необхідні платежі (земельний податок), обробляє город, підтримує в належному стані будівлі, які знаходяться у с.Корчин по вулиці Зарічна,12а (а.с.14).

Крім цього, ту обставину, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не довіряти показам яких у суду не має підстав.

Відповідно до вимог статей 548 та 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тобто, фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене і рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а також те, що ОСОБА_1 опікається спадковим майном, суд вважає, що є достатньо підстав для задоволення позову в частині визнання факту, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, зокрема будинковолодіння №12а по вулиці Зарічній у с.Корчин Радехівського району.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Так, як уже попередньо констатовано судом, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 вчинив усі необхідні дії, що свідчать про фактичний його вступ в управління та володіння спадковим майном.

Поряд з цим, відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.3-4,15) унеможливлює для нього реалізацію його майнових прав.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Під час вирішення позовних вимог у цілому, судом також враховано факт їх визнання відповідачами (а.с.50-51) і таке визнання сторонами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб (ст.174 ЦПК України).

Приймаючи до уваги наведене вище, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,174,209-212,215,256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла 31 грудня 1982 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №12а, що знаходиться по вулиці Зарічна у с.Корчин Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 31 грудня 1982 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_8