АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2470/16 Справа № 200/1733/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с.1-2).

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.11.2005 року ОСОБА_2 отримав 24.11.2005 року кредит у розмірі 12100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_3 керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив підписом свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії та інших витрат.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2013 року має заборгованість у розмірі 31 660,55 грн., яка складається із наступного: 4 959,26 грн. - заборгованість за кредитом; 24 717,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1483,84 грн. штраф(процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.11.2005 року та судові витрати.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" стягнута заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2005 року, яка склалася станом на 31 грудня 2013 року, у сумі 31660,55 грн. та судові витрати у розмірі 316,61 грн.(а.с.126-128).

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2016 року стягнута з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2005 року, яка склалася станом на 31 грудня 2013 року, у сумі 31 660,55 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 4959,26 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 24 717,45 грн.; штраф у сумі 500,00 грн. та у сумі 1 483,84 грн.; судові витрати у розмірі 316,61 грн.(а.с.146-147).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" за пропуском строку позовної давності, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.130-132).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти(ч.1 ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами - ст.629 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.

За положеннями ст.612 ЦК України одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України, ч.2 якої передбачено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

По справі встановлено, що між ЗАТ ОСОБА_3 "Приватбанк", назва якого змінена на ПАТ ОСОБА_3 "Приватбанк"(а.с.11), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н від 24.11.2005 року, за умовами якого останній отримав 24.11.2005 року кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, номер картки 336677(а.с.5).

Станом на 31.12.2013 року позивач визначив у позичальника заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.11.2005 року у сумі 31 660,55 грн., яка складається із наступного: 4 959,26 грн. - заборгованість за кредитом; 24 717,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1483,84 грн. штраф(процентна складова).

Задовольняючи позов ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ОСОБА_2 зазначених сум в рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.11.2005 року, суд виходив із обставин невиконання відповідачем умов договору.

Однак такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, із змісту заяви ОСОБА_2 на укладення кредитного договору № б/н від 24.11.2005 року, вбачається, що сторонами договору передбачено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами(а.с.5).

Отже, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі кредитного договору № б/н від 24.11.2005 року, а відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу і початок перебігу позовної давності у зв'язку з цим починається з моменту порушення строку його погашення, тобто з моменту(місяця, дня) невиконання позичальником зобов'язання щодо погашення чергового платежу.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.11.2005 року, складеного ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 31.12.2013 року, вбачається, що заборгованість у сумі 31 660,55 грн. визначена з 16.12.2005 року, коли на картку №336677 проведено зарахування грошової суми 988,80 грн.(а.с.3-4).

Разом з тим, із відомості про рух коштів по картці №336677, складеної ПАТ КБ "Приватбанк" за період з 14.12.2005 року по 28.02.2014 року(а.с.52-65), вбачається, що 31.05.2006 року ПАТ КБ "Приватбанк" зафіксовано, що станом на 31.05.2006 року виникла заборгованість у сумі 5 115,33 грн. та зазначено, що черговий щомісячний платіж не внесено(а.с.56). Даних про те, що після 31.05.2006 року вносились будь-які грошові кошти, зазначена відомість не містить.

Доказів в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про внесення грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.11.2005 року після 31.05.2006 року матеріали справи не містять, таких доказів позивач у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не надав.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч.1 ст.261 ЦК України.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України.

Як видно із справи, в заяві від 25.06.2014 року ОСОБА_2 зазначав про пропуск ПАТ КБ "Приватбанк" позовної давності та просив застосувати передбачені ст.267 ЦК України наслідки спливу позовної давності(а.с.66).

На обставини щодо пропуску ПАТ КБ "Приватбанк" позовної давності ОСОБА_2 посилається і в апеляційній скарзі(а.с.130-132).

Враховуючи наведені обставини та що ПАТ КБ "Приватбанк" про порушене право стало відомо 31.05.2006 року(а.с.56), з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.11.2005 року ПАТ КБ "Приватбанк" до суду звернулось 31.01.2014 року(а.с.1-2), тобто з пропуском позовної давності, про застосування якої заявив ОСОБА_2, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові, то колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції з наведених мотивів на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Твердження представника ПАТ КБ "Приватбанк" про пред'явлення позову в межах позовної давності з посиланням на строк дії картки до грудня 2012 року, не можуть бути взяті до уваги з огляду на те, що сторонами договору передбачено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами, а строк виконання кожного щомісячного зобов'язання за положеннями ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку, а відтак право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу і початок перебігу позовної давності у зв'язку з цим починається з моменту порушення строку його погашення, таким моментом ПАТ КБ "Приватбанк" визначило 31.05.2006 року, а з позовом до суду звернулось 31.01.2014 року, тобто з пропуском строку, визначеного ст.257 ЦК України.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року скасувати.

Публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 банк "ПриватБанк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -