гСправа № 358/1500/16-ц Провадження № 2/358/660/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмеденко І.В., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Богуславському районі Київської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 21198 га, кадастровий номер :03:001:0026, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області, посилаючись на те, що 28 червня 1998 року померла його мати ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.10). Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної земельної ділянки. Під час життя ОСОБА_2 05.01.1998 року зробила заповідальне розпорядження, згідно якого на випадок смерті все її майно та майнові права вона заповіла йому, що підтверджується заповітом посвідченим секретарем виконкому Щербашенецької сільської ради (а.с.28). З метою оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу Київської області, однак нотаріус ОСОБА_3А винесла постанову від 19.10.2016 року, згідно якої йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 №227481, виданий 20 жовтня 2003 року Богуславською районною державною адміністрацією, не може бути предявлений спадкоємцем, як правовстановлюючий документ, так як він виданий після смерті спадкодавця (а.с.9).

Про факт того, що спірна земельна ділянка належала покійній ОСОБА_2 підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №227481 від 20.10.2003 року, який виданий на підставі розпорядження Богуславської райдержадміністрації від 29.08.2003 року № 341, де зазначено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,1198 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області, та витягом з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0026. (а.с.11,13). Оскільки він не може у нотаріальному порядку успадкувати земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2, тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, натомість звернулась із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила розглянути справу без її участі і позов задовольнити (а.с. 47).

Щербашенецька сільська рада в судове засідання не направила свого представника, але письмово повідомили про визнання позову та просили розглянути справу без участі їх представника (а.с.21).

Третя особа - відділ Держгеокадастру у Богуславському районі свого представника в судове засідання не направив, але письмово повідомив про підтримання позову та просили розглянути справу без участі їх представника (а.с.23).

Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Згідно абз.3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.4 ст.130 ЦПК України, ст.ст. 392, 1223, 1235, 1269 ЦК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 392, 1218, 1220 ч.2, 1223, 1225 ч.1, 1235, 1268-1270 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, ч.4 ст. 130, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати у порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 2,1198 га, кадастровий номер :03:001:0026, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії Р1 №227481, виданого 20.10.2003 року Богуславською райдержадміністрацією Київської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення або отримання копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_5