Справа № 307/2856/16-ц
Провадження № 2/307/1546/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Клим В.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого звернувся представник ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про вселення в житловий будинок, усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку, відшкодування моральної школи,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про вселення в житловий будинок, усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку, відшкодування моральної школи. В позовній заяві зазначив, що ОСОБА_2 являється власником ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в смт. Буштино, вул. Головна, 59. Право власності на вказану частку будинку позивач набув відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВІ №481382, виданого 10.04.2000 року державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори. Іншу частку із спадкового майна ніхто юридично не оформляв. Після того як ОСОБА_2 хотів оселитися в даному будинку після смерті матері, відповідач ОСОБА_3 почав вчиняти йому всілякі перешкоди в цьому. На даний час через постійні сварки із відповідачем та непорозуміння ОСОБА_2 змушений орендувати собі квартиру. Відповідач постійно замінює у будинку вхідні замки, не бажає спілкуватися та знаходити спільну мову з позивачем. А тому ОСОБА_2 фактично позбавлений можливості користуватися та володіти своєю ? часткою у житловому будинку. Між позивачем та відповідачем виникають непорозуміння, сварки, суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Відповідач вчиняє перешкоди, щоб позбавити позивача права користування та володіння та права власності на ? частку житлового будинку. Незважаючи на наявність зареєстрованого права власності у ОСОБА_2 на зазначену частку у будинку №59 по вул. Головна в смт. Буштино, а також норми ст.317 ЦК України, відповідно до якої власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном, відповідач своїми протиправними діями створює перепони позивачу у користуванні часткою у будинку. Після декількох невдалих спроб самостійно вселитися у належну ? частину житла на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 звернувся по допомогу з заявою до відділу національної поліції у Тячівському районі, однак, вжиті заходи не вплинули на протиправну поведінку відповідача, а позивачу порадили звернутись за захистом своїх прав до суду. У звязку із вчиненням відповідачем протиправних дій та вчинення перешкод щодо користування позивача будинком №59 по вул. Головній в смт. Буштино, а також тривалість таких дій, внаслідок яких ОСОБА_2 на сьогодні позбавлений доступу до належної йому ? частини житлового приміщення, позивачу завдано і моральну шкоду, що підлягає відшкодуванню відповідно до ст.23 ЦК України та полягає у наступному: У спричиненому тяжкому психологічному шоку, в момент коли відповідач не дозволяв ОСОБА_2 проживати у будинку, що належить йому на праві часткової власності, і цей шок можна порівняти зі втратою близької людини, значної суми грошових коштів. За декілька секунд позивач згадав майже всі образи та негаразди, що були спричинені відповідачем після смерті їхньої матері та зрозумів, скільки повинно пройти часу для зясування всіх необхідних обставин справи, витратити значні зусилля по відновленню свого порушеного права, нести моральні страждання та матеріальні збитки, у звязку із відновленням своїх прав в переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача, у нехтуванні відповідачем законних вимог позивача і відповідно неможливості реалізувати свої права власника, передбачені чинним законодавством України. Такі обставини призводять до вчинення відповідачем протиправних дій з метою використання свого положення для задоволення власних потреб. Всі ці обставини значно підсилюють психологічні страждання та розчарування ОСОБА_2 З моменту вчинення таких безпідставних та протиправних дій позивач перебуває в сумнівах щодо усунення відповідачем й в подальшому перешкод у користуванні його зазначеною власністю, через що ОСОБА_2 постійно відчуває психологічний дискомфорт та переймається за подальшу свою долю. Завдану відповідачем моральну шкоду позивач оцінює в сумі 5000 гривень.

Просить суд вселити ОСОБА_2 в будинок №59 по вулиці Головній в смт .Буштино, зобовязати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні ? частиною житлового будинку та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень .

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт .Буштино, що підтверджується його паспортом громадянина України (а.с.4).

Згідно заповіту від 8 червня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2877, ОСОБА_4 усе належне їй майно в ? частині заповіла ОСОБА_2 та в ? частині заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.28).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №3-993. на підставі заповіту, посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою 8 червня 1990 року за реєстровим №2887, спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлої 31 серпня 1998 року, є ОСОБА_2, мешканець смт. Буштино, вул. Головна, 59, Тячівського району, Закарпатської області. Спадкове майно складається з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в смт. Буштино, вул. Головна, 59, (бувший номер 43, вул. Леніна), Тячівського району Закарпатської області, належного померлій в ? частині на підставі рішення народного суду м. Тячів, справа №2-238/94 від 28.03.1994 року, зареєстрованого в райдержтехінвентарбюро за реєстровим №684, в реєстраційній книзі №4 (а.с.6).

Згідно листа виконуючого обовязки директора ТРПТІ станом на 31 грудня 2012 року за адресою смт. Буштино, вул. Головна, 61 нерухомого майна в ТРПТІ не було зареєстровано. За адресою смт. Буштино, вул. Головна, 59 станом на 31 грудня 2012 року було зареєстровано право власності на житловий будинок за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ? частини, у тому числі ? частина на підставі договору дарування, посвідченого Тячівською держнотконторою 22 березня 1993 року за №2-1131 (дарувальник ОСОБА_8) та ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Тячівською держнотконторою 2 березня 2011 року за №1-506 (успадковано після смерті ОСОБА_4), за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Тячівською державною нотаріальною конторою 7 квітня 2000 року за №3-993 (успадковано після смерті ОСОБА_4) (а.с.29).

Згідно листа Тячівського ВП ГУНП від 15 серпня 2016 року ОСОБА_2 було повідомлено про припинення розгляду його заяви від 5 серпня 2016 року згідно Закону України «Про звернення громадян», так як в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки будь-якого кримінального правопорушення. Також в листі ОСОБА_2 було повідомлено, що з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду про неприпустимість його протиправної поведінки по відношенню до свого брата ОСОБА_2 (а.с.7).

Також встановлено, що на даний час ОСОБА_2 на обліку в ДПІ як фізична особа-підприємець не перебуває та отримує пенсію за віком в розмірі 999 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою ДПІ у Тячівському районі від 6 вересня 2016 року за №5188/11-00 та довідкою УПФУ у Тячівському районі від 15.11.2016 року за №998 (а.с.26, 27).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з вимогами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як передбачено частинами 1, 2, 3, 4, 6 статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 являється рідним братом відповідача ОСОБА_3, і їм двом належить будинок №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими.

В судовому засіданні матеріалами справи стверджено, що перешкоди створені відповідачем ОСОБА_3 позбавляють позивача ОСОБА_2 можливості користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном ? частиною житлового будинку №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району.

Доказів, які б давали підстави вважати, що позивач ОСОБА_2 втратив право на користування цим житлом відповідачем не надано.

За таких обставин, оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині вселення в житловий будинок та усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку підставні, а тому їх слід задовольнити та вселити ОСОБА_2 в житловий будинок №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України, зобовязавши ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні ? житлового будинку №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За приписом ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За законом моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром його відшкодування.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивачі фізичні особи зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, тривалість позбавлення можливості позивача у користуванні власністю, а також вимоги розумності і справедливості, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 5000 гривень моральної шкоди також підлягають до задоволення.

Інших належних і допустимих доказів в судовому засіданні сторонами не наведено.

За таких обставин, оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позов підставний, а тому його слід задовольнити та вселити ОСОБА_2 в житловий будинок №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району, зобовязати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні ? частиною житлового будинку №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 гривень моральної шкоди.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 13, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст..47 Конституції України, ст.9, 150 ЖК України, ст.317, 319, 321. 356, 358, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_2 в житловий будинок №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні ? житлового будинку №59 по вулиці Головній в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 (пять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2480 гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : В.І.Бобрушко