Справа № 135/1579/15-ц
Провадження у справі № 2/135/14/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року представник позивачів ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до відповідача, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09 березня 2004 року померла мати позивачів - ОСОБА_5 У зв`язку із смертю ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на 1/2 частину трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 324 500 грн, в якій ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована до дня смерті. Згідно заповіту від 08 жовтня 1996 року, складеного ОСОБА_5 та посвідченого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 спадкоємцями спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5 є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. У встановлений законом термін позивачі звернулись до Другої тростянецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті їхньої матері, ОСОБА_5

Оскільки, у відповідності з ч. 1 ст. 1241 ЦК України, незалежно від змісту заповіту, непрацездатний вдівець також має право на обов'язкову частку у спадщині у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців при спадкуванні за законом, відповідач ОСОБА_4, в порядку ч. 1 ст.1241 ЦК України успадкував обовязкову частку, що залишилась після смерті його дружини ОСОБА_5 та в квітні 2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на успадковану ним обовязкову частку в розмірі 1/12 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням належної відповідачу на праві власності 1/2 частки квартири (згідно свідоцтва про право власності на житло №823 від 10 вересня 1993 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської ради) та успадкованої ним 1/12 частки квартири (згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2007 року), загальний розмір належної відповідачу на даний час частки в квартирі складає 7/12 частки. Розмір успадкованої позивачами за заповітом частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, складає 5/12 частки вартістю 135 208 грн (по 5/24 частки квартири вартістю 67604 грн успадковано кожним позивачем).

В грудні 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулись до державного нотаріуса Другої тростянецької нотаріальної державної контори ОСОБА_8 із відповідними заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на успадковані ними частки спадкового нерухомого майна. 9 грудня 2015 року державним нотаріусом було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якими відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, посвідченому державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області 08 жовтня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі №3481, на частки квартири, що належала матері позивачів ОСОБА_5, яка померла 09 березня 2004 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, яким підтверджується право власності на успадковане майно. Отже, враховуючи викладені обставини, представник позивачів вважає, що їх право на успадковане майно підлягає судовому захисту, оскільки через відсутність правовстановлюючого документу вони не мають можливості в установленому законом порядку отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_3 не з'явилася, в адресованій суду заяві вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання також не з'явився, проте надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За наведених обставин, суд здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким суд дав оцінку, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

09 березня 2004 року померла ОСОБА_5, на що вказує свідоцтво про смерть серії І-АМ №231936, видане ОСОБА_7 відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницькій області (а.с.11).

Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, оскільки за життя, 08 жовтня 1996 року ОСОБА_5 вчинила заповідальне розпорядження, в силу якого належне їй майно, а саме ? частину квартири, яка знаходиться в м. Ладижин Вінницької області в будинку 11-А, заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. Даний заповіт посвідчено 08 листопада 1996 року державним нотаріусом Другої тростянецької нотаріальної контори. Заповіт не змінено та не скасовано спадкодавцем ( а.с. 10).

Матеріали Спадкової справи №38/04 вказують на те, що у строк та в порядку, визначеному ст.ст. 1268-1270 ЦК України із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса за місцем відкриття спадщини звернулись: ОСОБА_4, який є чоловіком спадкодавця, на що вказує свідоцтво про шлюб серія ІІ-ЕЧ № 134955, видане 25.11.1970 РАГЗ Індустріального району м. Хабаровськ (а.с. 65); ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачі у справі, які є доньками померлої, що не заперечувалось сторонами (а.с. 60-61).

Згідно свідоцтва №823 про право власності на житло, видно що квартира №33 в будинку 11-А у м. Ладижин Вінницької області належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4І та ОСОБА_5 в рівних частках (а.с. 71). ОСОБА_4, в порядку ч. 1 ст.1241 ЦК України успадкував обовязкову частку, що залишилось після смерті його дружини ОСОБА_5 та в квітні 2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на успадковану ним обовязкову частку в розмірі 1/12 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 79,80).

Листом від 30 листопада 2015 року за підписом в.о. міського голови ОСОБА_9 повідомлено позивачів про те, що у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло №823 від 10 вересня 1993 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_7 народних депутатів Вінницької області, яким посвідчується право спільної сумісної власності ОСОБА_4та ОСОБА_5 на спадкове майно - квартиру за адресою: м. Ладижин, вул. Процишина, буд. №11 А, кв. №33, було відмовлено в зв'язку з відсутністю правових підстав для цього.

9 грудня 2015 року державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори було винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якими відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, посвідченому державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області 08 жовтня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі №3481, на частки квартири, що належала матері позивачів ОСОБА_5, яка померла 09 березня 2004 року, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, яким підтверджується право власності на успадковане майно (а.с.20,21).

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами є спадковими, спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, а тому до застосування підлягають норми ЦК України.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України).

Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.1234 ЦК України).

Зі змісту ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За правилами ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видач, свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

За змістом роз'яснень абз.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову, в якій зробив правовий висновок, що згідно з вимогами статті 392 ЦПК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб»єктивного прав власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншим особами або оспорюється ними.

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, на підставі ст.392 ЦК України та з огляду на приведені вище правовий висновок Верховного Суду України і роз'яснення постанов пленуму суду касаційної інстанції, у разі неможливості подання спадкоємцем до нотаріуса оригінала правовстановлюючого документа, ця обставина спричиняє неможливість видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, а тому, в такого спадкоємця виникає потреба на підставі ст.392 Цивільного кодексу України захистити своє суб'єктивне документально не підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщині, але документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо.

За таких обставин, суд захищає порушені права позивачів у спосіб, що передбачений нормами чинного законодавства, відтак позов підлягає до задоволення.

Крім цього, відповідач позов визнав.

На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 1217,1223, 1268, 1269, 1270 ,1296 1299 ЦК України, керуючись ст. 174, 209-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою ОСОБА_10 Федерації, право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/24 частку спадкового нерухомого майна, яке складається з 5/24 частки трикімнатної квартири №33 у будинку №11-А, розташованому по вулиці Процишина в місті Ладижин Вінницької області, загальною площею 59 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., яка за життя належала на праві приватної часткової власності спадкодавцю ОСОБА_5, яка померла 09 березня 2004 року.

Визнати за ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою ОСОБА_12 Республіки, право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/24 частку спадкового нерухомого майна, яке складається з 5/24 частки трикімнатної квартири №33 у будинку №11-А, розташованому по вулиці Процишина в місті Ладижин Вінницької області, загальною площею 59 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., яка за життя належала на праві приватної часткової власності спадкодавцю ОСОБА_5, яка померла 09 березня 2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_13