Справа № 128/2216/16-ц Провадження № 22-ц/772/2480/2016Головуючий в суді першої інстанції Саєнко О. Б.
Категорія 27Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т.Б., Іващука В.А.

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року про повернення ОСОБА_2 його позовної заяви до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, заявивши клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він є пенсіонером та інвалідом третьої групи і потребує коштів на лікування.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 2 червня 2016 року заявнику було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки він не навів жодних письмових доказів, які б підтверджували його скрутний матеріальний стан, а надав лише копію пенсійного посвідчення та довідку про інвалідність. Ухвалою цього суду від цієї ж дати позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано останньому п'ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для сплати відповідної суми судового збору.

На виконання вимог ухвали позивач надав заяву, в якій зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто ОСОБА_2 у зв'язку з невиконанням ним вимог вказаної ухвали щодо сплати судового збору.

Не погодившись із постановленою ухвалою від 22 червня 2016 року, позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою провадження у справі відкрити і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно положень ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, що позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві, коли останній у встановлений строк не виконає вимог ухвали, якою позов залишено без руху.

Встановивши, що позивачем не сплачено судовий збір, суд у порядку ч. 1 ст. 121 ЦПК України надав останньому строк для його сплати, та після розгляду заяви ОСОБА_2 про виконання вимог цієї ухвали, з дотриманням вимог процесуального законодавства дійшов висновку про повернення цієї позовної заяви.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення) є його індивідуальним тлумаченням наведених положень Закону. Зі змісту позовної заяви та наданої позивачем копії повідомлення від 6 червня 2016 року про прийняття та реєстрацію органами поліції заяви ОСОБА_2 щодо невиконання ОСОБА_3 відповідний грошових зобов'язань (а.с. 12), не вбачається, що за своїм характером позов відноситься до наведеної категорії справ, оскільки пільги щодо сплати судового збору, визначені даною правовою нормою, стосуються категорії осіб, які звертаються до суду з позовом у порядку Глави 9 Кримінального процесуального кодексу України або у порядку цивільного судочинства на підставі ч. 7 ст. 128 цього Кодексу.

Враховуючи викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не взяття судом до уваги вказаного повідомлення, викладена в якому інформація є підставою для звільнення його від сплати судового збору відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Також колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що суд не звільнив його від оплати судових витрат, хоча останній зазначав, що є інвалідом, отримує невелику пенсію, хворіє та потребує витрат на лікування. Звертаючись із клопотання про звільнення від сплати судового збору позивач лише надав копію пенсійного посвідчення та довідку про інвалідність, фактично так і не довівши своє скрутне матеріальне становище, що унеможливлює сплатити судовий збір, про що позивачу судом було зазначено в ухвалі про відмову у задоволенні цього клопотання. Однак, ОСОБА_2, на власний розсуд, на виконання вимог ухвали про залишення без руху його позову, подав заяву про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі наведеної норми Закону України «Про судовий збір».

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, разом з якою позивач не позбавлений права звернутись із клопотанням у порядку ст. 82 ЦПК України, належним чином обґрунтувавши та довівши таке клопотання.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, оскільки її було постановлено з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Т.Б. Сало

В.А. Іващук