АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/5299/14-ц Головуючий в І інстанції:Гонтар Д.О.
Номер провадження: 22-ц/791/725/16 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоВейтас І.В.,
Суддів: Склярської І.В.,
Цуканової І.В.,
секретар - Сікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 11 грудня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до відповідачів з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2006 року між банком та ОСОБА_7 було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № Ф070478П відповідно до якого банк надав ОСОБА_7 кредит у сумі 99000 доларів США, з порядком передбаченим ч.1 договору, зі сплатою 15 відсотків річних з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 18 червня 2017 року.

В забезпечення зобов'язань за договором 19 червня 2006 між банком, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за яким ОСОБА_5 зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язання за вищевказаним кредитним договором.

ОСОБА_7 умови договору не виконує - порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 08.08.2014 року склала 164 562,32 доларів США, що еквівалентно 2 050 207,20 гривень, яку, після збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11 грудня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії Ф070478П від 19.06.2006 року в сумі 2 050 207,20 гривень. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та без з'ясування доказів по справі ухвалив незаконне рішення. Вважає, що порука є припиненою та просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 19 червня 2006 року акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_7 уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070478П відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 99000 доларів США терміном до 18 червня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 %.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19 червня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 02-23-Ф070478П-1087, відповідно до якого останній зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за вищезазначеним договором, щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом, станом на 08 серпня 2014 року сума заборгованості за кредитом склала 164 562,32 доларів США, що еквівалентно 2 050 207,20 гривень, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 83 325,00 доларів США, що еквівалентно 1 038 108,35 гривень, суми заборгованості за відсотками 72 201,56 доларів США, що еквівалентно 899 526,45 гривень, пені за несвоєчасне повернення кредиту 2 155,45 доларів США, що еквівалентно 26 853,72 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків 6 880,31 доларів США, що еквівалентно 85718,69 гривень.

Розмір заборгованості та порядок її нарахування, відповідачами в суді першої не оспорювався, не містить таких доводів і апеляційна скарга.

Колегія суддів не бере до уваги, як підставу для скасування рішення суду, доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки, внаслідок того, що ОСОБА_5 не підписував додаткові угоди № 1 від 29.10.2008 року та № 2 від 30.06.2010 року, а підписи на вказаних угодах належать не йому, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник до апеляційного суду з заявою про призначення почеркознавчої експертизи не звертались, на роз'яснення колегією суддів положень вказаних вище статей, представник ОСОБА_5, пояснив, що клопотань про призначення експертизи не має.

Таким чином відповідачем ОСОБА_5 належними та допустимими доказами не доведено, що підписи на додаткових угодах № 1 від 29.10.2008 року та № 2 від 30.06.2010 року виконані не ним.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що порука припинилась, виходячи з наступного.

Згідно п. 4.5 договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених в пп. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 зазначеного договору, протягом більш ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплинув, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня достроково погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Договором поруки в п. 2.1. передбачено зміст забезпеченого порукою зобов'язання, його розмір, строк та порядок виконання, а саме: повернення кредиту в сумі 99 000 доларів США з порядком погашення, що визначений п.1.1. Договору кредиту та кінцевим терміном повернення всієї суми Кредиту до 18 червня 2017 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту.

Згідно із частини четвертої статті 559 цього Кодексу порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а вказано про забезпечення зобов'язання відповідно до п.1.1. Договору кредиту та вказано на можливість дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту.

Останній платіж за кредитом ОСОБА_7 здійснено 06 лютого 2009 року, за процентами - 31 серпня 2009 року.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 обов'язків, визначених в пп. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 договору, зі спливом 60 днів після 31 серпня 2009 року, в силу умов договору (п.4.5), термін повернення кредиту змінився, а у відповідача виник обов'язок повернення кредитних коштів та сплати інших передбачених договором сум.

За таких обставин банк отримав право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи 31 жовтня 2009 року, протягом наступних шести місяців.

Із цим позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду 18 квітня 2014 року, тобто з пропуском визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, тому у суду не було підстав стягувати заборгованість з поручителя, оскільки порука припинилась.

Отже рішення суду в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором Ф070478П від 19 червня 2006 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_5.

Під час розгляду справи ОСОБА_6, що діє від імені ОСОБА_5, звернувся до колегії суддів з заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності та просив скасувати рішення суду першої інстанції і відмовити в задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_7.

Колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а так, як відповідачем в суді першої інстанції така заява не була зроблена, то у суду апеляційної інстанції відсутні підстави застосовувати позовну давність.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_7 апеляційна скарга не містись.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_7 відповідають обставинам справи в межах досліджених в судовому засіданні доказів та нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини, рішення у вказаній частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку із скасуванням рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_5 та відмовою в задоволенні позову до поручителя, судові витрати понесені особою, що звернулась з апеляційною скаргою та документально підтверджені при подачі апеляційної скарги - витрати по оплаті судового збору у розмірі 4019,41 гривень, підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.267, 559, 1048, 1050,1054 ЦК України, керуючись ст.303, п.2 ст. 307, п.2-4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 11 грудня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором Ф070478П від 19 червня 2006 року скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

Це ж рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судових витрат в сумі 1827 гривень скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в сумі 4019,41 гривень.

В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Склярська

І.В.Цуканова