Справа № 201/3502/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

12 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому з уточненням своїх позовних вимог посилається на те, що після смерті її чоловіка вона звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на 1/2 частину квартири № 58, корпус 4, в будинку 108 по вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпропетровську, яка належить їй та її чоловіку на підставі свідоцтва про право власності від 20 липня 1993 року. Однак виявилось, що у позивача наявна лише копія правовстановлюючого документа, в якій до того ж міститься помилка: замість її прізвища «Брагіна» зазначено російською «Брагина-Еременко». З метою отримання дублікату свідоцтва про право власності, позивач звернулася з відповідною заявою до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, на що отримала відповідь про неможливість видачі дубліката в звязку з наявністю розбіжностей в написанні її прізвища. В звязку з відсутністю правовстановлюючого документа нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року встановлено факт належності позивачу свідоцтва про право власності на квартиру 58, корпус 4, в будинку 108 по вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпропетровську та визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вказаної квартири. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 58, корпус 4, в будинку 108 по вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпропетровську.

Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Як встановлено в судовому засіданні, 20 липня 1993 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності, згідно якого «Еременко Виктору Васильовича» та «Брагиной ОСОБА_2» на праві спільної сумісної власності належить кв. 58, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд 108 корп. 4 /а.с. 10/.

Після смерті чоловіка позивач звернулася до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири № 58, корпус 4, в будинку 108 по вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпропетровську, яка належить їй та її чоловіку на підставі свідоцтва про право власності від 20 липня 1993 року. Однак виявилось, що у позивача наявна лише копія правовстановлюючого документа, в якій до того ж міститься помилка: замість її прізвища «Брагіна» зазначено російською «Брагина-Еременко».

З метою отримання дублікату свідоцтва про право власності, позивач звернулася з відповідною заявою до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, на що отримала відповідь про неможливість видачі дубліката в звязку з наявністю розбіжностей в написанні її прізвища /а.с.13-14/.

В звязку з відсутністю правовстановлюючого документа нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка /а.с.16/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року встановлено факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності видане 20 липня 1993 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів про право спільної сумісної власності «Еременко Виктору Васильовича» та «Брагиной ОСОБА_2» на кв. 58, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд 108 корп. 4. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину кв. 58, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги буд. 108, корп. 4, після смерті ОСОБА_3, померлого 07 вересня 2014 року.

В звязку з втратою оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1993 року, позивач позбавлена можливості вільно розпоряджатися та користуватися належним їй на праві власності майном.

Згідно до ст. ст. 21, 64 Конституції України, права громадянина є непорушними та такими, що не можуть бути відчужені, вони також не можуть бути обмежені, крім випадків, прямо передбачених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв'язку з тим, що позивач позбавлений можливості реалізувати право власності на нерухоме майно, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа, суд вважає, що право власності підлягає судовому захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, оскільки іншого способу для поновлення порушеного права, ніж визнання права власності, законом не передбачено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити на визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 58, корпус 4, в будинку 108 по вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпропетровську.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 58, корпус 4, в будинку 108 по вул. Набережна Перемоги, в м. Дніпропетровську, загальною площею 45, 1 кв.м. та житловою площею 27, 4 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова