провадження № 2/200/1398/14

10 лютого 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді Кудрявцевої Т.О.
при секретарі Власенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки у спільній сумісній власності подружжя, -
Позивач в позовній заяві просить визначити, що квартира 15 корпусу будинку 12 на ж/м Тополь-2 в м.Дніпропетровську є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та що частка померлої матері позивача ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру 15 корпусу будинку 12 на ж/м Тополь-2 в м.Дніпропетровську становить ? частину. Позовні вимоги вмотивовані тим, що квартира придбана батьками у шлюбі за договором купівлі-продажу 23.07.1997 року, однак покупцем зазначено лише батька. 23.11.2014 року її мати ОСОБА_4 померла, після її смерті вона звернулась до Сьомої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частка її померлої матері у спільній сумісній власності подружжя не визначена.
В судове засідання позивачем надано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.
Відповідач позов визнав повністю, надавши до суду заяву, відповідно якої просив справу розглядати у його відсутність.
Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Дослідивши докази у справі? суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Обєкти права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 61 Сімейного кодексу України.
Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У відповідності до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 15.02.1974 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, про що видано свідоцтво серії І-КИ №353739. Після укладення шлюбу ОСОБА_5 присвоєне прізвище «Супрун».
Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 19.05.1975 року народилась донька - ОСОБА_6, про що видано свідоцтво серії ІІ-КИ №289341.
11.07.1992 року позивач ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7, про що видано свідоцтво серії IV-КИ №401028, змінивши прізвище на «Алєксєєва».
Встановлено, що 23.07.1997 року ОСОБА_2 придбано на міській біржі нерухомості квартиру 15 корпусу 1 будинку 12 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпропетровську. Даний договір зареєстрований Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 01.08.1997 року.
Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, чинного на момент укладення правочину купівлі-продажу спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Згідно з ч.1 ст.28 цього Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівним.
Таким чином, оскільки квартира 15 корпусу 1 будинку 12 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпропетровську придбана ОСОБА_2 підчас перебування у шлюбі з ОСОБА_4, квартира є їх спільною сумісною власністю.
23.11.2014 року ОСОБА_4 померла, про що 24.11.2014 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 606501.
31.03.2015 року, у визначений законом строк, позивач звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлої матері ОСОБА_4
У відповідності до спадкової справи № 9-2015, заведеної Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори у встановлений законом строк звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на ім"я якої померла залишила розпорядження на отримання у спадщину банківського вкладу у ПАТ КБ "Приватбанк".
27.05.2015 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на склад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією у ПАТ КБ "Приватбанк".
Постановою завідуючої Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 26.06.2015 року відмовлено у посвідченні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документів, які посвідчують (визначають) розмір частки у спільному майні померлої ОСОБА_4 на квартиру 15 корпусу 1 будинку 12 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпропетровську.
Відповідно до технічного паспорту на квартиру 15 корпусу 1 будинку 12 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпропетровську, виготовленого ПП «Інвент-Дніпро» станом на 04.02.2016 року, квартира складається з: поз.1 - коридор, площею 7,3 кв.м., поз.2 вбудована шафа, площею 0,2 кв.м., поз.3 вбудована шафа, площею 0,3 кв.м., поз.4 - ванна, площею 2,8 кв.м., поз. 5 - вбиральня, площею 1,0 кв.м., поз.6 кухня, площею 7,8 кв.м., поз.7 кімната, площею 13,8 кв.м., поз.8 кімната, площею 19,0 кв.м., І балкон, площею 1,1 кв.м., всього площею 53,3 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.
Згідно з розясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири.
Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про рівність часток подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на спірну квартиру, у звязку з чим позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11,57- 60, 212-215 ЦПК України, суд -

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки у спільній сумісній власності подружжя задовольнити.
Визнати квартиру 15 корпусу 1 будинку 12 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпропетровську спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Визначити частку померлої 23.11.2014 року ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру 15 корпусу 1 будинку 12 на ж/м Тополь-3 в м.Дніпропетровську рівній ? частині.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.
Суддя Т.О. Кудрявцева