ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1513/16-ц
Провадження 2/636/1098/16
Рішення

Іменем України

(Заочне)

30 серпня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого - судді - Панаід І.В.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чугуївського районного відділу Головного управління Державної Міграційної служби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

06 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського Харківської області з позовом до ОСОБА_2 та Чугуївського РВ ГУДМС України в Харківській області, в якому з урахуванням поданих уточнень просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, та зняти останню з реєстрації за вищевказаною адресою.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначав, що йому на праві власності належить вищевказане спірне житлове приміщення в смт. Кочеток, відповідач у зазначеному будинку не проживає, не несе витрат по його утриманню, а отже має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні уточнений позов підтримав, просив його задовольнити, та висловився про відсутність в нього заперечень проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації судових повісток про виклик, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи без її участі не подавала.

Представник Чугуївського РВ ГУДМС України в Харківській області проти позову в частині вимог ОСОБА_1 про зобовязання Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації заперечував, зазначивши, що на даний момент Чугуївський РВ ГУДМС України в Харківській області здійсненням реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб не займається, оскільки відповдні функції з органів ДМС України були зняті та передані виконавчим органам сільських, селищних або міських рад, сільським головам (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачу на праві приватної власності належить 18/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серії ВТС №583001, виданим Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області 21.03.2013 р. (а.с.13).

Згідно інформації наданої з відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Кочетоцької селищної ради №02-28/253 від 25.05.2016 р., у спірному житловому будинку, з 24.07.2013 р. зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2 (а.с.29).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 50 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його родини, інших осіб та розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження або втручання в права власника можливі на підставах, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.3 вищезазначеної Постанови Пленуму ВССУ, суд, ухвалюючи рішення, згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду справи суду не було надано доказів на підтвердження перебування позивача та відповідача в сімейних відносинах, при розгляді справи мають бути застосовані норми ст. 391 УК України, за якою позивач як власник квартири має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Посилання позивача на застосування норм ст. 405 ЦК України не узгоджуються з обставинами справи, оскільки відповідач не є членом його сімї.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а отже підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як убачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3 «Правил реєстрації місця проживання» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. У зв'язку з цим, позовні вимоги щодо зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідача задоволенню не підлягають, оскільки заявлені необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 174, 197, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чугуївського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, РФ, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп. (пятсот пятдесят одна гривня 60 коп).

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -