Справа № 201/5749/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Дніпропетровськ Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що 28 жовтня 2015 року у м. Дніпропетровську по вул. Набережна Перемоги в районі е/о № 13 сталася дорожньо транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Форд Транзит», державний номер АЕ 21412 НС, належного ОСОБА_2 застрахованого у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/4758258 та автомобіля НОМЕР_1, яка належить позивачу. 30 жовтня 2015 року позивачем було подано заяву до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Згідно висновку № 3323 експертного дослідження автотоварознавця з визначення вартості матеріального збитку КТЗ від 13 листопада 2015 року, вартість матеріального збитку, власнику транспортного засобу «Toyota Land Craiser» державний номер НОМЕР_2, становить 43 499,72 грн. ОСОБА_3 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 25 листопада 2015 року винним у ДТП визнано ОСОБА_2, якого притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП України за порушення правил дорожнього руху та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу 340 грн. 16 грудня 2015 року позивачем подано заяву відповідачу про виплату страхового відшкодування, однак на даний час відповідачем не сплачено страхового відшкодування. Тому позивач просив суд стягнути на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 43 499,72 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 175 грн. а також судові витрати.

В судове засідання позивач не з*явилася від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з*явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали письмові заперечення та частково визнали позовні вимоги, а саме в частині стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 35 749,76 грн., а саме за вирахуванням ПДВ

Відповідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1188 ЦК України передбачає,що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2015 року у м. Дніпропетровську по вул. Набережна Перемоги в районі е/о № 13 сталася дорожньо транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу «Форд Транзит», державний номер АЕ 21412 НС, належного ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1, яка належить позивачу.

Згідно висновку № 3323 експертного дослідження автотоварознавця з визначення вартості матеріального збитку КТЗ від 13 листопада 2015 року, вартість матеріального збитку, власнику транспортного засобу «Toyota Land Craiser» державний номер НОМЕР_2, становить 43 499,72 грн.

ОСОБА_3 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 25 листопада 2015 року винним у ДТП визнано ОСОБА_2, якого притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП України за порушення правил дорожнього руху та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу 340 грн.

Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «Форд Транзит», державний номер АЕ 21412 НС, ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/4758258 .

Транспортний засіб «Toyota Land Craiser» державний номер НОМЕР_2 на праві власності належить позивачу належить ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності.

Стаття 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

30 жовтня 2015 року позивачем було подано заяву до страхової компанії про виплату страхового відшкодування.

16 грудня 2015 року позивачем подано заяву відповідачу про виплату страхового відшкодування.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з положеннями ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно п. 4 ОСОБА_3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, враховуючи вищезазначені докази та надані суду документи, матеріальна шкода завдана ОСОБА_1 становить 43 499,72 грн. яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно стягнення 36 249,77 грн, а саме за вирахуванням ПДВ, оскільки згідно висновку № 3323 від 13 листопада 2015 року матеріальна шкода спричинена власнику транспортного засобу «Toyota Land Craiser» державний номер НОМЕР_2 становить 43 499,72 грн. без врахування ПДВ.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ст. 1168 ч. 1 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У відповідності до ОСОБА_3 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім*ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Позивач, пред'являючи вимоги до відповідача, виходила з того, що саме діями відповідача, які виразились в невиплаті страхового відшкодування їй спричинено моральну шкоду. Однак в судовому засідання не було надано жодного належного доказу в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, місцезнаходження 01033, м. Київ, вул.. Саксаганського, 77) на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 43 499,72 грн. та судові витрати в розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова