Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №311/1199/16-ц Головуючий у 1 інстанції Носик М.А.
Провадження №22-ц/778/4048/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.

Пільщик Л.В.,

секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в особі служби у справах дітей, Відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та визначення способу участі у вихованні внука,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, який в процесі розгляду справи було уточнено, до ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в особі служби у справах дітей, відділу по Хортицькому району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та визначення способу участі у вихованні внука.

В обґрунтування позову, позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивачів ОСОБА_7. Він перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 та від шлюбу у них є неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою позивачів, але фактично мешкає з відповідачкою в м. Запоріжжі.

Позивачі є рідними дідом та бабою неповнолітньому ОСОБА_8, бажають спілкуватися з внуком, брати участь у його вихованні, але відповідачка категорично забороняє їм спілкуватися з внуком.

За життя ОСОБА_7 позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно займалися вихованням та утриманням внука. Мати дитини не працювала на протязі 8 років, тому саме вони займалися придбанням для дитини необхідного одягу, меблів та інших речей, спочатку для дитсадка, потім для школи. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно спілкувалися та виховували дитину, дідусь забирав внука зі школи на автомобілі, ходили з ним на рибалку. Всі вихідні, святкові дні, дні канікул внук проводив у позивачів.

На теперішній час дитина проживає з відповідачкою і вона забороняє позивачам з ним спілкуватися та бачитися, налаштовує дитину проти позивачів, написала заяву до адміністрації школи №40 м. Запоріжжя, де навчається внук, щоб на території школи позивачам також не давали можливості спілкуватися з дитиною.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 неодноразово намагалися в добровільному порядку вирішити з відповідачкою питання про час та місце побачень з внуком, але вона категорично заперечує проти цього. У зв'язку з тим, що добровільно домовитися з відповідачкою їм не вдається, позивачі були вимушені звернутися до Служби у справах дітей по Хортицькому районі у м. Запоріжжя із заявою про визначення часу побачень з внуком.

05 лютого 2016 року на їхнє звернення до служби у справах дітей було повідомлено, що ОСОБА_5 не надає дозвіл на розголошення її персональних даних і вирішити питання стосовно спілкування з внуком неможливо, тому їм було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Позивачі також зверталися до Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації із заявою про визначення часу та місця побачень з внуком. 25 січня 2016 року отримали відповідь, де зазначено, що з відповідачкою телефоном відбулася бесіда, щодо з'ясування місця проживання внука і було з'ясовано, що дитина мешкає з відповідачкою у АДРЕСА_1, також було повідомлено, що відповідачка відмовилася приїхати до Служби у справах дітей для бесіди.

Позивачі мають всі необхідні матеріально-побутові умови для всебічного розвитку дитини, у належному їм будинку внук має окрему кімнату, яка облаштована для нього всім необхідним. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають постійний стабільний дохід у вигляді пенсій, значне підсобне господарство.

На підставі викладеного, позивачі просили суд, визначити спосіб участі дідуся ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_4 у вихованні внука неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши час спілкування з дитиною за адресою: АДРЕСА_2 у вигляді побачень: кожного тижня з 10.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, без присутності відповідачки ОСОБА_5; влітку з метою оздоровлення дитини на морі, один місяць (липень або серпень); взимку в дні зимових канікул з 2 по 4 січня та з 6 по 8 січня без присутності відповідачки ОСОБА_5; у святкові дні: пасхальні дні один день, дні народження дідуся - 11 серпня, бабусі - 30 квітня, внука - 28 травня, без присутності відповідачки ОСОБА_5

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_4, ОСОБА_3 дні побачень з внуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної другої та четвертої суботи місяця з 10.00 до 14.00 год. без присутності матері дитини з можливістю вільного пересування в межах м. Запоріжжя та за умови своєчасного повідомлення матері про зустріч з дитиною.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відділ по Хортицькому району Служба у справах дітей Запорізької міської ради надіслало заяву про розгляд справи без участі їх представника ( а.с.123)

Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування надіслало заяву про розгляд справи без участі представника органу (а.с.135).

Від позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він наполягає на своїх позовних вимогах, просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутності (а.с.141).

Відповідач ОСОБА_5 не з'явилася до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомила, приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 є рідними дідусем та бабусею малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дитини є ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказане підтверджується наступними доказами: копією свідоцтва про одруження позивачів, серія НОМЕР_1, копією свідоцтва про одруження померлого із відповідачкою серії НОМЕР_2, відповіддю відділу державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області №02/06-164 від 10.02.2016 року щодо реєстрації народження малолітнього ОСОБА_8, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7, серія НОМЕР_3 (а.с.7-9, 12).

Висновком органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області №01-51/973 від 25 липня 2016 року встановлено, що мати дитини - відповідач у справі ОСОБА_5 після гибелі батька дитини змінила контактні телефони, переїхала на нове місце проживання, не повідомивши діда та бабу, чим повністю ізолювала від них дитину.

Згідно зі ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід, мають спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами існує спір з приводу участі бабусі та дідуся у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Проте, суд першої інстанції без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів вирішив спір щодо способу участі позивачів у вихованні онука, встановивши спосіб участі позивачів у вихованні внука шляхом встановлення наступного порядку участі ОСОБА_4, ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з внуком: кожної другої та четвертої суботи місяця з 10.00 до 14.00 год. без присутності матері дитини з можливістю вільного пересування в межах м. Запоріжжя та за умови своєчасного повідомлення матері про зустріч з дитиною.

Відповідно до ст. 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

У статті 159 СК України, зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи системні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитини місця проживання тощо), місце та час спілкування, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються позитивно, із сусідами не конфліктують, ведуть здоровий спосіб життя. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов позивачі мають всі необхідні матеріально-побутові умови для гармонічного розвитку дитини (а.с.15, 45-46).

Позивачі проживають за межами м. Запоріжжя, мають власний будинок, де створені комфортні для дитини матеріально-побутові умови та всі необхідні умови для спілкування малолітнього з дідусем та бабусею, що підтверджено висновком Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування №01-51/973 від 25.07.2016 року (а.с.94-95)

Районний суд не в повній мірі врахував інтереси самої дитини. Обмеження позивачам часу зустрічей 4 годинами у Запоріжжі може призвести до складнощів у стосунках бабусі, дідуся та дитини.

При обранні способу участі позивачів у вихованні малолітнього онуків, судовою колегією враховуються відносини, які склалися між бабою, дідом та матір'ю дитини, вік дитини та її відношення до позивачів, любов та турбота з боку позивачів до онука, які бажають приймати участь у вихованні останнього та приходить до висновку, що буде доцільним встановлення спілкування позивачів з онуком саме за місцем проживання позивачів з урахуванням того, що позивачі мешкають в іншому населеному пункті Запорізької області.

До того ж, позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останніх родинних зв'язків з бабою та дідом, любові та турботи з їх боку.

Це узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції, малолітній ОСОБА_8 висловив сподівання щодо примирення дідуся, бабусі з його матір'ю, та подальшого спілкування з позивачами.

При вирішенні позовних вимог щодо встановлення участі бабусі та дідуся у вихованні та спілкуванні з онуком, колегія суддів враховує шкільний розпорядок дня дитини, необхідність виконувати домашні завдання, необхідність для нього часу відпочинку як фізичного, так і психологічного після шкільних навчань, наявність конфліктів між сторонами, умови проживання позивачів, які викладені в акті обстеження умов їхнього проживання та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з визначенням можливості спілкування позивачам з дитиною кожної другої та четвертої суботи кожного місяця з 13-00 години суботи до 13-00 години неділі за місцем проживання позивачів.

Враховуючи тривалий характер літніх канікул, суд вважає необхідним визначити можливість позивачам брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною один місяць літніх канікул та в зимовий період - з 06 по 08 січня за місцем проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_3

Проте, колегія суддів зважає на те, що спосіб про який просять позивачі брати участь у вихованні внука (без присутності матері дитини: кожного тижня з 10.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, влітку один місяць (липень або серпень), взимку з 2 по 4 січня, у святкові дні: пасхальні дні один день, дні народження дідуся - 11 серпня, бабусі - 30 квітня, внука - 28 травня) мінімізує участь матері у вихованні її сина, а позивачі фактично просять позбавити її можливості виховувати сина у вихідні дні, що призведе до порушення переважного права відповідачки на особисте виховання дитини, та зазначений спосіб не буде відповідати першоосновам розвитку особистості хлопчика, а тому ці позовні вимоги не можуть бути задоволені у повному обсязі.

Приймаючи до уваги інтереси дитини, які мають вирішальне значення при вирішенні даного спору, переважне право ОСОБА_5 на особисте виховання дитини, колегія суддів вважає за доцільне встановити наступний порядок участі діда та баби у вихованні внука: отримувати можливість побачень з дитиною без присутності матері за місцем проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 (АДРЕСА_3) кожної другої та четвертої суботи кожного місяця з 13-00 години суботи до 13-00 години неділі, а також у літній період - з 01 по 31 липня та зимовий період - з 06 по 08 січня.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що вищенаведений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримку зв'язків з родичами.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню на підставі п.3, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Встановити наступний порядок побачень ОСОБА_3, ОСОБА_4 з внуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1: отримувати можливість побачень з дитиною без присутності матері за місцем проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 (АДРЕСА_3) кожної другої та четвертої суботи кожного місяця з 13-00 години суботи до 13-00 години неділі, а також у літній період - з 01 по 31 липня та зимовий період - з 06 по 08 січня.

В іншій частині позовних вимог відмовити.»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: Л.В.Пільщик

Г.С. Подліянова