Справа № 0707/5743/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі № 0707/5743/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі № 0707/5743/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заяву мотивує тим, що 26.04.2016 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду було замінено стягувача у справі, а саме з ПАТ «Урсиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Поряд з тим 31.03.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа. Таким чином на момент набуття ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» статусу стягувача в справі № 0707/5743/2012 на підставі ухвали суду від 26.04.2016 року заявником було пропущено строк предявлення виконавчого листа до виконання. З цих підстав ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило суд визнати поважною причину пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання та поновити пропущений строк для виконання виконавчого документа від 31.07.2012 року на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.07.2012 року по цивільній справі № 0707/5743/2012 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник заявника в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином.

Боржник у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи та обставини, викладені у заяві, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, вказаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.07.2012 року по цивільній справі справі № 0707/5743/2012 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 10.08.2006 року у розмірі 129247,41 грн. та судовий збір в розмірі 1292,47 грн.

На підставі заяви позивача був виданий виконавчий лист від 31.07.2012 року по цивільній справі № 0707/5743/2012, строк предявлення до виконання якого визначено до 22.08.2013 року.

31.03.2015 року постановою державного виконавця РВ ДВС Мукачівського МРУЮ виконавчий лист № 2/0707/2283/2012 року було повернуто стягувачу.

Таким чином, на даний час строк предявлення його до виконання закінчився.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ може бути предявлено до виконання протягом року.

З цієї норми випливає, що єдиною підставою для поновлення судом пропущеного строку предявлення виконавчого документу до виконання є наявність поважних причин пропуску такого строку.

Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі № 0707/5743/2012 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задовольнити, оскільки строк для предявлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин і такий слід поновити.

Керуючись ст.ст. 209-210, 371 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Поновити пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого листа від 22.08.2012 року, виданого на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.07.2012 року по цивільній справі № 0707/5743/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня отримання її копії. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.М.Заболотний