У х в а л а

іменем україни

03 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (далі - КП «Житло-сервіс») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2015 року у розмірі 50 038 грн 58 коп., з яких: 31 165 грн 02 коп. - основний борг; 3 742 грн 36 коп. - 3 % річних; 15 131 грн 19 коп. - інфляційні втрати та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що КП «Житло-сервіс» утримує та проводить обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1

Вказувало на те, що ОСОБА_4 є власником квартири НОМЕР_1 у вищезазначеному будинку, з якою підприємство 31 березня 2008 року уклало договір про обслуговування будинку та прибудинкової території.

Посилаючись на те, що відповідач несвоєчасно сплачує платежі за надані ним послуги, що призвело до утворення вищевказаної заборгованості, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Житло-сервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги із урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 50 038 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що відповідач не виконує належним чином зобов'язань за договором про обслуговування будинку і прибудинкових територій в частині своєчасної оплати за надання таких послуг, при цьому, позивач має право на отримання 3 % річних та інфляційних втрат, що узгоджується з приписами ст. 625 ЦК України.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_4 щодо порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку із чим вона була позбавлена можливості звернутись із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки вказані обставини спростовуються матеріалами справи.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

Ю.Г. Іваненко