Справа № 490/2636/16-ц
н/п 2/490/1694/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Головацькому О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, товарна біржа «Нерухомість-південь», про визнання договору дійсним та визначення часток у праві спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що зареєстрований на товарній біржі "Нерухомість-Південь" за № 1299 від 24.10.1997 року; визначити частки у праві ості по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_4, що помер 04.06.2005 року, та матері ОСОБА_5, що померла 01.04.2010 року.

Ухвалою судді від 31 березня 2016 року у відкритті провадження в частині вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_4, що помер 04.06.2005 року, та матері ОСОБА_5, що померла 01.04.2010 року, було відмовлено, у звязку з чим вказана вимога не була предметом судового розгляду та судом не досліджувалася.

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 посилається на те, що договір було укладено на товарній біржі та відповідно до чинного на день його укладення законодавства не було посвідчено нотаріально. В той же час, наразі реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції не приймає договір до реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не зявився. При цьому, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення.

Представник Миколаївської міської ради до суду також не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, при причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив.

ПН ММНО ОСОБА_3 у судове засідання також не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не надала.

Представник товарної біржі до суду також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, при причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки у справі достатньо відомостей про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_4, ОСОБА_5 (покупці) було укладено Договір № 1299 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Вказаний договір на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» було зареєстровано на товарній біржі «Нерухомість-південь» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 1299 від 24.10.1997 року. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав.

Крім того, вказаний обєкт нерухомого майна було зареєстровано у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровий номер № 17027 від 14.11.1997 року.

Таким чином, після укладення та реєстрації договору на товарній біржі, а також у ММБТІ, сторони виконали усі умови договору. В той же час, наразі реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції не приймає договір до реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки договір не посвідчений нотаріально, як того вимагають норми чинного ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

В той же час, відповідно до ст. 15 Закону України біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, сторонами не було здійснено нотаріальне посвідчення договору, оскільки на час його укладення така вимога законодавством передбачена не була.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Таким чином, на теперішній час законодавство України передбачає обовязковість нотаріального посвідчення договору, який є предметом розгляду.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

На теперішній час у позивача виникла необхідність оформити спадкові права на квартиру АДРЕСА_4, однак нотаріально посвідчити договір позивач можливості не має, оскільки покупці за договором ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на даний час померли.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що договір було укладено членами біржі; що сторони фактично виконали усі істотні умови договору купівлі-продажу, а також зареєстрували договір на товарній біржі і у ММБТІ, що фактично означає дотримання ними усіх вимог Закону України «Про товарну біржу», суд вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на товарній біржі «Нерухомість-південь», слід визнати дійсним.

Крім того, зважаючи на вищевикладене, виходячи з рівності часток у праві спільної сумісної власності, на підставі ст. 368, 372 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність визначити частки у спільній сумісній власності квартири №13 за адресою: м. Миколаїв, вул. Шевченко, 53 по 1/2 частині вказаної квартири за ОСОБА_4, що помер 04.06.2005 року, та ОСОБА_5, що померла 01.04.2010 року.

Таким чином, вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 і зареєстрований на товарній біржі «Нерухомість-Південь» за № 1299 від 24.10.1997 року.

Визначити частки у спільній сумісній власності квартири №13 за адресою: м. Миколаїв, вул. Шевченко, 53 по 1/2 частині вказаної квартири за ОСОБА_4, що помер 04.06.2005 року, та ОСОБА_5, що померла 01.04.2010 року.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН