У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Кадєтової О.В.,
Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Фермерського господарства «Орсан», треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Луб'яна», Управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області, Бродківська сільська рада Миколаївського району Львівської області, про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання державного акту на право постійного користування землею таким, що втратив чинність,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Орсан» (далі - ФГ «Орсан»), треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Луб'яна» (СТОВ «Луб'яна»), Управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області, Бродківська сільська рада Миколаївського району Львівської області, про припинення права постійного користування земельною ділянкою ФГ «Орсан», площею 20,64 га на території Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області та визнання Державного акта на право постійного користування землею І-ЛВ № 002904, виданого Приватному сільськогосподарському товариству агрофірмі «Орсан» (далі - ПСП агрофірма «Орсан») таким, що втратив чинність. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 травня 2011 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєвою А.М. йому було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на предмет іпотеки: будівлю зернового складу А-1, загальною площею 1629,7 кв.м, що складає 92/100 ідеальної частини будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1. Вищевказане майно належало ТОВ «Агрофірма «Орсан» та реалізація його здійснювалась відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 8/100 ідеальної частини будівель перебувало у власності СТОВ «Луб'яне». 13 травня 2011 року КП ЛОР Стрийським МБТІ це майно зареєстровано за ним. Право спільної часткової власності на дане нерухоме майно зареєстроване також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що видано витяг №16422108 від 20 січня 2014 року. Розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації № 300 від 06 червня 2012 року йому надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у АДРЕСА_1, за межами населеного пункту. Проект землеустрою розроблений ПП «Земсвіт». На стадії погодження проекту землеустрою комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою Миколаївської районної державної адміністрації, виявлено, що земельна ділянка, щодо якої йому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, знаходиться в постійному користуванні ПСП агрофірми «Орсан», правонаступником якого є ФГ «Орсан». Земельна ділянка, на яку він претендує, є землями сільськогосподарського призначення і знаходиться за межами населеного пункту. У зв'язку з наявністю державного акта на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданого 12 квітня 2001 року ПСП агрофірма «Орсан», він не може оформити та зареєструвати у встановленому законодавством порядку право користування земельною ділянкою для обслуговування нерухомого майна. У зв'язку з тим, що підприємство якому видано оспорюваний державний акт на право постійного користування на даний час не існує, він змушений звертатися до суду з метою визнання державного акта таким, що втратив чинність.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 28 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Припинено право постійного користування земельною ділянкою ФГ «Орсан», площею 20,64 га на території Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області. Державний акт на право постійного користування землею І-ЛВ № 002904, виданий Приватному сільськогосподарському товариству «Орсан», визнано таким, що втратив чинність.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 12 квітня 2001 року Бродківською сільською радою народних депутатів Миколаївського району Львівської області, ПСП агрофірмі «Орсан» було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 20,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16-19).

Відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 05 травня 2011 року, виданого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області АлєксєєвоюА.М. вбачається, що ОСОБА_6 27 квітня 2011 року придбав з прилюдних торгів будівлі зернового складу А-1, загальною площею 1629,7 кв.м, що складає 92/100 ідеальної частини будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 Миколаївського району Львівської області, які належали ТОВ СП «Агрофірма Орсан». Відповідно до витягу № 29949222 про державну реєстрацію від 13 травня 2011 року, виданого Стрийським МБТІ за ОСОБА_6 зареєстровано будівлі та споруди по АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації № 300 від 06 червня 2012 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га в АДРЕСА_1, за межами населеного пункту з метою надання в оренду для обслуговування будівель та споруд (а.с. 14).

За договором поділу будівель і споруд та припинення спільної часткової власності, укладеного 13 квітня 2014 року між СТОВ «Луб'яна» та ОСОБА_6, проведено розподіл спільної часткової власності, зокрема, будівлі зернового складу присвоєно нову адресу - АДРЕСА_2 Миколаївського району Львівської області. Реєстраційною службою Миколаївського районного управління юстиції Львівської області 18 червня 2014 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 23133801 на об'єкт - зерновий склад за адресою - АДРЕСА_2 Миколаївського району Львівської області, форма власності - приватна, розмір частки - 1 (а.с. 25-26).

З листа Управління Держземагенства у Миколаївському районі від 23 травня 2013 року № 1025 вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 Миколаївського району Львівської області, знаходиться в постійному користуванні ПСП агрофірми «Орсан» (а.с. 20).

Відповідно до листа-вимоги від 11 червня 2013 року, позивач звертався до ФГ «Орсан» щодо надання нотаріальної згоди на вилучення з постійного користування земельної ділянки, загальною площею 20,64 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Миколаївського району Львівської області на підставі державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_2 №1 від 12 квітня 2001 року виданого ПСП агрофірма «Орсан» (а.с. 21).

За приписами ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), у разі набуття права власності на будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 2 ст. 120 ЗК України передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За змістом п. б, є ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЗК земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної і комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади й органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 зазначеного Кодексу надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом.

Статтею 125 Земельного кодексу України, передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, позивач набув у власність будівлю зернового складу, який розташований на площі земель господарського двору розміром 2,64 га, проте оскільки відповідач ФГ «Орсан», як правонаступник ПСП агрофірми «Орсан», користується на підставі оспорюваного державного акта земельною ділянкою, площею 20,64 га, з яких 18 га рілля, 2,64 га - господарський двір, підстав для припинення права користування земельною ділянкою ФГ «Орсан» на території Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області загальною площею 20,64 га та визнання державного акту на право постійного користування землею таким, що втратив чинністьнемає.

Заперечення позивача у касаційній скарзі з приводу того, що відповідач ФГ «Орсан» не може зберігати право постійного користування земельною ділянкою, оскільки державний акт на право постійного користування, виданий ПСП агрофірмі «Орсан» підлягає переоформленню, у зв'язку з придбанням іншими особами об'єктів нерухомого майна, розташованих на землях, вказаних у цьому акті, не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема, непереоформлення відповідачем належного йому відповідно до державного акта права постійного користування землею, загальною площею 20,64 га не свідчить про припинення належного йому цього права згідно з чинним державним актом. Відповідно до п. 1.1 Статуту ТОВ СГ «Агрофірма Орсан» (а.с. 53), до ТОВ СГ «Агрофірма Орсан» в порядку правонаступництва переходять всі права та обов'язки ПСП агрофірма «Орсан».

Позивач не позбавлений права звернутись до органів місцевого самоврядування в порядку передбаченому положеннями ст. 149 ЗК України щодо вилучення земельної ділянки, необхідної для обслуговування будівель та споруд (зерноскладу), які належать йому на праві приватної власності.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, і не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова