Справа № 459/3000/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

представник ДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Червонограді справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» на постанову державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 від 04.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" звернувся у суд зі скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 51353126 від 04.10.2016 року, просить останню скасувати та зобовязати виконавця поновити виконавче провадження. В обґрунтування скарги зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення державним виконавцем не використано всіх можливостей, виконавче провадження закінчено через 4 місяці, копія відповідної постанови надіслане не у встановлений строк.

У судове засідання представник скаржника не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Державний виконавець скаргу заперечила, пояснивши, що було вжито всіх необхідних дій, спрямованих на виконання судового рішення.

З'ясувавши обставини спору, оцінивши наявні докази, суд прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що 04.10.2016 року старшим державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови, остання винесена у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 цього Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 3 цієї статті Закону, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи і пояснень сторін, копія оскаржуваної постанови надіслана стягувачу не у триденний строк, а лише 18.10.2016 року.

Згідно ст. 11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону).

Імперативна вимога, що була закріплена у ч. 3 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV є процесуальною гарантією, тобто формою втілення в реальність матеріальних гарантій, зокрема, визначених у ст.ст. 6, 11 цього Закону.

Обставини справи свідчать, що всупереч приписам ст. 11, 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV державним виконавцем своєчасно сторонам не надіслана копія оскаржуваної постанови.

Крім цього, з мотивувальної частини останньої вбачається, що державним виконавцем при її винесенні не використано всіх можливих дій, передбачених ст. 11 цього Закону, спрямованих на виконання виконавчого документа.

Також, на думку суду, державним виконавцем не у повній мірі вчинено усіх дій для виконання рішення суду. Так, у звязку із невиконанням боржниками рішення суду, в державний виконавець в порядку п. 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Окрім цього, державний виконавець не звернувся до суду із клопотанням про оголошення розшуку боржника.

З наданих державним виконавцем пояснень та у наявних копіях матеріалів виконавчого провадження, відсутні відомості про те, що державним виконавцем було проведено дані виконавчі дії.

Що стосується акту державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника від 02.09.2016 року, то суд до уваги такий також не приймає, оскільки у ньому не зазначено понятих.

Наведенесвідчить про неправомірну бездіяльність державних виконавців Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області. Тому суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підставною, відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 386, 387 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні ВП№51353426 від 04.10.2016 року.

Зобовязати старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області поновити виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2-365/2011 від 29.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2 банк» заборгованості за кредитним договором від 29.02.2008 року у розмірі 27691,46 грн..

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: М. Д. Новосад