АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/642/13-ц Номер провадження 22-ц/786/2569/16Головуючий у 1-й інстанції Гриб М. В. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та за іншими вимогами і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року було повернуто заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у зв`язку із тим, що розгляд справи № 541/642/13-ц Миргородським міськрайонним судом завершено ухваленням відповідного рішення 29 березня 2016 року та ухваленням рішення Апеляційним судом Полтавської області від 12 липня 2016 року, тоді як із заявою про забезпечення позову до суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась 18 серпня 2016 року. На стадії касаційного провадження розгляд заяв про забезпечення позову не передбачено. В разі надходження такої заяви на стадії касаційного провадження, вона підлягає поверненню заявнику.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, прохала ухвалу Миргородського міськрайонного суду змінити, виключивши формулювання: «На стадії касаційного провадження розгляд заяв про забезпечення позову діючим законодавством не передбачено. В разі надходження такої заяви на стадії касаційного провадження, вона підлягає поверненню заявнику»; «Таке ж роз`яснення надав і Пленум Верховного суду України в п. 7 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову». Іншу частину ухвали прохала залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що викладені у абзаці п`ятому та шостому мотивувальної частини ухвали формулювання відносяться до компетенції та повноважень суддів касаційних та апеляційних інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до норм ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до роз`яснень, наведених у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції. Оскільки, на відміну від ч. 3 ст. 151, п. 7 ч. 1 ст. 301 ЦПК, у гл. 2 розд. V цього Кодексу не передбачено забезпечення позову на стадії касаційного провадження, у разі надходження відповідної заяви, її повертають заявникові.

Матеріали даної справи свідчать про те, що справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та за іншими вимогами і за зустріним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя розглянута, рішення у цій справі набрало законної сили, 08 серпня 2016 року за касаційною скаргою ОСОБА_2 Вищім спеціалізованим судом України було відкрито касаційне провадження й зупинено виконання рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 липня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Оскільки ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову саме до суду першої інстанції після розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції, після відкриття судом касаційної інстанції касаційного провадження, колегія суддів дійшла до висновку, що Миргородським судом Полтавської області вірно повернуто заяву ОСОБА_2 з посиланням на п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року.

Колегія суддів вважає не вірними доводи апелянта про те, що роз`яснення, викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, мають використовуватись при ухваленні рішень лише судами апеляційної та касаційної інстанції. Такі висновки апелянта є результатом вільного тлумачення вказаного пункту постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч.1 п. 1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий у справі: В.А. Чічіль

Судді: С.Ю. Мартєв

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно: В.А. Чічіль