Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1927/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

31.08.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Дьомич Л.М., Єгорова С.М.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_7 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

10 червня 2015 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3, від імені яких діє їх представник ОСОБА_7, звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди, укладеного 27 квітня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, зобовязання державного реєстратора ОСОБА_6 скасувати державну реєстрацію цього договору оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 квітня 2010 року ОСОБА_5, як власник земельної ділянки № 273 площею 17,41 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, уклав з фізичною особою підприємцем (далі за текстом ФОП) ОСОБА_8 договір оренди землі строком на 10 років. 10 грудня 2013 року ОСОБА_8 помер, спадкоємцями померлого є позивачі, які прийняли спадщину. Цей договір оренди не розірваний, не припинений, проте, ОСОБА_5 в порушенням умов договору та закону 27 квітня 2015 року уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки з ОСОБА_4 Крім того він посилався на те, що оспорюваний договір укладений з порушенням норм ст. 229, 230 ЦК України так, як ОСОБА_5 фактично помилявся щодо правомірної можливості укласти новий договір.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі, в особі їх представника ОСОБА_7, звернулися до суду апеляційної інстанції в апеляційному порядку і просили суд скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову. В апеляційній скарзі посилаються на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначено, що позивачам не було відомо про рішення державного реєстратора про скасування державної реєстрації договору оренди від 14 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_5 і ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_9 рішення державного реєстратора є явно незаконним. Представник позивачів був позбавлений можливості надати суду докази наявності на розгляді суду адміністративної справи в які й позивачами оскаржується рішення державного реєстратора.

Відповідачі та третя особа не скористалися своїм процесуальним правом на подання письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляцінйого суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року апеляційну скаргу задоволено, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року скасовано, позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Позивачі та їх представник ОСОБА_7 повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать відомості про вручення рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень з яких вбачається, що судові повістки вказаним особам вручено 17 серпня 2016 року. Проте вони в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідачі, які також були належним чином повідомленні про розгляд справи, особисто також в судове засідання не зявилися.

Їх представник ОСОБА_10 заперечив проти доводів апеляційної скарги, висловив думку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не зявилася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та перевіривши рішення суду в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив:

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 17,41 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

14 квітня 2010 року між ОСОБА_5, як орендодавцем, та ФОП ОСОБА_8, як орендарем, було укладено договір оренди землі строком на 10 років. Вказаний договір оренди землі зареєстровано за № 35 у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 08 жовтня 2010 року.

10 грудня 2013 року ОСОБА_8 помер.

Відповідно до ст.ст.1218, 1268 ЦК України спадщину після його смерті прийняли: дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, укладеного з ФОП ОСОБА_8 14 квітня 2010 року, відмовлено з підстав того, що спірний договір припинено у звязку зі смертю сторони договору ФОП ОСОБА_8, підприємницька діяльність якого також припинилася у звязку з його смертю. З огляду на це суд вважав, що договір нди припинений не може бути розірваний за рішенням суду, що є самостійною підстави для відмови у позові.

31 березня 2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_9, у Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно № здійснила реєстраційну дію щодо припинення іншого речового права № 9238154 права оренди земельної ділянки. Підстава припинення актовий запис про смерть ОСОБА_8

27 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 17,4099 га, яка раніше передавалась в оренду ФОП ОСОБА_8

Договір укладено на 49 років.

30 квітня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бобринецького управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 21038974, у розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, здійснено реєстраційну дію щодо реєстрації договору оренди землі від 27 квітня 2015 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем ОСОБА_4

Апеляційним судом також встановлено, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до державних реєстраторів ОСОБА_6, ОСОБА_9 про визнання нечинною та скасування державної реєстрації права оренди на підставі договору оренди землі, укладеного ОСОБА_5 з ОСОБА_4; зобовязання державного реєстратора ОСОБА_6 внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав оренди земельної ділянки за договором від 27 квітня 2015 року; про визнання протиправним та нечинним рішення державного реєстратора ОСОБА_9 про визнання та реєстрацію припинення договору оренди землі та скасування державної реєстрації припинення договору оренди, здійснену 22 квітня 2015 року. Рішення мотивовано тим, що договір оренди землі від 14 квітня 2010 року є припиненим, крім того а право оренди у спадкоємців може виникнути лише після його реєстрації, проте таку реєстрацію здійснено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову в справі, яка переглядається, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які позивачі посилались як на підставу своїх вимог, не знайшли свого підтвердження. Укладений 14 квітня 2010 року між ОСОБА_5С і ФОП ОСОБА_8 договір оренди припинився а рішення державного реєстратора ОСОБА_9 про припинення договору оренди землі від 14 квітня 2010 року не оскаржувалося.

Право особи на звернення до суду та захист судом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод та інтересів ґрунтується на нормах Конституції України та статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 3, 4, 15 ЦПК України.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

У випадках передбачених законом оспорюваний договір (правочин) може бути визнаний недійсним за позовом особи, цивільні права якої порушено укладенням оспорюваного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Спеціальні підстави визнання правочину недійсним передбачено, зокрема, статтями 229, 230 ЦК України, на які посилалися позивачі.

Звертаючись до суду, позивачі посилались на те, що укладенням оспорюваного договору оренди порушено належне їм право оренди земельної ділянки, яке вони отримали після смерті орендаря ОСОБА_8 і яке виникло у спадкодавця на підставі договором від 14 квітня 2010 року. При наявності діючого договору оренди, яким являється договір від 14 квітня 2010 року, укладення між відповідачами нового договору оренди землі від 27 квітня 2015 року суперечить Закону України «Про оренду землі» та нормам ЦК України.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

З договору оренди землі від 14 квітня 2010 року вбачається, що він укладено ОСОБА_8 як фізичною особою підприємцем.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

За змістом частини першої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 3 ст. 46 цього Закону передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Отже, фізична особа підприємець це статус, який фізична особа може набути або втратити.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 46 вказаного Законуреєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця проводиться, зокрема, в разі смерті фізичної особи підприємця.

Згідно із ч. 1 ст. 781 ЦК України договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

За змістом частини першої статті 7 Закону «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України (далі ЗК України) та цього Закону.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

Пунктом 40 договору оренди землі від 14 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8, передбачено перехід права на орендовану земельну ділянку до спадкоємців у разі смерті фізичної особи орендаря.

Проте в п. 37 цього ж договору оренди визначили підстави припинення дії договору: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря; в інших випадках, передбачених законом.

Факт припинення договору оренди землі від 14 квітня 2010 року вже був встановлений рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року, та постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, у справах в яких брали участь ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Зокрема рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року встановлено, що після смерті ОСОБА_8 право оренди землі до ОСОБА_2 і ОСОБА_11 не перейшло так, як вони відмовилися від виконання умов договору оренди та не виявили бажання стати орендарями.

В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказане рішення суду має приюдиційне значення щодо встановлення цих обставин.

Приймаючи до уваги, що 10 грудня 2013 року помер ОСОБА_8 і у звязку з цим припинився його статус підприємця, а позивачі відмовилися від виконання умов договору оренди землі, укладеного 14 квітня 2010 року між ОСОБА_5та ФОП ОСОБА_8, тому вказаний договір припинився відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та п. 37 договору.

Цивільні права і обовязки виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з правочинів. Виходячи зі змісту норм цієї статті ЦК можна дійти висновку, що припинення договору має наслідком припинення цивільних прав та обовязків, які виникли на підставі такого договору.

Таким чином суд правильно встановив, що позивачі хоча і являються спадкоємцями померлого ОСОБА_12, але право оренди земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_5, вони не набули.

Право оренди, яке належало ФОП ОСОБА_8, припинилося з часу його смерті.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (стаття 5 Закону № 161-ХIV).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 6 Закону № 161-ХIV).

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_12 позивачі не набули права оренди земельної ділянки за договором від 14 квітня 2010 року, можна дійти висновку, що вони звернулися до суду за захистом права оренди землі, яке їм не належить.

Так, як укладенням між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 оспорюваного договору цивільні права позивачів порушені не були, то їх вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

У звязку з відсутністю у позивачів права вимагати визнання недійсним договору оренди, укладеного 27 квітня 2015 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, колегія суддів вважає неможливим оцінювати доводи позивачів щодо недійсності цього договору з підстав передбачених ст.ст. 229, 230 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому підстав для його скасування немає

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_7 відхилити, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: