Справа №521/6489/16-ц
Провадження №2/521/3175/16
УХВАЛА

06 квітня 2016 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Леонов О.С., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

05.04.2016 року в провадження Малиновського районного суду надійшла цивільна справа за позовною заявою ПАТ «ВБР» до ТОВ «Мебельбан», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом із зазначеною позовною заявою позивач надав клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 №743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 №132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_1 банк розвитку». Відповідно до Наказу № 1 від 28.11.2014, до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації приступив п. Міхно Сергій Семенович.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 21.12.2015 №914 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку», виконавчою дирекцією Фнду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.12.2015 року №234 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноважену особу Фонуд та делеговано їй всі повноваження ліквідатора в Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_1 банк розвитку» з 23.12.2015 року. Відповідно до Наказу №441 від 22.12.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку», до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» приступив п. Міхно Сергій Семенович терміном на два роки з 23.12.2015 року по 22.12.2017 року включно.

На даний час, ПАТ «ВБР» перебуває в скрутному матеріальному становищі та у стані ліквідації, є неплатоспроможним, не здійснює діяльності та не отримує прибутку у звязку із відкликанням банківської ліцензії та відсутністю права надавати банківські послуги, а тому не має змоги сплатити судовий збір. ПАТ «ВБР» має значну заборгованість перед своїми кредиторами, насамперед перед фізичними особами.

Перевіривши надані документи, суд вважає, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на позивача.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У зв'язку з цим сама лише обставина складного фінансового становища позивача, обумовленого перебуванням товариства у процедурі банкрутства на стадії ліквідації, відсутність будь - якого майна та відсутність коштів на рахунку, не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку позивачем не доведено, суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, перевіривши виконання вимог ст. 119, 120 ЦПК України суддя вважає, що позовна заява ПАТ «ВБР» до ТОВ «Мебельбан», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, подана без дотримання вимог, передбачених ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст. 4 ч.2 п. 2 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовними вимогами майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто згідно ст. 8 Закону України „Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата складає 1378 грн.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 14602,42 грн. та надати до суду оригінал квитанції на підтвердження про сплату судового збору.

Судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: розрахунковий рахунок 0007, отримувач УК у м. Одесі/Малиновський район/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38016923, ОСОБА_1 отримувач ГУ ДКС України в Одеській області; Код банку отримувача (МФО): 828011, Код класифікації доходів бюджету 22030101 «Судовий збір (ДСА України,050)».

Крім того, згідно п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

У п. 3 зазначеної постанови роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст. 1 ГПК України згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно зі ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

В даному випадку предметом спору є різні самостійні договірні відносини з відповідними самостійними договорами, основним з яких є предмет спору - між юридичними особами ( кредитний договір ), а похідним від нього вже Договір Поруки, що був укладений між Позивачем та ОСОБА_2

Тому позивачу, слід вірно визначитися з підвідомчістю зазначеної справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» N 2 від 12.06.2009 року, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

У випадку, якщо позивач виконає усі вимоги, передбачені ст. 119,120 ЦПК України у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатися поданою у день первісного звернення до суду.

Суддя розяснює, що у випадку, якщо позивач не виконає усі вимоги, передбачені ст. ст. 119, 120 ЦПК України у встановлений судом строк, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню заяви із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121 Цивільного процесуального Кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» про відстрочення сплати судового збору по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк розвитку» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником ухвали.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів, з дня її винесення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.С. Леонов