Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Токмаку Запорізької області про стягнення допомоги з тимчасової непрацездатності, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Токмаку Запорізької області на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 квітня 2014 року під час виконання трудових обов'язків у відокремленому підрозділі «Шахта ім. О.О. Скочинського» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Донецьк він отримав виробничу травму, у зв'язку з чим лікувався. Підприємство не виплатило йому передбачену законодавством грошову допомогу за час, коли він мав тимчасову непрацездатність у розмірі 26142,88 грн. У листопаді 2014 року позивач перемістився з району території проведення антитерористичної операції до м. Токмаку Запорізької області. Його звернення до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Токмаку Запорізької області (далі - відділення Фонду) щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності було відхилено. Враховуючи викладене, просив його вимоги задовольнити з урахуванням інфляційних втрат.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відділення Фонду на користь ОСОБА_3 допомогу з тимчасової непрацездатності в сумі 26142,88 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просив скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, та неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що у відповідача існує основна заборгованість перед позивачем щодо виплати допомоги з тимчасової непрацездатності.

Проте погодитись з такими висновками судів повністю не можна.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 24 травня 2011 року до 04 листопада 2014 року ОСОБА_3 працював на посаді підземного прохідника 5 розряду у відокремленому підрозділі «Шахта ім. О.О. Скочинського» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія». Позивач звільнився з займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпПУкраїни внаслідок невідповідності займаній посаді в результаті погіршення стану здоров'я, що перешкоджає подальшій роботі. Зазначені обставини підтверджуються трудовою книжкою.

24 квітня 2014 року під час виконання службових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок чого він отримав виробничу травму, що підтверджується актом № 29 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 29 квітня 2014 року (форма Н-1), актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 24 квітня 2014 року о 14.30 годині (форма Н-5), виписним епікризом з історії хвороби, довідкою до акту огляду МСЕК від 05 листопада 2014 року.

На момент звільнення перед позивачем існує заборгованість з допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, нарахованої на підставі листів непрацездатності в розмірі 26142,88 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 17 від 17 липня 2015 року, виданої колишнім роботодавцем.

24 листопада 2014 року позивач перемістився з тимчасово окупованої території до Запорізької області (м. Токмак, вул. Нова, 60), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 24 листопада 2014 року.

Відповідно до листа відповідача від 06 листопада 2015 року, вбачається, що 24 листопада 2014 року позивач звернувся із заявою про тимчасове продовження раніше призначеної страхової виплати (з відповідним пакетом документів до неї), яку було задоволено та йому було продовжено нарахування щомісячних страхових виплат з 04 листопада 2014 року до 19 листопада 2015 року. 10 липня 2015 року позивач звернувся із заявою про погашення заборгованості по страхових виплатах за період, в якому не проведені платежі відділенням Фонду в Кіровському районі м. Донецька, де він перебуває на обліку, яка була задоволена. У виплаті позивачу допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю відповідачем відмовлено, адже відповідно до постанови правління Фонду «Про затвердження Порядку падання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» від 11 грудня 2014 року № 20 не передбачена виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності безпосередньо застрахованій особі.

Листом від 03 червня 2015 року виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України повідомила позивачу, що у Фонду відсутня можливість відшкодувати колишньому роботодавцю позивача витрати, пов'язані з оплатою листків тимчасової непрацездатності, в зв'язку з тим, що підприємство розташоване у м. Донецьку на території непідконтрольній українській владі (а.с. 19).

Відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, в тому числі допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Судами встановлено, що заборгованість з допомоги у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, становить 26142,88 грн., що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_3

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом п. 2.3 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24 (далі - Порядок), допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, пов'язаною з нещасним випадком або професійним захворюванням на виробництві, призначається та виплачується страхувальником за місцем роботи потерпілого, де стався страховий випадок, у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати.

Разом з тим, суди не звернули увагу на вказану норму і визначений нею прядок і спосіб виплачувати вказану допомогу саме страхувальником (роботодавцем) за місцем роботи потерпілого.

Положеннями пунктів 2.3 та 2.7 вказаного Порядку визначено, що виплата допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю за перші п'ять днів тимчасової непрацездатності потерпілого проводиться за рахунок коштів страхувальника, а починаючи з шостого дня непрацездатності - за рахунок коштів Фонду після надання підприємством (в даній справі роботодавець - відокремлений підрозділ «Шахта ім. О.О. Скочинського» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія») заяви-розрахунку та інших необхідних документів до відповідного відділення Фонду.

У порушення вимог статей 212 - 214, 315 ЦПК України суди на зазначене уваги не звернули; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірили; не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Враховуючи викладене, судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 388 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Токмаку Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська