Справа № 214/1053/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Хомініч С.В.,

за участю:

секретаря - Рендюк Н.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири недійсним.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 21.08.2008 вона уклала договір дарування квартири АДРЕСА_1 на користь своєї племінниці - відповідача по справі ОСОБА_4 До вчинення правочину у неї накопилась велика кількість проблем зі здоров'ям, вона вже не могла самостійно з ними справлятися, тому думала, що отримає якусь допомогу від родичів, подарувавши племінниці квартиру. Насправді відповідач допомоги їй не надавала. Позивач помилково вважала, що договір дарування створить юридичні наслідки для відповідача, вона буде дбати про неї та надавати допомогу. Тому вважає договір дарування квартири укладений з відповідачем 21.08.2008 недійсним, оскільки він не створив тих юридичних наслідків на які вона розраховувала.

В судовому засіданні, позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача, в судовому засіданні, пояснила, що з позовними вимогами не згодна та заперечує проти їх задоволення, та подала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні позивача, представників сторін та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

21.08.2008 позивач уклала договір дарування квартири АДРЕСА_1 на користь відповідача ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Івановою С.Я., та зареєстровано в реєстрі № 4574.

Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

З пояснень, наданих у судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що правовідносини мали місце в серпні 2008 року. Позивач стверджувала, що догляду з боку племінниці або сестри не було, лише декілька разів надавали грошову допомогу на операції із зором. Такі факти не спростовувалися представником відповідача, навпаки - підтвердила, що ОСОБА_4 та її мати не доглядали та не надавали грошової допомоги ОСОБА_1 Після оформлення договору дарування позивачу не створювалися перешкоди для проживання у спірній квартирі. Таким чином, позивач усвідомлювала, що догляду, на який вона розраховувала немає, а отже знала про своє порушене право, однак до суду з позовом звернулася лише 23.02.2016, порушивши, передбачений ст. 257 ЦК України, строк позовної давності.

Згідно з ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності і будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності.

Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 228 ЦПК України, ст.ст. 23, 257, 261, 267 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним - відмовити.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати покласти на ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Хомініч С.В.

Повний тест рішення складено 19 травня 2016 року.