Справа № 621/880/15-ц
Провадження № 2/621/25/16
РІШЕННЯ

іменем України

17.02.2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

при секретарі - Кошевій А.А.

адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням,треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, Комунальне підприємство «Комунальник», Служба у справах дітей Зміївської районної адміністрації Харківської області ,

встановив:

16.04.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6.

14.07.2015 року позивач уточнила свій позов, залучила до розгляду справи в якості третьої особи Комсомольську селищну раду Зміївського району Харківської області. В ході розгляду справи судом були залучені в якості третіх осіб Комунальне підприємство « Комунальник «, Служба у справах дітей Зміївської районної адміністрації Харківської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що вона являється основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. За цією адресою зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідач по справі її рідна сестра по батькові, яку вона зареєструвала на свою житлову площу після смерті її матері і фактично замінила їй матір. З 2010 року відповідачка знаходиться в фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_8 Від цих стосунків у них народився син ОСОБА_7 Більше року ОСОБА_4 вибула на постійне місце проживання до свого чоловіка в с. Донець Зміївського району і вивезла всі свої речі. Цей факт підтверджується актом депутата від 10.04.2015 року та свідками. Так , як відповідачка не мешкає за даною адресою , вона втратила право користування житловим приміщенням, не приймає ніякої участі по утриманню квартири. В зв»язку з підвищенням цін на комунальні послуги, позивачка бажає оформити субсидію, однак з вини відповідачки не в змозі цього зробити. ОСОБА_3 неодноразово просила відповідача знятися з реєстрації, але її прохання та уговори не дали бажаного результату і вона змушена була звернутися з даним позовом до суду та просила визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування на вищезазначену квартиру.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов свій підтримала , просила його задовольнити в повному обсязі , посилаючись на обставини вказані в позові.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 посилаючись на те ,що відповідач більш ніж рік вже не проживає в кімнаті , яка належить позивачу та у відповідності до ст.72 ЖК України втратила право користування жилим приміщенням,внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки до ст.71 ЖК України. ОСОБА_4 також не приймає участі по сплаті комунальних платежів та утримання квартири , втратила інтерес до спірної кімнати, не проживає тривалий час, ремонтом не займається, витрат по його утриманню не несе, чим спричиняє збитки наймачу житла через необхідність сплати ним комунальних послуг за відсутніх осіб . Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу користуватися житловою кімнатою на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилася, доручила її інтереси в суді представляти своєму представнику - адвокату ОСОБА_1

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечувала , вказала , що позовні вимоги ОСОБА_3 є незаконними та безпідставними. Так , позивач просить Зміївський районний суд визнати ОСОБА_4 такою , що втратила право користуватися житловим приміщенням , яке є кімнатою в гуртожитку на підставі положень ст.ст.71,72 ЖК України. Підстави виселення з гуртожитку передбачені ст 132 ЖК України. Натомість позивач , як на підставу своїх позовних вимог посилається на положення ст.ст 71,72 ЖК України та не зазначає підстав для виселення відповідача з гуртожитку, які встановлені ст.132 ЖК України та не надає відповідних доказів існування, передбачених вказаною нормою підстав для позбавлення ОСОБА_4 права користування кімнатою в гуртожитку. Крім того, відповідно до роз»яснень Вищого спеціалізованого суду України щодо застосування Закону № 500-VІ України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків «, справи за позовами про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку розглядаються у порядку цивільного судочинства і позивачами у цій категорії справ є власники гуртожитків та органи місцевого самоврядування, так як саме власник гуртожитку має право реалізувати, розпоряджатися своїми правами власника гуртожитку. Відповідачами виступають мешканці гуртожитків. Позивач ОСОБА_3 не є власником спірної кімнати, навіть на час подання позову не є відповідальним квартиронаймачем.

Треті особи- ОСОБА_5. та ОСОБА_6 у судове засідання не з»явилися , надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі.

Представник Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області до суду не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Від Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області надійшов лист, в якій справу просили розглядати без участі їх представника. В своїх листах за №1654 /02-19 від 25.09.2015 року , за № 2062/02-19 від. 07.10.2015 р. (а.с. 128 ,153) Комсомольська селищна рада заперечувала проти виселення ОСОБА_4 та її малолітньої дитини ОСОБА_7 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , так як порушені права та інтереси малолітньої дитини.

Представник КП «Комунальник» - Юнашева Л.М. вважала позовні вимоги позивача незаконними та необґрунтованими, вказала, що ОСОБА_3 хоч і відповідальний квартиронаймач, однак вона не може вирішувати втратила чи ні своє право на житлове приміщення ОСОБА_4

Представник Служби у справах дітей Зміївської районної адміністрації Харківської області - Степанов І.І. вважав , що не має підстав для задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Як слідує з довідки КП « Комунальник» від 09.04.2015 року за № 930 , ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, разом з нею зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( а.с.3).

З акту обстеження депутата ОСОБА_11 від 10.04.2015 року слідує , що зі слів сусідів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено , що гр.. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 фактично не проживає більше року. ( а.с.4).

31.01.2004 року позивач ОСОБА_3 отримала ордер на житлове приміщення в гуртожитку для малосімейних по АДРЕСА_1 , житловою пл.. 16,0 кв.м, зареєстровано під №26, що підтверджується копією ордеру , виданого Комсомольською селищною радою ( а.с. 15).

Відповідач ОСОБА_4 визнана інвалідом дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААВ № 641406 від 11 вересня 2013 року( а.с.98).

Малолітня дитина відповідача - ОСОБА_7 хворіє та знаходиться під наглядом у лікарів, що підтверджується виписками і консультативними висновками медичних закладів ( а.с.99-104).

Як слідує з матеріалів справи позивач укладала договори про надання послуг з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій, житлово-комунальних послуг, на її ім.»я видані квитанції про оплату цих послуг ( а.с.198-212).

Згідно рішення ХІІІ сесії ХХІУ скликання від 14 жовтня 2003 року Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області гуртожиток № 32 передано до комунальної власності територіальної громади Комсомольської селищної ради ( а. с. 33 т.№2 ).

Відповідно до наказу №4 від 29.01.2010 року особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 було переоформлено на ім.»я ОСОБА_5 ( а.с 27. т.2.).

Згідно наказу №55 від 24.12.2015 року особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 було переоформлено на ім.»я ОСОБА_3 ( а.с. 5 т.2 ).

Депутатом Лиманської сільської ради Семенко Л.І., секретарем сільської ради Гунько Л.М. та інспектором ВОБ Мацак Т.А. провели обстеження фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_5. На момент обстеження були вдома ОСОБА_17 та ОСОБА_3. Гр. ОСОБА_3 було повідомлено , що вона зареєстрована у сел.. Комсомольське , але періодично проживає на протязі останніх двох років разом зі своїм чоловіком ОСОБА_18 та свекром ОСОБА_17 .ІНФОРМАЦІЯ_2 за вищевказаною адресою , так як її чоловік був призваний по мобілізації та перебував в зоні АТО , а пристарілому свекру потрібний догляд та допомога по господарству , що підтверджується актом обстеження ( а.с28 т.2.)

Як слідує з акту обстеження фактичного проживання ОСОБА_5 від 06.01.2016 року, на момент обстеження за вказаною адресою ОСОБА_5 на даний час не проживає, зі слів сусідів він проживає в сел.. Комсомольське. Будинок в якому він тимчасово проживав без газового опалення , йому не належить ( а.с 29 т.2).

26.01.2016 року депутатом ОСОБА_19 було проведено перевірку за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході перевірки зі слів сусідів було встановлено , що ОСОБА_4 мешкає в АДРЕСА_6. Своєчасно сплачує комунальні платежі та самостійно веде господарство. Має малолітню дитину, що підтверджується актом ( а.с 30 т.2 ).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив , що його дружина це сестра сторін по цій справі. Йому відомо , що квартира належить позивачу. Сама позивач мешкає в с.Лиман у чоловіка. Відповідача вона зареєструвала в цій квартирі після того як не стало її матері . В його присутності позивач пропонувала ОСОБА_4 та її чоловіку виписатися з квартири , оскільки останній вчиняв сварки . Крім того , свідок підтвердив , що ОСОБА_3 замінила замок.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив , що позивач зареєструвала в своїй квартирі батька , брата та сестру , вони жили там. Чому пішла з квартири відповідач йому невідомо. ОСОБА_3 проживає з його сином з 27.08.2004 року.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні підтвердила , що позивач примушувала відповідачку виписатись з квартири. Сама позивач проживає в с. Лиман.

Враховуючи правовий режим гуртожитку №32 , після передачі у власність територіальної громади житлові приміщення у ньому підлягають приватизації відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду « , а тому на мешканців такого гуртожитку у разі ії тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71,72 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою , що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки , провадиться в судовому порядку ( ст.. 72 ЖК України ).

У статті 47 Конституції України передбачено , що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла , інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Отже судом встановлено , що 31.01.2004 року позивач ОСОБА_3 отримала ордер на житлове приміщення в гуртожитку для малосімейних по АДРЕСА_1, зареєстрована за цією адресою, крім неї зареєстровані її батько ОСОБА_5 з 11.01.2010 року , брат ОСОБА_6 з 20.07.2013 року та сестра - відповідач по справі ОСОБА_4 з 07.07.2010 року та її неповнолітній син - ОСОБА_7 Однак , як слідує з актів обстеження місця проживання відповідач не мешкає в кімнаті гуртожитку більш ніж рік., а проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_6., яка їй не належить.

Розглядаючи причини не проживання ОСОБА_4 т а її малолітнього сина у гуртожитку понад шість місяців суд вважає , що позивачем не надано доказів того , що відповідач була відсутня за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин.

Так, судом встановлено , що в спірній кімнаті гуртожитку позивач ОСОБА_3 не проживає , а мешкає зі своїм чоловіком в АДРЕСА_5 та перешкоджала відповідачу у користуванні цією кімнатою, фактично позбавила доступу до неї ,замінила замок на дверях , в зв»язку з чим ОСОБА_4 змушена була шукати собі іншу квартиру.

Відповідно до аналізу судової практики Вищого спеціалізованого суду України про застосування Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків «, позивачами у справах за позовами про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку є власники гуртожитків та органи місцевого самоврядування. Відповідачами виступають мешканці гуртожитків. Також в рішенні колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 жовтня 2008 року зазначено, що відповідно до вимог ст..127 ЖК України , особи , які проживають у гуртожитку , мають право на зайняття в ньому койко-місця і не наділені правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою , що втратила право користування ним чи проживання в ньому.

Судом встановлено, що зазначений гуртожиток перебуває у комунальній власності територіальної громади Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області і , яка наділена правом на звернення до суду з вимогами про втрату права іншими особами, проте до суду з позовом не зверталися, хоча в своїх листах до суду при розгляді даної справи Комсомольська селищна рада заперечувала проти виселення ОСОБА_4 та її малолітньої дитини ОСОБА_7 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , так як порушені права та інтереси малолітньої дитини.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 безпідставними та такими , що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 71, 72, 127 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60 209, 212-218 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, Комунальне підприємство «Комунальник», Служба у справах дітей Зміївської районної адміністрації Харківської області - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: