АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника Денищенко - ОСОБА_2, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_1 про припинення права на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укоінвестбуд» про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

Справа № 755/18122/15 Апеляційне провадження № 22-ц-796/8036/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила припинити право ОСОБА_3 на 3/10 частки, що дорівнює 8, 157 кв. м з загальної грошової суми у розмірі 203 825, 60 грн., що складає вартість загальної площі об'єкта фінансування за адресою: АДРЕСА_1, загальної площі 54, 38 кв. м і становить відповідно до його частки в розмірі 30 543, 84 грн.; припинити право ОСОБА_4 на 3/10 частки, що дорівнює 8, 157 кв. м з загальної грошової суми у розмірі 203 825, 60 грн., що складає вартість загальної площі об'єкта фінансування за адресою: АДРЕСА_1, загальної площі 54, 38 кв. м і становить відповідно до його частки в розмірі 30 543, 84 грн.; виплатити ОСОБА_3 в рахунок компенсації припинення права в розмірі 30 543, 84 грн. з депозитного рахунку Дніпровського районного суду м. Києва з р/р № 3058, МФО: 820019, Код , що внесені нею 11.09.2015 року за квитанцією № 12 від 22.09.2015, ГУ Ощадбанку в м. Києві; виплатити ОСОБА_4 в рахунок компенсації припинення права в розмірі 30 543, 84 грн. з депозитного рахунку Дніпровського районного суду м. Києва з р/р № 3058, МФО: 820019, Код , що внесені нею 11.09.2015 року за квитанцією № 12 від 22.09.2015, ГУ Ощадбанку в м. Києві; визнати за нею право на 3/10 частки з грошової суми у розмірі 203 825, 60 грн., що складає вартість загальної площі об'єкта фінансування за адресою: АДРЕСА_1, загальної площі 54, 38 кв. м, що належала ОСОБА_3 та визнати за нею право на 3/10 частки з грошової суми у розмірі 203 825, 60 грн., що складає вартість загальної площі об'єкта фінансування за адресою: АДРЕСА_1, загальної площі 54, 38 кв. м, що належала ОСОБА_4.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8. Спадкоємцями після його смерті є : вона, його мати ОСОБА_9, його сини: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_9 мати спадкодавця відмовилась від спадщини на користь своїх онуків, а саме: ОСОБА_3. ОСОБА_4. На день смерті після ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, що належало спадкодавцю, а саме: Гаражний бокс №275 в ГБК «Березняки», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельна ділянка площею 0,0621 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, що знаходиться в АДРЕСА_4; Ѕ частки грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться в Лівобережному відділенні Печерської філії ПАТ КБ «Приватбанк». На вказане майно державним нотаріусом Сьомої Київської нотаріальної державної контори Конончук Т.В. видані спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. Також до складу спадщини входили майнові права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті за договором дольової участі в фінансуванні будівництва житлового будинку №938/ВП від 28.04.2015 року та додатковими угодами № 1 від 19.05.2005 року № 2 від 23.02.2010 року до вказаного договору укладеного між ОСОБА_8 та ТОВ«Укоінвестбуд». За умовами договору дольової участі в фінансуванні будівництва житлового будинку №938/ВП від 28.04.2015 року та додаткових угод до даного Договору ОСОБА_8 мав майнові права на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями є: ОСОБА_1 - 1/5 частки спадщини, ОСОБА_5 - 1/5 частки спадщини, ОСОБА_3 -3/10 частки спадщини, в тому числі з урахуванням 1/10 частки спадщини, від якої відмовилась мати померлого ОСОБА_9, ОСОБА_4 3/10 частки спадщини, в тому числі з урахуванням 1/10 частки спадщини, від якої відмовилась мати померлого ОСОБА_9 З урахуванням того, що частка з грошової суми у розмірі 203 825, 60 грн., що складає вартість загальної площі об`єкта фінансування за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 54, 38 кв. м кожного окремо відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 є незначною, і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування є неможливим. Крім того припинення прав на частки не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів, тому вважає, що право кожного окремо відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 може бути припиненим та не завдасть істотної шкоди відповідачам.

05.02.2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ТОВ «Укоінвестбуд», в якому просили визнати за ними право власності на 6/20 частки АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності на 14/20 частки АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько, після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з гаражного боксу НОМЕР_2 в ІБК «Березняки», земельної ділянки пл..0,0621 га на Русанівських садах, садового будинку, Ѕ частини грошового вкладу в ПАТ КБ «Приватбанк» та майнових прав за договором дольової участі в фінансуванні будівництва житлового будинку №938 / ВТ від 28.04.2015 року. Спадкоємцями за законом є: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, крім зазначених осіб спадкоємців, спадкоємцем за законом є ОСОБА_9, яка у встановлений законом спосіб відмовилася від частини майна на їх користь. 28.04.2015 року між ТОВ «Укоінвестбуд» та ОСОБА_8 був укладений договір про часткову участь у фінансуванні будівництва житлового будинку. Згідно з довідкою від 30.05.2005 року ОСОБА_8 свої зобов'язання виконав повністю, оплативши 100 % вартості майна. Підприємство - забудовник гарантував інвестору передати 1 кімнатну квартиру №118 загальною площею 54,38 кв.м в АДРЕСА_1. Вони звернулися до ТОВ «Укоінвестбуд» з проханням надати довідку про закінчення будівництва, натомість отримали сертифікати серії КВ №5 від 21.12.2012 року про відповідність закінченого будівництва об'єкта інвестування. Згідно свідоцтва про право власності їм належить по 3/10 частини від Ѕ частки суми за інвестиційним договором, що складає загалом 6/20 частки про інвестованого майна.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2016 року у задоволенні позовів відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 та ухвалити нове про задоволення позову в цій частині. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що позивачем пред'явлено позов окремо до кожного з відповідачів та частка кожного з них незначна, відтак припинення права на неї не завдасть істотної шкоди. Так, відповідачам належить по 3/10 частини, що складає по 8,157 кв.м. з урахуванням грошової суми 203 825,60 грн. їх частки складають по 30 573,84 грн. Відтак вважає, що частки є незначними, вони не можуть бути виділені в натурі, а відтак припинення права кожного на ці частки не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів. Суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду України, які містяться у постанові від 02.07.2014 року № 6-68цс14. Крім того, суд як доказав прийняв сертифікат серії КВ № 55, який відповідно до наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 15.04.2013 року № 13-у скасовано.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_11 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є: дружина ОСОБА_1, мати ОСОБА_9, сини: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОСОБА_9 (мати спадкодавця) відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_3. ОСОБА_4 (діти спадкодавця).

Після смерті ОСОБА_8 залишилося таке спадкове майно: гажний бокс НОМЕР_2 в ГБК «Березняки», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2; земельна ділянка площею 0,0621 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 кадастровий номер НОМЕР_1; садовий будинок АДРЕСА_3; 1/2 частки грошових вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться в Лівобережному відділені Печерської філії ПАТ КБ «Приватбанк».

На вищевказане майно державним нотаріусом Сьомої київської нотаріальної державної контори Конончук Т.В. видані спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_1 належить 1/5 частки спадщини, ОСОБА_5 - 1/5 частки спадщини, ОСОБА_3 - 3/10 частки спадщини, в тому числі з урахуванням 1/10 частки спадщини, від якої відмовилась мати померлого ОСОБА_9, ОСОБА_4 - 3/10 частки спадщини, в тому числі з урахуванням 1/10 частки спадщини, від якої відмовилась мати померлого ОСОБА_9

28.04.2015 року між ТОВ «Укоінвестбуд» та ОСОБА_8 укладено договір про часткову участь у фінансуванні будівництва житлового будинку. 30.05.2005 року ОСОБА_8 оплатив 100 % вартість житла.

Таким чином на час смерті спадкодавець також мав майнові права на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які належали йому за договором дольової участі в фінансуванні будівництва житлового будинку № 938/ВП від 28.04.2015 року та додатковими угодами № 1 від 19.05.2005 року № 2 від 23.02.2010 року до вказаного договору, укладеного з ТОВ «Укоінвестбуд» та які не припинилися внаслідок смерті ОСОБА_8.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 22.09.2015 року ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок суду 61 087,68 грн.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності всіх умов, передбачених ст. 365 ЦК України, за яких припинення права власності на частку у спільному майні за рішенням суду є можливим, оскільки частку відповідачів не можна вважати незначною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1278 цього ж Кодексу частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець сам не розподілив спадщину між ними.

Сторони є спадкоємцями за законом, а предметом спору є частина спадкового майна, а саме майнові права спадкодавця на об`єкт незавершеного будівництва.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні при розгляді справи у апеляційному порядку не заперечувала, що будинок, у якому знаходиться квартира, що є об'єктом договору про часткову участь у фінансуванні будівництва в експлуатацію не зданий.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно що є у власності двох або більше осіб( співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, передбачено право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї.

Судом першої інстанції правильно застосовано вищезазначені норми ЦК України та дана правильна і повна оцінка доказам, наданим сторонами у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що частки відповідачів (кожного окремо) є незначними не відповідають матеріалам справи, оскільки позов заявлено спільно до обох відповідачів.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-68 цс14, оскільки зазначена постанова стосується припинення права особи на частку у спільному майні, яким є житловий будинок. У даному ж спорі предметом спору є ще не збудована квартира, а лише майнові права на об`єкт будівництва. Крім того, позивач просив частково припинити право відповідачів на спадщину. За відсутності тотожності предмета спору та наявності різних фактичних обставин суд першої інстанції правильно не застосував правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-68 цс14 до спірних правовідносин.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді