Справа № 490/8959/16-ц
н/п 2-о/490/170/2016
УХВАЛА

12 вересня 2016 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Подзігун Г. В., розглянувши матеріали заяви Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із загальним режимом нагляду, -

ВСТАНОВИВ:

09 вереся 2016 року МОПЛ № 1 звернулася до суду із заявою, в якій просила продовжити примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із загальним режимом нагляду відносно ОСОБА_1, 1973 р. н., яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

12 вересня 2016 року матеріали передані на розгляд судді Подзігун Г. В.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що МОПЛ № 1 слід відмовити у відкритті провадження у даній заяві з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів заяви, постановою Заводського районного суду Миколаївської області від 08 серпня 2008 року до ОСОБА_1 були застосовані примусові заходи медичного характеру - примусове лікування у психіатричному стаціонарі із суворим наглядом.

Постановою Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року вказані заходи були змінені - примусове лікування у психіатричному відділенні МОПЛ № 1 з загальним спостереженням.

Згідно з ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2016 року до ОСОБА_1 застосовані примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із загальним режимом нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

В той же час, відповідно до ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров'я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Із матеріалів справи вбачається, що примусові заходи медичного характеру були застосовані до ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження, а тому питання щодо їх продовження має також розглядатися за правилами кримінального, а не цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, суд відмовляє Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1 у відкритті провадження за заявою та повертає їй заяву зі всіма додатками, що не позбавляє заявника права звернутися до суду в порядку ст. 514 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, ст. ст.208-210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із загальним режимом нагляду - відмовити та повернути заявнику зі всіма додатками.

Роз'яснити заявнику його право на звернення до суду із даною в порядку ст. 514 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН