Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3381/15-ц Головуючий у 1-й інст. Щербак Д. С.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю органу опіки та піклування - виконкому Бердичівської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2. В останній редакції позовної заяви просила надати їй дозвіл на тимчасові поїздки доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме: в Чеську Республіку, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3 в періоди: з 31 травня 2016 року до 30 червня 2016 року, з 01 серпня 2016 року до 14 серпня 2016 року, з 26 вересня 2016 року до 10 жовтня 2016 року, з 15 листопада 2016 року до 30 листопада 2016 року та дозволити їй або її офіційному представнику без згоди батька дитини - ОСОБА_3 оформити дитині проїзний документ відповідного зразка для виїзду за межі України, в тому числі, оформлення будь-яких документів для тимчасового виїзду або супроводу доньки до Чеської Республіки у вищезазначені періоди (а.с.201). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має малолітню доньку ОСОБА_2, яка за рішенням суду проживає з нею. Дитина часто хворіє та перебуває на обліку в ортопеда, невролога, педіатра та окуліста. За рекомендаціями лікарів вона має намір обстежити дитину в Чеській Республіці. Проте батько дівчинки не надає згоди на виїзд дитини за кордон та відповідного її документування для цього.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права. Зокрема посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, які підтверджують важкість хворобливого стану здоров'я дитини. Натомість судове рішення ґрунтується на тому, що відповідач не заперечує проти виїзду доньки за межі України за умови, що він буде присутній під час поїздки та обстеження у лікувальному закладі. Однак чинним законодавством не передбачено надання дозволу з умовою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.15).

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно з рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 листопада 2009 року, що набрало законної сили, у справі за позовом її матері до батька про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, проживає із позивачем, тобто матір'ю (а.с.13,16,17,52).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Батько дівчинки батьківських прав не позбавлений та намагається брати участь у вихованні дитини, але між батьками непрості відносини з цього приводу, а непорозуміння розв'язуються, у тому числі, за допомогою органу опіки та піклування та суду, зокрема щодо порядку спілкування дитини із батьком тощо (а.с. 180,182-183).

Відповідно до медичної документації, що є у матеріалах справи, дівчинка має хворобливий стан здоров'я (а.с.18-19,30,32,47-50,113-114,137-138).

За направленням Бердичівської міської лікарні вона була 28 вересня 2015 року консультована дитячим та судинним нейрохірургами Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України» м. Київ. Лікарями цієї медичної установи хворій дитині встановлено діагноз - венозна ангіома лівої півкулі мозочка.

Показано медикаментозне лікування.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 знаходилася на лікуванні у неврологічному відділенні Житомирської обласної дитячої лікарні (а.с.50 зворот).

Відповідно до постанови лікувально-консультативної комісії від 22 жовтня 2015 року №858 дівчинка з 02 листопада 2015 року переведена на індивідуальну форму навчання на 2015-2016 навчальний рік (а.с.48,101,190).

Згідно із листом ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України» від 26 січня 2016 року №80 дитині показано спостереження в динаміці та проведення контрольного комплексного обстеження у березні-квітні 2016 року для визначення тактики подальшого лікування. У листі також зазначається, що наявність венозної ангіоми даної локалізації не може бути причиною симптоматики, яка є у дитини, а ризик проведення операції перевищує ризик природного перебігу захворювання (а.с.187).

Планом реабілітаційних заходів лікаря-консультанта Житомирської обласної клінічної лікарні передбачена консультація нейрохірурга у м. Празі (консультативний висновок спеціаліста від 23 березня 2016 року приєднаний до матеріалів справи).

Лікарем Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України», головної установи в Україні, яка займається нейрохірургічним лікуванням хворих дитячого віку із церебральною патологією (загальновідомий факт), 12 квітня 2016 року рекомендовано стаціонарне обстеження дитини у Чеській Республіці для вирішення питання щодо необхідності хірургічного втручання (довідка також приєднана до матеріалів справи).

За таких обставин, за станом здоров'я дитини доведена необхідність тимчасової поїдки за межі України.

Дівчинку готова прийняти на консультативне обстеження Університетська лікарня Мотол, м. Прага, Чеська Республіка (профіль - нейрохірургія) (а.с.134).

Сторони визнали той факт, що позивач має можливість обстежити доньку у лікарні відповідного профілю, яка знаходиться у Чеській Республіці.

За змістом статей 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Фізична особа має право на надання їй медичної допомоги (ч.1 ст.284 ЦК України).

В силу малолітства ОСОБА_4 поки не здатна піклуватися про стан свого здоров'я.

Вона має право на надання їй кваліфікованої медичної допомоги, оскільки це виправдано станом її здоров'я і забезпечити це дитині має не тільки держава, а й зобов'язані її батьки відповідно до змісту ч.2 ст.285 ЦК України, оскільки вони мають право на достовірну та своєчасну інформацію про стан здоров'я своєї дитини, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне обстеження (ст.6,38 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я»).

За змістом абзацу третього ч.3 статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (зі змінами), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Із системного аналізу вбачається, що дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном, оскільки не є дозволом на виїзд малолітньої особи за кордон на постійне місце проживання.

Враховуючи викладене, позивач, як мати, намагається всіма доступними для неї шляхами реально допомогти дитині подолати хворобу. Прагнення відповідача супроводжувати дитину до лікарської установи Чеської Республіки та бути там присутнім під час її обстеження викликані батьківською турботою про дитину, але у даному випадку вона не може вважатися виправданою в інтересах дитини та розцінюватися як фактичне позбавлення батька можливості брати участь у вихованні дитини, оскільки не сприяє порятунку дівчинки. Навпаки ненадання дозволу матері на тимчасовий (разовий) виїзд доньки за межі України для обстеження до лікарської установи, яка знаходиться у Чеській Республіці, без згоди батька, який не позбавлений батьківських прав, може завдати здоров'ю дитини непередбачуваних наслідків.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що якнайшвидше ретельне (комплексне із застосуванням сучасних методів) обстеження стану здоров'я дитини відповідає її найвищим інтересам.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що дитині протипоказаний переїзд до лікарні міста Праги, що існують застереження щодо транспортування, проживання тощо.

Окрім того чинним законодавством не передбачено надання батьком згоди на тимчасовий виїзд за кордон дитини за умов, а тому між сторонами, тобто батьками ОСОБА_5, існує спір, вирішення якого підвідомче суду відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Розглядаючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на вищевикладене та не врахував можливість ухвалення судом рішення на разовий виїзд без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, визначену ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», яка не суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, що не може сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Права батька, зважаючи на стан здоров'я дитини, при наданні дозволу матері на тимчасовий виїзд дитини не порушуються, а у разі ненадання дозволу матері на тимчасовий виїзд дитини можуть бути порушені найвищі інтереси дитини щодо надання їй кваліфікованої медичної допомоги у той момент, коли ОСОБА_4 її потребує (справедливий баланс інтересів).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду, відповідно до ст.309 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд на період з 31 травня 2016 року до 30 червня 2016 року за кордон малолітньої дитини без згоди відповідача та ухвалює в цій частині нове рішення, яким надає позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд доньки ОСОБА_4 за межі України до Чеської Республіки без згоди батька на період з 31 травня 2016 року до 30 червня 2016 року, що відповідає найвищим інтересам дитини.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька, який не позбавлений батьківських прав, суперечить вищевказаним нормам матеріального права. Окрім того, фактично позбавить відповідача можливості брати участь у вихованні доньки та можливості особистого спілкування з нею, хоча чинним законодавством передбачено рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у наданні дозволу на майбутні постійні виїзди дитини за межі України з 01 серпня 2016 року до 14 серпня 2016 року, з 26 вересня 2016 року до 10 жовтня 2016 року, з 15 листопада 2016 року до 30 листопада 2016 року. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що отримання згоди відповідача на оформлення проїзного документа у разі коли дитина проживає із позивачем, після розірвання шлюбу, не потрібна.

ОСОБА_6 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон (довідка з цього проводу приєднана до матеріалів справи).

Враховуючи вищевикладене, рішення суду в частині відмови в наданні дозволу на виїзд дитини без згоди батька за межі України з 01 серпня 2016 року до 14 серпня 2016 року, з 26 вересня 2016 року до 10 жовтня 2016 року, з 15 листопада 2016 року до 30 листопада 2016 року та дозволу на оформлення дитині проїзного документа встановленого зразка залишається без змін, оскільки в цій частині воно є законним.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати в частині задоволення позову покладаються на відповідача (а.с.2).

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд на період з 31 травня 2016 року до 30 червня 2016 року за кордон малолітньої дитини без згоди батька скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, за межі України до Чеської Республіки без згоди батька, ОСОБА_3, на період з 31 травня 2016 року до 30 червня 2016 року.

У решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: