Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в якій позивач вказував, що 23.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту.

В зв'язку з порушенням умов укладеного кредитного договору 05.01.2015 року на адресу відповідача було надіслано лист про дострокове повернення кредиту, а також повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні.

Посилаючись на укладення 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору факторингу № 22/12/2014, а також на порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 30 108,56 грн. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № , яка складається із залишку заборгованості за кредитом в розмірі 22 958,55 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 7 150,01 грн., а також стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 301,09 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, а також пояснив, що сплачені відповідачем платежі враховувались частково на погашення тіла кредиту та частково на оплату відсотків.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні визнали позовні вимоги частково, погодившись із розміром заборгованості по кредиту на суму 18 000 грн.

Крім того, відповідач пояснив, що двічі сплачував кредитні платежі, однак потім в нього не стало фінансової можливості погашати кредит. Банк ввів його в оману, вказавши в договорі якісь послуги, оскільки в самому договорі розмір кредиту вказано 23 518 грн., однак фактично він отримав кошти в меншому розмірі.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

23.12.2013 року між ПАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 200742043, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: на споживчі цілі: 21 000 грн.; на придбання послуг у продавця 1: 2 268 грн.; на придбання послуг у продавця 2: 250 грн. Загальна сума кредиту становить 23 518 грн.

Вказаним договором визначено, що продавцем 1 є ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя», яка реалізовує послуги страхування в рамках програми споживчого кредитування банку, а продавцем 2 є ФОП ОСОБА_2, що реалізує пакет послуг в рамках програми споживчого кредиту.

Згідно п. 1.2.1 договору, банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2.2 договору, з метою контролю за цільовим використанням кредиту на придбання послуг у продавця 1 та продавця 2, банк перераховує відповідні визначені п. 1.1 цього договору частини суми кредиту на користь продавців.

22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-2, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги на стягнення кредитних коштів в сумі 56 814 758 грн. 28 коп., що виникла внаслідок укладання за боржниками кредитних договорів, в тому числі з ОСОБА_1 за договором № від 23.12.2013 року, що вбачається з акту приймання-передачі реєстру боржників від 22.12.2014 року.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання в частині повернення кредиту та сплати відсотків, в зв'язку із чим виникла заборгованість в розмірі 30 108,56 грн., що складається із залишку заборгованості за кредитом в розмірі 22 958,55 грн. та нарахованих відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 7 150,01 грн.

Будь-яких доказів на спростування викладених в позовній заяві обставин відповідач суду не надав.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є доведеними та ґрунтуються на відповідних доказах, які наявні в матеріалах справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права та договірними взаємовідносинами, які виникли та врегульовані відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача в судовому засіданні зводяться до незгоди останнього по сплаті відсотків за користування кредитом, а також послуг на користь продавця 1 та продавця 2, які були обумовлені ще під час укладення кредитного договору від 23.12.2013 року.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 301,09 грн. сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 23.12.2013 року № в розмірі 30 108 грн. 56 коп. та 301 грн. 09 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов