Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2353/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Королівської селищної ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що після смерті 11.05.2004 року баби позивача, ОСОБА_2, про що виконавчим комітетом Королівської селищної ради Виноградівського району зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 38 від 11.05.2004 року, відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок (не зданий в експлуатацію), що знаходиться за адресою Виноградівський район с. Королево вул. Шевченка, 111.

27.02.1952 року частина вказаного будинку разом із земельною ділянкою була передана ОСОБА_2 її матірю ОСОБА_3. Цього ж дня інша частину цього ж будинку разом із земельною ділянкою передана батьком ОСОБА_2 її чоловіку ОСОБА_4. Останній помер 04.05.1969 року.

Таким чином, дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало у цілій частині спадкодавцю-бабі позивача ОСОБА_2.

На підставі договору від 09.06.1952 року як забудовнику ОСОБА_2 на праві безстрокового користування надано земельну ділянку, що знаходиться за адресою с. Королево вул. Шевченка, 111, загальною площею 600 м. кв. ОСОБА_5 прийому індивідуального домоволодіння від 26.06.1954 року підтверджується закінчення будівництва житлового приміщення за вказаною адресою.

Рішенням виконавчого комітету Королівської селищної ради за № 15 від 06.08.1960 року надано дозвіл ОСОБА_4 на добудову літньої кухні на ділянці № 111 по вул. Шевченка в с. Королево.

Проте дане будинковолодіння було частково зруйновано паводком 2001 року, а тому на підставі рішення виконкому Королівської селищної ради № 50 від 17.05.2001 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на право виконання будівельних робіт та право приступити до перебудови зруйнованого паводком індивідуального житлового будинку.

28.04.1999 року баба позивача ОСОБА_2 склала заповітне розпорядження, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати, і на що вона за законом матиме право заповідає своєму внуку-позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Королівської селищної ради. Таким чином, примірник його зберігається у справах виконкому. На час звернення до суду з зазначеним позовом заповіт є дійсним та не скасованим.

Однак, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння, в якому проживала бабка позивача до дня своєї смерті та вважала своєю приватною власністю, за її життя проведена не була.

Відповідно до довідки №674 виданої КП Виноградівського РБТІ від 30 серпня 2016 року житловий будинок, який знаходиться в смт. Королево по вул. Шевченка, 111, рахується за ОСОБА_2 на підставі будівельного паспорту від 24 травня 2001 року.

Для оформлення у встановленому законом порядку та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на це спадкове майно, позивач звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою.

З листа-відповіді завідувача Виноградівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 від 28.07.2016 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 немає можливості, оскільки ОСОБА_1 не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно, у звязку із чим виника необхідність звернутися до суду з означеним позовом.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання за ним права власності на спадкове майно зумовлене відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Таким чином, право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання.

Позивач ОСОБА_1, про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду його представник ОСОБА_7, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач представник Королівської селищної ради, про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що не заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті 11.05.2004 року баби позивача, ОСОБА_2, про що виконавчим комітетом Королівської селищної ради Виноградівського району зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 38 від 11.05.2004 року, відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок (не зданий в експлуатацію), що знаходиться за адресою Виноградівський район с. Королево вул. Шевченка, 111.

27.02.1952 року частина вказаного будинку разом із земельною ділянкою була передана ОСОБА_2 її матірю ОСОБА_3. Цього ж дня інша частину цього ж будинку разом із земельною ділянкою передана батьком ОСОБА_2 її чоловіку ОСОБА_4. Останній помер 04.05.1969 року.

Таким чином, дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало у цілій частині спадкодавцю-бабі позивача ОСОБА_2.

На підставі договору від 09.06.1952 року як забудовнику ОСОБА_2 на праві безстрокового користування надано земельну ділянку, що знаходиться за адресою с. Королево вул. Шевченка, 111, загальною площею 600 м. кв. ОСОБА_5 прийому індивідуального домоволодіння від 26.06.1954 року підтверджується закінчення будівництва житлового приміщення за вказаною адресою.

Рішенням виконавчого комітету Королівської селищної ради за № 15 від 06.08.1960 року надано дозвіл ОСОБА_4 на добудову літньої кухні на ділянці № 111 по вул. Шевченка в с. Королево.

Проте дане будинковолодіння було частково зруйновано паводком 2001 року, а тому на підставі рішення виконкому Королівської селищної ради № 50 від 17.05.2001 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на право виконання будівельних робіт та право приступити до перебудови зруйнованого паводком індивідуального житлового будинку.

28.04.1999 року баба позивача ОСОБА_2 склала заповітне розпорядження, відповідно до якого все її майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати, і на що вона за законом матиме право заповідає своєму внуку-позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Королівської селищної ради. Таким чином, примірник його зберігається у справах виконкому. На час звернення до суду з зазначеним позовом заповіт є дійсним та не скасованим.

Однак, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння, в якому проживала бабка позивача до дня своєї смерті та вважала своєю приватною власністю, за її життя проведена не була.

Відповідно до довідки №674 виданої КП Виноградівського РБТІ від 30 серпня 2016 року житловий будинок, який знаходиться в смт. Королево по вул. Шевченка, 111, рахується за ОСОБА_2 на підставі будівельного паспорту від 24 травня 2001 року.

Додатково факт належності вказаного будинку ОСОБА_2 стверджується: довідкою, виданою виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 12.08.2016 року за № 2869, якою підтверджено, що незавершений будівництвом будинок за адресою: с. Королево, вул. Шевченка, 111 рахується за ОСОБА_2; довідкою, виданою виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 12.08.2016 року за № 2866, якою підтверджено, що ОСОБА_2 до дня смерті була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_2; довідкою, виданою виконавчим комітетом Королівської селищної ради від 12.08.2016 року за № 2867, якою підтверджено, що на день смерті з ОСОБА_2 проживали такі громадяни: внук ОСОБА_1; невістка ОСОБА_8; правнук ОСОБА_1; правнук ОСОБА_9.

Згідно зі ст. 1268 Цивільного кодексу України позивач прийняв дане спадкове майно як спадкоємець за заповітом, тобто, як особа, яка вступила в оперативне управління та володіння ним після смерті власника ОСОБА_2, тим більше проживала разом з нею. Правнуки та невістки не входять в ту чергу спадкування, в яку входить внук спадкодавця.

Відповідно до «Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №111 вулиці Шевченка, смт. Королево», складеного 30.08.2016 року, за підписом начальника БТІ та штампом округлої форми, будинок №111 з надвірними будівлями рахується за ОСОБА_2, будівництвом завершений та складаєся з - «А - Жилий будинок, 2005 року побудови, 120,2 площа м2, «Б» - Вбиральня, 2000 рік побудови, 1,3 площа м2 (копія технічного паспорту додається).

Загальна корисна площа житлового будинку 178,2 квадратних метрів, житлова 66,9 м.кв., допоміжна 111,3 кв.м.

Складається з: коридор (№1) 27,0 м.кв.; кімната (№2) - 11,2 м.кв.; кімната (№3) - 9,8 м.кв.; комора (№4) 4,9 м. кв.; кухня (№5) 26,2 м.кв.; ванна (№6) 11,1 м.кв.; коридор (№7) 21,1 м.кв.; кімната (№8) 23,4 м.кв.; кімната (№9) 18,5 м.кв.; кімната (№10) 25,0 м.кв.

Фундамент бетонний, стіни - бетонблок, покрівля з шиферу.

Відповідно до довідки РБТІ від 30 серпня 2016 року за №674 житловий будинок в с. Королево по вул. Шевченка №111 будівництвом завершений, інвентаризаційна вартість станом на серпень 2016 року становить 236 114,00 грн.

Спадкоємцем цілої частини спадкового майна за заповітом, яким, зокрема, є житловий будинок та земельна ділянка, на якій розташоване вказане нерухоме майно за адресою с. Королево, вул. Шевченка, 111, після смерті спадкодавця ОСОБА_2, у відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення вказаних цивільно-правових відносин), являється ОСОБА_1.

Згідно з положенням ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1268 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини, відповідно до якого спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналіз вказаних правових норм та інші обєктивні обставини справи дають підтверджують факт прийняття позивачем спадщини на вказаний житловий будинок та земельну ділянку.

Для оформлення у встановленому законом порядку та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на це спадкове майно, позивач звернувся до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою.

З листа-відповіді завідувача Виноградівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 від 28.07.2016 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 немає можливості, оскільки ОСОБА_1 не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно, у звязку із чим виника необхідність звернутися до суду з означеним позовом.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання за ним права власності на спадкове майно зумовлене відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Таким чином, право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (чинного на момент виникнення вказаних правовідносин) до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно відноситься в тому числі рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Вказана норма також міститься в чинному Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», стаття 27 якого передбачає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З роз'яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що тільки з 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва.

Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

За правилами ст.ст. 11, 177-179, 181, 182, 316, 328, 331 ЦК України, право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з підстав, що не суперечать закону; право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації; якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації; до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна); обов'язковою умовою оборотоздатності (в т.ч., спадкування) нерухомого майна (будівлі), є державна реєстрація права власності на таке майно.

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства щодо права власності та спадкування. Відповідно до ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України); першу чергу спадкоємців за законом складають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261).

На підставі п.8 Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, до позивача в порядку спадкування мають перейти права і обовязки забудовника.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З усього вище наведеного слідує, що право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, який розташований за адресою Виноградівський район с. Королево вул. Шевченка, 111 доведено, а відтак, таке може бути успадковане позивачем ОСОБА_1 Інших спадкоємців на дане спадкове майно не має.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право власності в цілому на будівельні матеріали використані в процесі будівництва, а також права та обовязки забудовника в цілому не зданого в експлуатацію житлового будинку по вул. Шевченка, 111 у смт. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області, загальною площею 178,2 кв. м., житлова площа 66,9 кв. м., допоміжна площа 111,3 кв. м., з правом здачі цього будинку в експлуатацію та отриманням на своє імя документів, що посвідчують право власності на цей будинок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_5