РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 26643/19270/15-ц

Провадження № 2/643/1620/16

26.04.2016

Московський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого, судді Марченко О.М.

при секретарі Накеурі І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дії ПАТ КБ «Приват Банк» з одностороннього блокування належних йому коштів незаконними, стягнути з відповідача на свою користь 21996,75 грн. належних коштів позивачу, стягнути з відповідача на свою користь проценти за користування коштами за період з 18.06.2015 року по 01.11.2016 року в сумі 659,90 грн., стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 18.06.2015 року по 01.11.2016 року в сумі 5680,58 грн., стягнути з відповідача на свою користь 50000,00 грн. завданої моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на підставі публічної оферти ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на відкриття та обслуговування віртуальних карт, в мережі Інтернет, йому було відкрито віртуальну карту 842496.

18.06.2015р. на зазначеній віртуальній карті з боку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно, без попередження було заблоковано належні йому 21996,75, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 02.12.2015 р.

16.09.2015р. він звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою-вимогою про припинення порушення її прав та повернення належних коштів. Проте ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належні кошти не повернув та продовжує порушення його прав.

Вважає такі дії протиправними і такими, що порушують його права споживача, тому і звертається до суду для захисту прав з метою повернення коштів.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», в свою чергу, надав заперечення на позовну заяву, зазначивши, що позовні вимоги позивача є безпідставними, так як його картка не була заблокована, крім того позивачем було порушено процедура звернення з вимогою до банку, в звязку з чим просили відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав казаних в ньому

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Про причини неявки до суду не повідомили, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито віртуальну карту 842496. Позивач має поточний рахунок, який обслуговується цією карткою в ПАТ КБ "ПриватБанк", на якому знаходяться його грошові кошти в сумі 21996,75 грн.

18 червня 2015 року позивач дізнався, що відповідач в односторонньому порядку припинив видачу коштів з його рахунку без належного повідомлення останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в досудовому порядку зверталась до відповідача із заявою-вимогою про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні грошовими коштами на поточному рахунку із заявою-вимогою, однак відповіді не отримав.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Згідно п.7.7, 7.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності. За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб - резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Положеннями п.п.1.3.2.13 Умов та правил надання банківських послуг відповідача, останній має право відмовитися від здійснення розрахункових операцій по рахунку клієнта в разі виникнення мотивованих підозр відносно використання банку для проведення незаконних операцій.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів виконання вимог позивача. Неможливість отримання грошових коштів також підтверджується наданими позивачем роздруківками фотокопій - скріншотів, зробленими під час спілкування із співробітниками ПАТ КБ «Приватбанк» у мережі Інтернет про неможливість здійснення транзакції.

Як вбачається з матеріалів справи, банк не надав обґрунтованих доказів того, що картка позивача не була заблокована, не надав відповідач доказів та мотивованих підозр відносно використання банку для проведення незаконних операцій, але поточний рахунок позивача, який обслуговується карткою 842496.

Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Таким чином, судом встановлено наявність порушення з боку відповідача свого зобов'язання.

Ст. 1073 ЦК України передбачені правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта, у тому числі обов'язок банку сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки у разі порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також3% річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

Згідно з наданих позивачем розрахунків, з якими згоден суд: проценти за користування коштами з 18.06.2015 року до 01.02.2015 р. складають 559,90 гривень; пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 18.06.2015 року до 01.02.2015 р. складає 5680,58 гривень.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні підтверджено факт заблокування відповідачем картки позивача без повідомлення останнього та його згоди на це, при цьому стороною відповідача в обґрунтування правомірності такого заблокування та своєї правової позиції щодо підстав такого блокування не доведено, тому суд вважає дії відповідача щодо обмеження права розпорядження коштами позивача на його рахунку, а також права користування таким рахунком шляхом його блокування безпідставними, а позовні вимоги в частині стягнення належних сум обґрунтованими, що зумовлює задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи і бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч. 2ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода 1 полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги щодо стягнення на його користь з відповідача 50000 гр. на відшкодування моральної шкоди, оскільки право на них не передбачено спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини, що підтверджується наступним.

Відповідно до ч.1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної, (немайнової) шкоди, (зі змінами та доповненнями), суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Враховуючи що право на відшкодування моральної шкоди не передбачено спеціальним законодавством, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, суд вважає, що підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3,4,10,11,15,57,58,60,88,109,169,209,212 - 215,218,221 ЦПК України, ст. ст.11,13,16,22-23,391,525,610,1074,1166-1167 ЦК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ПАТ КБ "Приватбанк" з одностороннього блокування належних коштів ОСОБА_1.

Стягнути ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 21996 (двадцять одну тисячу девятсот девяносто шість ) грн. 23 коп. належних коштів; пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань з 18.06.2015 року до 01.12.2015 р. у сумі 5680 (пять тисяч шістсот вісімдесят і гривень 58 коп.; проценти за користування коштами, за період з 18.06.2015 року до 01.12.2015 р. у сумі 659 (шістсот пятдесят девять гривень 90копійок.

Стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну ) грн. 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданого протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.М. Марченко