233 № 233/1817/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
10 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на підставі Договору купівлі-продажу від 02 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.
У спірному житловому приміщенні зареєстрована колишній власник квартири ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до п. 7 Договору купівлі-продажу квартири від 02 грудня 2011 року ОСОБА_2 до 15 грудня 2011 року повинна знятися з реєстрації з місця проживання відчужуваної квартири, а також надати квартиру для безперешкодного користування, звільнивши її від речей, домашньої обстановки та вжитку.
Відповідач умови Договору купівлі-продажу від 02 грудня 2011 року щодо зняття з реєстрації у спірному житловому приміщенні не виконала. Інформацією про те, за якою адресою фактично мешкає відповідач у теперішній час вона не володіє. Встановити місцезнаходження відповідача з метою вирішення питання про зняття з реєстрації у спірному житловому приміщенні у позасудовому порядку не виявляється можливим.
Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому приміщенні порушує її права як власника житла та змушує сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка понад чотири роки у квартирі АДРЕСА_3 не мешкає.
Тож, у звязку з тим, що відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає понад чотири роки, не виконала умови п. 7 Договору купівлі-продажу від 02.12.2011 року, вважає, що остання втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4.
Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, надавши суду заяви про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутність. В наданій суду заяві представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, будучи згідно ч.3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила, тому суд на підставі ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 02 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність цілу однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 31,50 кв.м., житловою площею 14,90 кв.м. (а.с. 6-7,9).
Пунктом 7 Договору купівлі-продажу від 02 грудня 2011 року передбачено, що ОСОБА_2 до 15 грудня 2011 року повинна знятися з реєстрації місця проживання за адресою відчужуваної квартири (а.с.7).
Відповідно до довідки КП «СЕЗ» від 06 квітня 2016 року (а.с.11) у квартирі АДРЕСА_5 зареєстрована колишній власник квартири ОСОБА_2
Згідно із ОСОБА_3 з перевірки паспортного режиму від 15.01.2016 року, від 07 квітня 2016 року відповідач ОСОБА_2 відсутні у спірному житловому приміщенні понад чотири роки (а.с.12,13).
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Отже, з моменту переходу права власності на спірне житлове приміщення до нового власника, відповідач ОСОБА_2, як колишній власника квартири АДРЕСА_3, втратила право користування спірним житловим приміщенням, а тому має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Тож, позов слід задовольнити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 209, 214-215,226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_6.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: О.В. Каліуш