У х в а л а

іменем україни

01 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3», виконавчого комітету Житомирської міської ради, про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3» (далі - КП ВЖРЕП № 3), виконавчого комітету Житомирської міської ради, про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Дана квартира розташована на останньому поверсі житлового будинку, який перебуває на обслуговуванні КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3». Протягом літа-осені 2011 року внаслідок протікання покрівлі будинку квартира зазнала значних пошкоджень. ЇЇ неодноразові звернення до КП ВЖРЕП № 3 з вимогою обстежити житло та дах з метою визначення причин протікання і обсягу необхідних ремонтних робіт, залишились без відповідного реагування. Внаслідок чергового протікання даху у квітні 2012 року обвалилась стеля квартири, були пошкоджені стіни, меблі,речі, будівельні матеріали, які зберігались для здійснення ремонту. Вказувала, що змушена була за власні кошти ремонтувати покрівлю, оскільки КП КВЖРЕП № 3 відмовилось виконувати ремонтні роботи. Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_2 просила стягнути з КП КВЖРЕП № 3 на свою користь 20 000 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та зобов'язати останнє здійснити ремонт покрівлі над належною їй квартирою.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3» на користь ОСОБА_2 5 290 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири та зобов'язано Житомирську міську раду здійснити ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_1, що належить позивачу. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 04 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3» на користь ОСОБА_2 10 598 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Даний будинок належить до комунальної власності територіальної громади міста і до 01 жовтня 2014 року перебував на балансі та обслуговуванні КП ВЖРЕП № 3.

26 грудня 2000 року між позивачем та Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 3, найменування якого в подальшому змінено на Комунальне підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3» Житомирської міської ради, укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за умовами якого підприємство, зокрема, взяло на себе обов'язок забезпечувати обслуговування та ремонт житлового будинку, в якому розташована належна ОСОБА_2 квартира, а також виконувати весь комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створенню необхідних умов проживання в будинку.

У квітні 2012 року сталося залиття належної позивачці квартири внаслідок протікання даху будинку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 24 даного Закону також передбачено, що балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції встановивши, що залиття квартири сталося з вини КП ВЖРЕП № 3, яке не забезпечило належного технічного обслуговування будинку, а ремонтні роботи покрівлі були здійснені позивачем за власні кошти, врахувавши висновок судової будівельно-технічної експертизи від 23 липня 2013 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на комунальне підприємство обов'язку щодо відшкодування завданої майнової шкоди. Крім того, встановивши, що на момент обстеження покрівля будинку була відремонтована та причина залиття усунена, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про зобов'язання здійснити ремонт даху над належною позивачу квартирою.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не стягнув судові витрати не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки позивач не позбавлена права подати до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогами ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко