№ 336/4054/16-ц
пр. № 2/336/2260/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, вказавши, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Як до розірвання шлюбу у 2012 році, так і після цього ОСОБА_4 ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, на цей час не піклується про сина, не спілкується з ним та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримала, пояснивши додатково, що на цей час відповідач мешкає за межами України, з сином не спілкується, його життям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Будь-яких перешкод у спілкуванні з сином позивачка не створює, мати та бабуся відповідача спілкуються з ОСОБА_5 безперешкодно. Оскільки позбавлення батьківських прав не позбавляє обовязку сплачувати аліменти, також просила стягнути аліменти на утримання дитини.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, в судовому засіданні пояснила, що до орану опіки та піклування звернулась ОСОБА_3 для отримання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викликались на засідання комісії, але фактично на засіданні були присутні ОСОБА_3 з представником, а також мати та бабуся ОСОБА_4 З пояснень родичів відповідача він постійно проживає на території Російської федерації та знає про слухання цивільної справи, ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з ОСОБА_5 бабусі та прабабусі дитини з боку батька не створює.

В судовому засіданні також допитувались свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили суду, що ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 не спілкується близько 4-5 років, матеріальної допомоги на тримання дитини не надає, син батька не памятає, ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з дитиною не створює.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судовими повістками, направленими за зареєстрованим місцем проживання. Про те, що відповідачеві відомо про місце та час розгляду справи свідчить також і те, що до суду зверталась його представник для ознайомлення з матеріалами справи та була з матеріалами цивільної справи ознайомлена 15.09.2016 року, натомість в подальшому в судове засідання не з'явились ані відповідач, ані його представник. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

Прокурор в судовому засіданні 04.10.2016 року не надав документів на підтвердження своїх повноважень на участі у цивільній справі, у попередніх судових засіданнях представник прокурори брав участь в судовому засіданні.

При вивченні наданих сторонами доказів судом встановлено наступне.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що зазначено у свідоцтві про народження (а.с. 5).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 27.12.2008 року, а рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.02.2012 року шлюб було розірвано (а.с. 3, 4).

Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 30.09.2016 року визнано недоцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_5 (а.с. 41-42).

Як вбачається з висновку рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 винесено комісією без фактичного з'ясування обставин справи та причин невиконання батьком своїх батьківських обов'язків щодо сина, а обґрунтовано лише тим, що ОСОБА_4 не з'явився на засідання комісії, що унеможливило з'ясування його подальших намірів щодо сина.

Неявка ОСОБА_4 на засідання комісії обумовлена очевидно перебуванням його поза межами України, про що на засіданні комісії вказували його бабця ОСОБА_8 та мати ОСОБА_9, а також і мати дитини ОСОБА_3

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789 від 27.02.1991 року, вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 27 Конвенції визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо сина, на переконання суду, є необґрунтованим та прийнятий безпідставно без з'ясування обставин та причин невиконання батьком своїх обов'язків щодо виховання та утримання сина. Виключно неявка ОСОБА_4 на засідання комісії не може слугувати підставою для визнання недоцільним позбавлення його батьківських прав.

Відсутність у ОСОБА_4 зацікавленості долею сина, на думку суду, підтверджує також і те, що ОСОБА_4, очевидно знаючи про розгляд цивільної справи від своїх родичів, маючи представника за договором, не з'явився до судового засідання та не надав заперечень по суті позову.

Проаналізувавши вивчені по справі докази, заслухавши учасників провадження, враховуючи пояснення свідків та обставини, викладені в висновку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 батьківські обов'язки належним чином не виконує, долею дитини не цікавиться, участі в утриманні та вихованні сина не приймає, тому є передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 181 ч. 3 СК України вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вказує ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 367 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стаття 166 ч. 2, 3 СК України вказує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд також вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3

З урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, а також стягнення судового збору з відповідача на користь держави за вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 липня 2016 року до досягнення повноліття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,20 гривень (п'ятсот пятдесят одна гривні 20 коп).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 гривень (п'ятсот пятдесят одна гривні 20 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк