Справа № 4-с/331/43/2016
№ 0808/1423/2012
У Х В А Л А

21 вересня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., перевіривши відповідність скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця, вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

20 вересня 2016 р. ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд :

1.) визнати незаконною відмову державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя у знятті арешту з рахунків боржника ОСОБА_1 в ПАТ «Альфа Банк»;

2.) зобов»язати Олександрівський ВДВС м. Запоріжжя зняти арешт з рахунків ОСОБА_1 в ПАТ « Альфа Банк» для їх закриття.

Проаналізувавши зміст скарги, суддя прийшов до наступного.

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах ( далі постанова Пленуму) , скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положенням ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Подана скарга за своїм змістом не відповідає вимогам п.2 ч.1 ст. 119 ЦПК та положенням п.5 постанови Пленуму, з якого вбачається, що суб»єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст. 3 Закону України « Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до ч.2 ст. 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органі (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Положення п.5 постанови Пленуму базується на нормі ст. 383 ЦПК України.

Всупереч вимогам наведеної норми цивільного процесуального права та роз»яснень, що містяться в постанові Пленуму, заявник фактично оскаржує дії державного виконавця ( при цьому, не зазначає обов»язкових реквізитів суб»єкта оскарження - прізвище, ім»я та по-батькові), хоча у складі кола осіб учасників процесу в якості суб»єкта оскарження зазначає Олександрівський ВДВС м.Запоріжжя.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму, згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов»язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Всупереч вимогам наведеної норми цивільного процесуального права та роз»яснень, що містяться в постанові Пленуму, заявник не залучив до участі в справі в якості заінтересованої особи іншу сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - ТОВ « АНСУ».

На підставі викладеного, заявникові слід визначитися з колом осіб учасників процесу ; по тексту скарги чітко, вірно та повно викласти реквізити всіх заінтересованих осіб, після чого, у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК, викласти зміст скарги.

По тексту скарги заявник в обґрунтування заявлених вимог фактично посилається на одну обставину відмову державного виконавця у знятті арешту з рахунків боржника ОСОБА_1 в ПАТ « Альфа Банк».

При цьому, в порушення вимог п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України заявник по тексту скарги не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених вимог ; не надає суду такі докази.

Наприклад, по тексту скарги заявник зазначає, що державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження. При цьому, вказана обставина є неконкретною, оскільки заявником не зазначена дата винесення зазначеної постанови та її реквізити , не наданий суду обов»язковий доказ у цій справі копію постанови про накладення арешту коштів боржника.

Аналогічні недоліки містяться по тексту всієї скарги.

Надалі, всупереч вимогам п.4 ч.7 Закону України « Про виконавче провадження» заявником у скарзі не вказано конкретну норму Закону, яку порушено державним виконавцем.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, а в даному випадку скарга, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 -121 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця, залишити без руху.

Зобов»язати заявника у строк, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали надати суду скаргу в новій редакції, з чітким та вірним викладенням реквізитів всіх заінтересованих осіб по справі ; змістом вимог, які повинні бути викладені в скарзі; з зазначенням по тексту скарги доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку заявник посилається в обґрунтування своєї позиції, з наданням суду обов»язкових доказів по справі ( копій постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на рахунки боржника ОСОБА_1, тощо) та з урахуванням інших зауважень судді, викладених по тексту ухвали , та з дотримання інших вимог ст. 119 ЦПК України та ст. 120 ЦПК України.

Розяснити, що інакше скарга буде вважатися неподаною та повернута заявникові .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

21.09.2016