УхвалА

іменем україни

23 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власностіза касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 7/10 часток квартири АДРЕСА_1, які належать їй на підставі договору дарування від 2 лютого 2015 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 2 лютого 2015 року, а відповідач є власником 3/10 часток вищевказаної квартири.

Вказувала про те, що відповідач обмежує її та членів її сім'ї у доступі до спірної квартири, порушує правила спільного проживання. Вважала, що частка відповідача є незначною та не може бути виділена в натурі, а припинення права власності на належну йому частину квартири не завдасть йому істотної шкоди. Оскільки спірна квартира є місцем проживання її та членів її сім'ї, то вона згодна сплатити відповідачу вартість належної йому частки спірної квартири.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила припинити право власності ОСОБА_5 на 3/10 частки квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на цю частину спірної квартири.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 3/10 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на належні ОСОБА_5 3/10 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у порядку грошової компенсації за припинену частку 245 937 грн 86 коп. шляхом списання з депозитного рахунку Солом'янського районного суду м. Києва внесених ОСОБА_4згідно платіжного доручення від 18 вересня 2015 року грошових коштів в сумі 245 937 грн 86 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі заочне рішення районного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що зі змісту ст. 365 ЦК України припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п. п. 1-3 ч. 1 вищевказаної статтіумов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, який в силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковим для усіх судів України.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач постійно проживає у спірній квартирі, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві від 15 липня 2015 року (а.с. 25), яка є для нього єдиним житлом, а, отже, припинення його права на належну частку у квартирі призведе до істотної шкоди інтересам співвласника, тобто відповідача.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до вимог ст. 365 ЦК України факт наявності або відсутності істотної шкоди має з'ясовуватися судом на момент розгляду справи, а посилання про те, що особа, право власності на частку якої припиняється, у майбутньому зможе придбати аналогічне майно або таку ж частку, є безпідставними.

Доводи касаційної скарги в основному стосується переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником - ОСОБА_6,відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

В.А.Черненко