Ухвала

Іменем України

05 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Іваненко Ю.Г.,

ФаловськоїІ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_4, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2009 року по 2015 рік він орендував у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, в якій провів капітальний ремонт та здійснив невід'ємні поліпшення у квартирі, вартість яких складає 37 тис. грн. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача 37 тис. грн. та вартість безпідставно набутого майна у розмірі 6 310 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі, з урахуванням заяви про зміну прохальної частини касаційної скарги, ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 з власної ініціативи та на власний розсуд прийняв рішення про проведення ремонтних робіт в орендованій квартирі за свій рахунок. При цьому умовами договору оренди та додаткової угоди до нього не передбачено обов'язку орендодавця, тобто відповідача, відшкодовувати орендарю вартість ремонтних робіт та будь-яких поліпшень орендованої квартири, проведених ним на власний розсуд. Позивачем не доведено надання йому ОСОБА_3 згоди на проведення та відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт в орендованій квартирі.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: Ю.Г. Іваненко

І.М.Фаловська