ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/1352/15-ц
провадження № 2/753/296/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

відповідача 1 ОСОБА_2;

відповідача 2 ОСОБА_3;

відповідача 3 ОСОБА_4;

відповідачі 4, 5 та третя особа не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Заступника військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (далі по тексту - позивач, ДП «Укрвійськбуд») звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_2.), ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_3.), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 (далі по тексту - відповідач 4, ОСОБА_5 яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 (далі по тексту - ОСОБА_6.), про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачі є зареєстрованими у кімнаті АДРЕСА_1 однак у ньому не проживають більш ніж півроку, а відтак просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 такими, що втратили право користування зазначеною кімнатою у гуртожитку внаслідок їх відсутності за місцем проживання понад встановлені законодавством строки.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та залучено до участі у ній у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник проти позовних вимог в частині визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням заперечили, пославшись на те, що вони як проживали, так і проживають у спірній кімнаті, а стосовно ОСОБА_5 та її малолітнього сина ОСОБА_6 вказали на їх не проживання за місцем реєстрації.

Відповідач - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою її місця реєстрації, будь-яких клопотань від неї не надходило.

Представник третьої особи у судовому засіданні вказала, що покладається на розсуд суду у вирішенні даного спору.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, представника третьої особи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ордеру №1000 від 08.08.1989 року ОСОБА_2 разом з сім'єю надано право на проживання у квартирі АДРЕСА_1

Відповідно до довідки Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 Домобудівельний комбінат» №329 від 24.11.2014 року у кімнаті АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як на підставу своїх вимог позивач посилався на акти від 26.06.2014 року, 28.08.2014 року, 30.10.2014 року, складені за участю заступника директора Філії державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» - 135 Домобудівельний комбінат» ОСОБА_7, начальника ЖКГ ОСОБА_8, головного інженера ОСОБА_9, слюсаря-сантехника ОСОБА_10, відповідно до яких ОСОБА_2 та члени його сім'ї в кімнаті АДРЕСА_1 не проживають.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

А згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Водночас, викладені у зазначених вище актах відомості щодо не проживання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кімнаті АДРЕСА_1 спростовуються отриманням ними повіток про виклик до суду за вказаною адресою, наданими ними поясненнями, отриманням за даною адресою ОСОБА_2 листа від 21.07.2014 року №114 за підписом директора позивача з вимогою про звільнення цього приміщення з підстав проживання у ньому без правових підстав, а також укладеним між ним та позивачем договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.06.2014 року.

Окрім того, зазначені вище акти не можуть бути належними та допустимими доказами тимчасової відсутності наймача та членів його родини протягом встановлених законодавством строків, оскільки вони складені протягом червня 2014 року по жовтень 2014 року, тобто протягом п'яти місяців. Доказів наявності зазначених у позовній заяві актів за період травень-жовтень 2014 року позивачем не надано. Також з показів допитаної у якості свідка ОСОБА_11 не можливо встановити факт не проживання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірній кімнаті понад встановлені законодавством строки.

Водночас, в судовому засіданні беззаперечно встановлено факт не проживання відповідача ОСОБА_5 та її малолітнього сина ОСОБА_6 в вищезазначеній кімнаті, що підтвердили також і інші відповідачі у своїх поясненнях.

За підсумовуючим аналізом наведених правових норм та зважаючи на встановлені обставини у відповідності до яких відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведено факт їх проживання у кімнаті АДРЕСА_1, відтак і вимоги позивача щодо визнання їх такими, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням задоволенню не підлягають. Водночас, оскільки ОСОБА_5 та її малолітній син ОСОБА_6 не проживають у зазначеній кімнаті понад встановлені законодавством строки, поважних причин їх не проживання не встановлено, вимоги позивача про визнання їх такими, що втратили право користування цією кімнатою підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову суд присуджує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись стст. 71, 72 Житлового кодексу України, стст. 57, 60, 88, 169, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.