АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5524/16 Справа № 175/1710/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Лаченкової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовними вимогами до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування заявлених та уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що в період шлюбу з відповідачем ними було набуте майно, а саме - житловий будинок, розташований по вул.О.Литвишко, 12 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області з господарськими спорудами і будівлями та земельна ділянка, виділена для будівництва та обслуговування вказаного будинку, ведення особистого підсобного господарства. Оскільки дійти згоди щодо поділу вказаного майна неможливо, просив визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район м.Підгородне вул.О.Литвишко, 12 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя: його та ОСОБА_3;виділити йому на праві особистої приватної власності 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район м.Підгородне вул.О.Литвишко, буд.12, згідно з варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №395/396/397/398-14 від 30 вересня 2014 року; стягнути з ОСОБА_3 на його користь 3 140 грн. в якості грошової компенсації вартості відступлення від ідеальної частки; припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,14 гектарів, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район м.Підгородне вул.О.Литвишко, 12;визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,14 гектарів, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район м.Підгородне вул.О.Литвишко, 12;визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район м.Підгородне вул.О.Литвишко, 12, згідно з варіантом №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №395/396/397/398-14 від 30 вересня 2014 року; вирішити питання щодо судових витрат (т.1 а.с.3-4, т.2 а.с.15, 21-23, т.3 а.с.17).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року було поділено між сторонами рухоме майно. В задоволенні позовних вимог про поділ нерухомого майна було відмолено (т.2 а.с.53, 54).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року було залишено без змін (т.2 а.с.103-105).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року було залишено без змін (т.2 а.с.153, 154).

Постановою Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про поділ будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.181-184).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено (т.3 а.с.134-136).

Не погодившись з ухваленим рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі його позовні вимоги (т.3 а.с.141-144).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 жовтня 1989 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб (т.1 а.с. 7).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням №341 виконкому Дніпропетровської районної ради народних депутатів від 26 грудня 1989 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку за адресою: м.Підгородне вул.О.Литвишко, 12, площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку (т.1 а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради від 21 червня 1995 року №119 від 21 червня 1995 року ОСОБА_3 виділено земельну ділянку із пустуючих поряд земель з вул.Сонячної, 7, вул.О.Литвишко,12 площею 600 кв.м., закріплено до плану 1200 кв.м. (т.1 а.с.11).

ОСОБА_3 05 грудня 1996 року було отримано Державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку загальною площею 0,14 га, яка розташована у м.Підгородне по вул.О. Литвишко, 12 (т.1 а.с.56).

Згідно Інформаційної довідки №5318407, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутні відомості щодо будинку №12 по вул.О.Литвишко у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.40).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що на час розгляду справи ступінь готовності будинку хоча і становить 100%, однак у встановленому законом порядку будинок до експлуатації не прийнятий, право власності у встановленому законом порядку не зареєстровано, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ обєкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У разі неможливості поділу обєкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину обєкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

З матеріалів справи вбачається, 14 жовтня 1989 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб (т.1 а.с. 7).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (т.2 а.с.53).

Рішенням №341 виконкому Дніпропетровської районної ради народних депутатів від 26 грудня 1989 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку за адресою: м.Підгородне вул.О.Литвишко, 12, площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку (т.1 а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради від 21 червня 1995 року №119 від 21 червня 1995 року ОСОБА_3 виділено земельну ділянку із пустуючих поряд земель з вул.Сонячної, 7, вул.О.Литвишко,12 площею 600 кв.м., закріплено до плану 1200 кв.м. (т.1 а.с.11).

ОСОБА_3 05 грудня 1996 року було отримано Державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку загальною площею 0,14 га, яка розташована у м.Підгородне по вул.О. Литвишко, 12 (т.1 а.с.56).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи у 1990 році в період шлюбу сторін було розпочато будівництво спірного будинку на зазначеній земельній ділянці. На час розгляду справи судом ступінь готовності будинку становив 100%, однак, у встановленому законом порядку будинок до експлуатації не був прийнятий.

Згідно Інформаційної довідки №5318407 на період часу 25 червня 2013 року, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутні відомості щодо будинку №12 по вул.О.Литвишко у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.40).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи спірні земельні ділянки та будинок з господарськими будівлями та спорудами були набуті в період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Під час розгляду справи судом у квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Підгородненської міської ради Дніпропетровського району із заявою про зміну поштової адреси земельній ділянці розташованій по вул.О.Литвишка, 12 у звязку із впорядкуванням нумерації (т.3 а.с.181).

Рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району №113 від 23 квітня 2014 року, земельній ділянці, що перебуває у власності ОСОБА_3, (Державний акт на право приватної власності на землю IV-ДП №130271) загальною площею 0,140 га присвоєно поштову адресу Дніпропетровська область Дніпропетровський район м.Підгородне вул.О.Литвишка, 12 «а» (т.3 а.с.181).

Будинок 12а вул.О.Литвишка, м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 було введено в експлуатацію та ОСОБА_3 22 вересня 2014 року Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції було видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами (т.3 а.с.236).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №0277525 від 11 жовтня 2016 року, 22 січня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 було зареєстровано договори купівлі-продажу земельних ділянок розташованих за адресою м.Підгородне вул.О.Литвишка, 12а, власником яких наразі є ОСОБА_5 Також, того ж дня, було зареєстровано договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою - м.Підгородне вул.О.Литвишка, 12а, власником яких на сьогодні також є ОСОБА_5П.(т.3 а.с.177-179).

Вказане підтверджується договорами купівлі-продажу від 22 січня 2016 року земельних ділянок розташованих за адресою м.Підгородне вул.О.Литвишка, 12а, укладених між ОСОБА_6, діючого від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами від 22 січня 2016 року, спорудами розташованого за адресою - м.Підгородне вул.О.Литвишка, 12а, укладеного між ОСОБА_6, діючого від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (т.3 а.с.221, 222, 232).

Тобто, на теперішній період часу власником спірного нерухомого майна, земельних ділянок, що є предметом спору у даній справі, відповідно до договорів купівлі-продажу від 22 січня 2016 року, є інша особа - ОСОБА_5

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_2 не оскаржував у встановленому законом порядку рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району №113 від 23 квітня 2014 року про присвоєння спірній земельній ділянці та розташованому на ній будинку з господарськими спорудами іншої адреси, а саме: м.Підгороднє вул.О.Литвишка, 12 «а».

Також позивач ОСОБА_2 не оскаржував у даній справі у встановленому законом порядку вищезазначені договори купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку за вказаною адресою, відповідно до яких ОСОБА_6, діючий від імені ОСОБА_3, продав ОСОБА_7 спірні земельні ділянки та житловий будинок.

Отже, враховуючи вищевказане, що на даний період часу власником спірного будинку та земельних ділянок не є відповідач ОСОБА_3, а є - ОСОБА_5 та договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна у встановленому законом порядку не оскаржувалися, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, однак, не правильно визначився з мотивами відмови, тому судова колегія вважає за необхідне рішення суду змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді