Справа № 465/436/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/3099/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Фейір К.О.

з участю заявників ОСОБА_2, ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21-22 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10, з участю ОСОБА_6, ОСОБА_4, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_9, постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості, про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі № 3/8-1/1,-

встановила:

В січні 2014 року заявники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 звернулися до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі № 3/8-1/1, у частині визнання за ОСОБА_4 право власності на приміщення підвалу під літерою 1-6, що знаходиться у АДРЕСА_1 згідно технічного паспорта, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18 квітня 2006 року інвентарний № 187, загальною площею 101,0 кв.м, а саме: коридор площею 6,9 кв.м (10/6,9), вбиральню площею 1,9 кв.м. (11/1,9), гардероб площею 17,4 кв.м. (12/17,4), ванну кімнату площею 20,1 кв.м. (13/20,1), допоміжні приміщення площами 29,1 кв.м. (14/29,1) та 25,6 кв.м (15/25,6), посилаючись на те, що зазначеним рішенням Третейського суду по справі № 3/8-1/1 визнано за ОСОБА_4 право власності на приміщення їх підвалу пл. 28,7 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 та належить до їх квартири НОМЕР_1 на праві приватної власності. Вважають, що вказане рішення є незаконним, оскільки справа, по якій воно прийняте, не підвідомча Третейському суду, а питання, які вирішені судом, виходять за межі третейської угоди, укладеної між сторонами угоди та те, що таке питання вирішено без їх участі. Просили скасувати незаконне рішення у вказаній частині та поновити їм строк оскарження рішення третейського суду.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21-22 березня 2016 року поновлено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 строк на оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі № 3/8-1/1.

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1 - задоволено.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Львівській Асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі №3/8-1/1, у частині визнання за ОСОБА_4 право власності на приміщення підвалу під літерою 1-6, що знаходиться у АДРЕСА_1 згідно технічного паспорта, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18 квітня 2006 року інвентарний №187, загальною площею 101,0 кв.м, а саме: коридор площею 6,9 кв.м (10/6,9), вбиральню площею 1,9 кв.м. (11/1,9), гардероб площею 17,4 кв.м. (12/17,4), ванну кімнату площею 20,1 кв.м. (13/20,1), допоміжні приміщення площами 29,1 кв.м. (14/29,1) та 25,6 кв.м (15/25,6) - скасовано.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_4 та ОСОБА_6, з оскаржуваною ухвалою не погоджуються.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що суд першої інстанції не встановив початку перебігу процесуального строку для подання заяви на оскарження рішення третейського суду, а також наявності чи відсутності поважних причин його пропуску. Твердження, що заявникам стало відомо про рішення третейського суду лише 13.01.2014 року, спростовують власними доводами про те, що заявникам стало відомо про це рішення не пізніше 29.08.2013 року, а відтак останнім процесуальним днем подачі заяви на оскарження рішення третейського суду є 29.11.2013 року.

Також, звертають увагу на те, що на час прийняття оскаржуваного рішення третейського суду (03.05.2006р.) діяв Закон України «Про третейські суди» в редакції від 14.04.2006 року, статтею 6 якого було передбачено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за вичерпним винятком.

Законом України № 1076-17 від 05.03.3009 року внесено зміни та доповнення до ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», серед яких у п. 7 передбачено окремий виняток - справи у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки.

Крім цього, заявникам на праві власності належать підвальні приміщення під літ. І площею 28,7 кв.м. в будинку № 1 по вул. Леонтовича в м. Львові, які є відмінними від приміщення підвалу під літ. 6 в будинку № 1 по вул. Леонтовича в м. Львові, правовий статус якого визначено оспорюваним рішенням третейського суду.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув вимогу, яку не приймав, не з»ясував, в чому полягає порушене право заявників та в якій мірі, відтак просять скасувати ухвалу від 21-22.03.2016 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на підтримку доводів скарги, а також пояснення заявників ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на заперечення таких, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заявники пропустили строк оскарження рішення третейського суду з поважних причин, оскільки вони надали належні докази, що вони були відсутні у судовому засіданні третейського суду, а також довели, що ОСОБА_2 стало відомо про наявність рішення третейського суду тільки 13 січня 2014 року.

За таких обставин, суд поновив заявникам строк на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі № 3/8-1/1.

Крім цього, суд прийшов висновку, що при розгляді позовної вимоги щодо визнання права власності, третейський суд вийшов за межі своїх повноважень і вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чим були порушені законні права і інтереси заявників.

На переконання колегії суддів, розглядаючи справу суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення такого питання.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 389-4 ЦПК України справа про оскарження рішення третейського суду розглядається судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з особливостями, встановленими цією главою.

Разом з тим, відповідно до роз»яснень, які викладені у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду ухвалюється, оформлюється письмово і підписується в нарадчій кімнаті суддею, а в разі колегіального розгляду - суддями, які розглядали справу; воно може бути написаним від руки, виконаним машинописним способом чи набране на

комп'ютері в одному примірнику. Рішення суду проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, установлених ЦПК України.

Вимоги статей 209, 215 та 218 ЦПК України щодо порядку ухвалення рішення суду, його змісту, а також проголошення рішення суду як єдиної процесуальної форми вирішення справи є обов'язковими для позовного та окремого провадження.

Датою ухвалення рішення у справі є день його проголошення.

В свою чергу, дата ухвалення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вказана як 21-22.03.2016 року.

Із змісту журналу судового засідання за 21.03.2016 року встановлено, що о 18:08:30 год. суд видалився в нарадчу кімнату, повернувшись з якої о 09:26:33 год. головуючий суддя проголосив ухвалу, після чого о 09:51:49 год. закінчено звукозапис.

Таким чином, оскаржувана ухвала по справі проголошена 22.03.2016 року о 09 год. 52 хв., відтак, датою постановлення ухвали повинно бути 22 березня 2016 року, а не 21-22.03.2016 року, як зазначено в ухвалі.

За таких обставин ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням порядку, встановленого для вирішення справи, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21-22 березня 2016 року скасувати.

Передати питання про розгляд заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 03.05.2006 року по справі № 3/8-1/1 - на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_12