У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідач у порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування ним, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 42 997, 58 дол. США та 381 882 грн 26 коп. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просило стягнути зазначену заборгованість та судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 42 997, 58 дол. США та 200 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 181 882 грн 26 коп. та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та відповідачем був укладений кредитний договір № 27107С90 за умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 98 тис. дол. США з кінцевою датою погашення 15 серпня 2017 року для оплати ремонтних робіт.

Пунктом 2.2.1. вказаного кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом позичальник сплачує у валюті кредиту у розмірі процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 7,35%, але не менше 12,75% річних.

Пунктом 2.4.1. кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених графіком погашення кредиту.

Відповідно до п.2.4.2. кредитного договору у разі порушення строків погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки.

Відповідач не сплачувала грошові кошти у повному обсязі та допустила заборгованість.

Станом на 12 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_4 становить у загальному розмірі 42 997, 58 дол. США та 381 882 грн 26 коп., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 35 151,83 дол. США, заборгованість за процентами - 6 835, 56 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату основного боргу - 329 056 грн 51 коп., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 52 825 грн 75 коп., 3 % річних від простроченої суми основного боргу - 866, 99 дол. США, 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами - 143, 20 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахунках.

Зменшуючи розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 до 200 тис. грн, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись ч. 3 ст. 551 ЦК України, правильно виходив із того, що відповідач погасила 2/3 частини кредиту, в неї значно погіршився майновий стан і на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Розглядаючи справу, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко