Справа № 22
Провадження № 2/645/664/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,

при секретарі судових засідань - Момот О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись при цьому на наступне: рішенням № 293-5 Комінтернівської Райради депутатів трудящих м. Харкова від 15 серпня 1967 року було надано дозвіл на будівництво гаража по АДРЕСА_2 чоловіку позивачки - ОСОБА_5. У подальшу АДРЕСА_2 була перейменована на АДРЕСА_3 та віднесена до Фрунзенського району м. Харкова. У 1967 році за вказаною адресою на підставі дозволу, але без оформлення відповідної технічної документації ОСОБА_5, був збудований гараж НОМЕР_2 розміром 3,64 х 5,85 м., з льохом площею 8,2 кв. м. та оглядовою ямою площею 2,0 кв. м., загальною площею 24,6 кв. м. по АДРЕСА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його, як спадкоємець першої черги, позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, та подала заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. До складу спадкового майна також входив і побудований гараж. Але, у зв'язку з тим, що право власності на вказане самочинне будівництво ОСОБА_5 за його життя, у встановленому законом порядку, не було оформлено та не зареєстровано, тому, після його смерті ОСОБА_2 не мала можливості гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 прийняти у спадщину як спадкоємець першої черги на майно померлого чоловіка, про що отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвой С.М. від 22 жовтня 2015 року, з роз*ясненням, що об'єкт нерухомого майна може бути переданий у спадщину після державної реєстрації права власності відповідно до ст. 182 ЦК України, згідно якої право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації. Позивачка також зазначила, що під час будівництва в 1967 році вище гаража діяла Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу» Української PCP від 1966 року, на підставі якої право власності на гаражі не реєструвалося державою. Державна реєстрація гаражів була передбачена Інструкцією України «Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб" лише з 1998 року, а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Можливість подальшої експлуатації об'єкту нерухомого майна підтверджена технічним висновком ТОВ «Харківстройніпроект», згідно якому - самовільне будівництво виконане без порушення норм планування та забудови (СНІП та ДБН) і відноситься до II категорії, як задовільне, подальша його експлуатація можлива. На вказаний гараж ТОВ «Міжрегіональним бюро з технічної інвентаризації» виготовлений 10.06.2015р. технічний паспорт. Вартість гаража на 2015 рік складає 20 885 грн. - звіт про незалежну оцінку майна «Схід-П Експерт» від 10.11.2015р.

В зв'язку з чим, позивачка просить суд визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на гараж НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_3, загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 у судовому засіданні викладені в позові обставини підтримала в повному обсязі, надала пояснення та просила суд позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на гараж НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_3, загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка позивачки, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача Харківської міської ради ОСОБА_8 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду пояснення, згідно яким зазначила, що відповідно до рішення виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих № 293-5 від 15.08.1967 ОСОБА_5, (інваліду 3 групи) дозволено будівництва гаража по АДРЕСА_2. Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 запис № 16315 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Законодавство, яке діяло на час виникнення права власності на гараж, не вимагало реєстрацію права власності на нерухоме майно в органах БТІ або інших державних органах, тому спадкодавець право власності не зареєстрував. Після його смерті відкрилась спадщина, ОСОБА_9 є спадкоємцем за законом, син ОСОБА_4 спадщину не прийняв, та не спадщину не претендує. За правилами п. ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), чинної на час відкриття спадщини, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» викладена правова позиція, відповідно до якої, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого на замовлення спірний гараж побудований у 1967 році. Відповідно до ст. 22 КпШС України, чинної на час укладення договору купівлі продажу гаража, майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В зв'язку з викладеним представник Харківської міської ради, просив прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням норм матеріального та процесуального права, та яке б не порушувало права третіх осіб (а.с. 100-101).

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов в повному обсязі та підтримав пояснення викладені в позові (а.с. 106).

Враховуючи, що розгляд справи в судовому засіданні 22.02.2016 р. відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 27 травня 1948 року ОСОБА_5, 1927 року народження уклав шлюб з ОСОБА_10, 1928 року народження, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище - ОСОБА_5 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 видане Сталінським ЗАГС 27.05.1948 р.) (а.с. 99).

Відповідно до рішення виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих № 293-5 від 15.08.1967 ОСОБА_5,, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, (інваліду 3 групи) дозволено будівництва гаража по АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Як вбачається з технічного паспорту виготовленого ТОВ «Міжрегіональне БТІ» станом на 10.06.2015 р. на гараж НОМЕР_2 у дворі будинку по АДРЕСА_3 - гараж загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. був побудований 1967 року з цегли (а.с. 59-60).

Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій гаража НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 розробленого ТОВ «Харківстройніпроект» (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ №000661) №2039/10 від 06.10.2015р. «про визначення його готовності до експлуатації» - на момент обстеження несучі та огороджувальні конструкції гаража НОМЕР_2 з льохом та оглядовою ямою, відповідають вимогам СНІП та ДБН і відноситься до II категорії стану, як задовільне. Ступінь готовності будівельних конструкцій до подальшої експлуатації рівна 100 %. (а.с. 9-29).

Згідно ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону прав на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визначають дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства. Що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445.

Тобто Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу» Української PCP від 31 січня 1966 р. (втратила чинність 19.01.1996 р.), яка діяла на час побудови спірного гаража ОСОБА_5, право власності на гаражі не реєструвалося державою (примітки п. 4 Інструкції).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (свідоцтво про смерть НОМЕР_5 видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану ІНФОРМАЦІЯ_1) (а.с. 8).

Державна реєстрація гаражів була передбачена Інструкцією України «Про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб" затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 р. № 121, згідно положень якої - до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках

вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами (розділ 1 п. 1.9 п.п. а Інструкції).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за життя набув права власності на гараж НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_3, загальною площею 24,6 кв. метрів.

Суд, також зазначає, що майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Оскілки спадщина відкрилась у період дії ЦК України в редакції 1963 року, суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин ЦК України діючій на той момент.

Згідно ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_2 - дружина померлого ОСОБА_5, яка мешкала разом з померлим на час відкриття спадщини, є спадкоємицею за законом першої черги та за законом.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2015 р. виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвою С.М. -дружина спадкодавця - ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги на майно чоловіка - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, так як подала до нотаріальної контори заяву та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Син спадкодавця - ОСОБА_4, який спадщину не прийняв, на спадщину не претендує, про що є його заява у спадковій справі. До складу спадщини входить гараж НОМЕР_2, розташований за адресою: АДРЕСА_3. Правовстановлюючий документ на вказаний гараж відсутній, та право власності у встановленому законом порядку Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за спадкодавцем не зареєстроване, в зв'язку з чим відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно, яке складається з гаража НОМЕР_2, розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Суд приймає до уваги надані докази, пояснення сторони позивача, викладені факти приватного нотаріуса в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2015 р. , що ОСОБА_2 прийняла спадщину у встановленому законом порядку, так як подала заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. До складу спадкового майна також входив і побудований гараж, але в зв*язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний гараж, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивачка ОСОБА_2 фактично та юридично прийняла спадщину після смерті чоловіка, подала до нотаріальної контори заяву та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на все належне майно спадкодавцю, окрім гаража.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого чоловіка, гараж був побудований чоловіком за кошти сім'ї у відповідності до дозвільних документів на побудову і на відведеній для цього земельній ділянці, визнання права власності на гараж за позивачем не порушує права інших осіб, а оформити свої права у інший спосіб позивач на теперішній час не має можливості, тому суд вважає вимоги позивача правомірними і такими що підлягають задоволенню.

Враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, відповідач по суті не заперечує проти позову, третя особа надала заяву про визнання позову, та позивач користується вже гаражем 39 років, не порушуючи при цьому права, свободи чи інтереси інших осіб, суд визнає право власності на гараж НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_3, загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки інших спадкоємців у померлого немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 197, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, ст. 1268, 1216, 1217, 1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати право власності на гараж НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_3, загальною площею 24,6 кв. метрів з льохом 8,2 кв. м. та оглядовою ямою 2,0 кв. м. за ОСОБА_2 (НОМЕР_1) у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя: