У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Автопідприємства Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України, третя особа - Господарсько-фінансовий департамент Секретаріату Кабінету Міністрів України, про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційними скаргами Автопідприємства Господарсько-фінансового Департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України та Секретаріату Кабінету Міністрів України та Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах із Автопідприємством Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України (далі - АП ГФД СКМ України), працюючи на посаді директора цього підприємства на підставі трудового контракту. Наказом міністра Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 811-к його звільнено з роботи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом. Причиною звільнення стала доповідна записка директора Господарсько-фінансового департаменту від 29 жовтня 2014 року про порушення ним трудового законодавства під час звільнення іншого працівника.

Посилаючись на те, що його звільнення є незаконним, а зазначений наказ про звільнення - протиправний, винесеним з порушенням вимог трудового законодавства, адже він як директор автопідприємства виконував належним чином покладені на нього трудовим контрактом обов'язки, просив суд: скасувати наказ від 30 жовтня 2014 року № 811-к про його звільнення з роботи; поновити його на роботі на посаді директора АП ГФД СКМ України з 31 жовтня 2014 року; поновити дію трудового контракту від 28 січня 2013 року та стягнути з відповідачів на свою користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу та період тимчасової непрацездатності.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Скасовано наказ від 30 жовтня 2014 року № 811-к про звільнення ОСОБА_4 з посади директора АП ГФД СКМ України.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора АП ГФД СКМ України.

Поновлено дію контракту від 28 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та АП ГФД СКМ України.

Стягнуто з АП ГФД СКМ України на користь ОСОБА_5 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 131 032 грн 50 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах АП ГФД СКМ України та Секретаріат Кабінету Міністрів України та Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, надав оцінку доказам в їх сукупності, врахував висновки і мотиви, з яких були скасовані попередні судові рішення, обґрунтовано виходив із того, що наказ від 08 травня 2013 року № 144 про звільнення ОСОБА_6 позивач не видавав та не підписував, оскільки фактично з 07 по 27 травня 2013 року був відсутній на роботі, трудових обов'язків за контрактом від 28 січня 2013 року не виконував на законних підставах, оскільки перебував у відпустці, пізніше на лікарняному, а відтак наказ про його звільнення від 30 жовтня 2014 року № 811-К є незаконним, що в свою чергу, є підставою для поновлення його на роботі на посаді директора АП ГФД СКМ України з одночасним поновлення дії контракту від 28 січня 2013 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 131 032 грн 50 коп.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги автопідприємства Господарсько-фінансового Департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України та Секретаріату Кабінету Міністрів України та Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська