Справа № 740/747/16-ц
Провадження № 2/740/617/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі :

головуючого - судді Марченка М.М.

при секретарі Заколодній Ю.О., Савченко С.М.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ніжина цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до територіальної громади в особі ОСОБА_4 міської ради про набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю , -

в с т а н о в и в :

11.05.2016 року за вх. № 5503 ОСОБА_5 звернулась в суд з позовною заявою до територіальної громади в особі ОСОБА_4 міської ради Чернігівської області про набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позові зазначає, що 19 травня 1973 року вона уклала шлюб із ОСОБА_6, якій постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку № 43 (раніше № 37) по вул. Богуна в м. Ніжині Чернігівської області. Після укладення шлюбу вона переїхала із села Журавка Варвинського району Чернігівської області на постійне місце проживання до свого чоловіка у цей будинок, де була зареєстрованою до 1990 року. Крім чоловіка у цьому будинку постійно проживала та була зареєстрованою її свекруха, ОСОБА_7. У 1982 році свекруха залишила цей будинок і виїхала на постійне місце проживання в м.Донецьк, до своєї рідної сестри ОСОБА_8, оскільки остання через хворобу потребувала сторонньої допомоги. А у 1987 році помер її батько і до неї переїхала на постійне місце проживання мати, ОСОБА_9, яка була зареєстрованою та постійно проживала у спірному будинку до дня своєї смерті. А в 1990 році їх сім'я у складі чоловіка та двох дітей отримали квартиру під № 56 у будинку № 2 по вул. 3-й Мікрорайон в м. Ніжині Чернігівської області, а тому були змушені знятися з реєстраційного обліку у спірному будинку і зареєструватись за новою адресою. Проте, вони фактично залишилися проживати у будинку разом з матір'ю, яка важко хворіла та потребувала сторонньої допомоги. Але, 23 грудня 1998 року раптово помер її чоловік, а 1 червня 2004 року померла її мати. З цього будинку вони були поховані, у цьому будинку вона відбувала всі поминальні обряди. А після смерті матері вона вже не змогла покинути цей будинок, де постійно прожила з 1973 року і де створила сім'ю, народила та виховала двох дітей, проживала з матір'ю та чоловіком і була щасливою дружиною та господаркою. 15 вересня 2014 року, в м.Донецьку, у віці 84 років, померла її свекруха, ОСОБА_7. Проте, спадкова справа після смерті свекрухи не заводилася і жодної заяви про прийняття спадщини діти позивача, як єдині спадкоємці після смерті баби, не подавали, з огляду на те, що лише свідоцтво про смерть свекрухи вони оформляли майже рік внаслідок бойових дій на території Донецьку та обставин, що склалися в нашій державі. За таких обставин, оформити спірний будинок в порядку спадкування після смерті свекрухи, навіть на дітей, вона не може. А тому змушена звертатися до суду з даним позовом посилаючись на наступне: Спірний будинок 1938 року забудови. Його забудовником був ще дід свекрухи позивача, після смерті якого єдиним власником став батько свекрухи, ОСОБА_10, якій помер 6 лютого 1947 року. За життя батько свекрухи розпорядився своїм майном та склав заповіт на користь своєї дружини, ОСОБА_11 Мусієвни та вісьмох дітей, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, в рівних частках за кожним. Таким чином, після смерті батька свекрухи право власності на спірний житловий будинок зареєстрований на підставі заповіту за всіма спадкоємцями, по 1/9 частці за кожним. При чому одна зі спадкоємців, ОСОБА_17, оформила спадщину належним чином і подарувала свою частку у спільній власності на користь рідної тітки, ОСОБА_18. Цей факт підтверджується довідкою ОСОБА_4 МБТІ. Але, жодного зі співвласників спірного житлового будинку, крім свекрухи, позивач не знає, ніколи не бачила та про місце їх проживання їй нічого не відомо. З 1973 року і по теперішній час позивач фактично проживає у цьому будинку. У цьому будинку постійно проживала і була зареєстрованою тільки її свекруха. Інші співвласники спірного будинку власністю не цікавляться, в утриманні будинку участі не беруть і не користуються нерухомістю більше 40 років. ОСОБА_3 вважає, що всі вони вже померли за віком, але підтвердити цього факту не може. Проте, самостійно утримує спірну нерухомість протягом 43 років, сплачує комунальні послуги і користуюється земельною ділянкою під будинком та городом. Крім того, ще за життя чоловіка, вони разом побудували літню кухню на подвір'ї та сарай, пробурили свердловину та неодноразово робили поточний ремонт цього будинку, а вже після смерті чоловіка позивач відновила грубу для опалення, замінила всю електропроводку у будинку, встановила нові вхідні двері, поклеїла шпалери та відремонтувала ганок, дерев'яні ворота та вбиральню. Але, цьому будинку більше 70 років і він потребує негайного капітального ремонту, особливо даху, якій руйнується з кожним днем. Крім того, вона вирішила провести газ до будинку, проте газопостачальна організація їй відмовила за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Однак, позивач вважає, що набула права власності на це майно за набувальною давністю, оскільки добросовісно заволоділа будинком в цілому та зі згоди одного з власників майна - свекрухи, з травня 1973 року безперервно проживала та володіла житловим будинком в цілому та продовжує відкрито та безперервно володіти чужим нерухомим майном протягом 43 років. Але, змушена звертатися до суду і у судовому порядку просити суд визнати за нею право власності на чуже нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки набуття права власності за набувальною давністю не можливо вирішити в позасудовому порядку. Спору щодо володіння та користування зазначеною нерухомістю не має. На вказане майно ніхто не претендує і ним ніхто не цікавиться. В цьому будинку ніхто не прописаний. Згідно інформаційної довідки з держреєстру речових прав на нерухоме майно від 2 березня 2016 року відсутні відомості про реєстрацію права власності на спірну нерухомість. Іншого шляху оформити зазначену нерухомість у позивача немає. Факт її постійного проживання у будинку та володіння нерухомістю підтверджується квитанціями на оплату. Крім того, цей факт можуть підтвердити свідки, явку яких вона забезпечить. Відповідно до довідки ОСОБА_4 МБТІ від 28 серпня 2015 року дійсна вартість будинку становить 67606 грн, а тому судовий збір вона сплатила в розмірі 676 грн 06 коп. А на момент звернення до суду вона додатково замовила ринкову вартість будинку, яка становить 55799 грн, що підтверджується звітом про оцінку майна від 1 березня 2016 року. Зазначені обставини підтверджуються доданими до позовної заяви документами, оригінали яких надасть у судовому засіданні. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим кодексом. Просила визнати за нею, ОСОБА_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташований по вулиці Богуна, № 43 ( колишній № 37) в місті Ніжині Чернігівської області за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 яка діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги від 19.02.2016 р., позовні вимоги підтримала та просила визнати за ОСОБА_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташований по вулиці Богуна, № 43 ( колишній № 37) в місті Ніжині Чернігівської області за набувальною давністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради, Чернігівської області ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 21.03.2016 року № 021-16/532 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала визнати за ОСОБА_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташований по вулиці Богуна, № 43 ( колишній № 37) в місті Ніжині Чернігівської області за набувальною давністю та просила прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.

ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_21, ОСОБА_15, ОСОБА_22, ОСОБА_18, які викликались до суду для вирішення питання для залучення до участі у справі як співвідповідачів чи третіх осіб, в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Деснянська правда» № 30 (28540) від 28 липня 2016 року про їх виклик в судове засідання на 10.08.2016 року на 11 год. 00 хв. Заяв до суду про відкладання розгляду справи не подавали і не повідомили суд про причини своєї неявки.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із слідуючих підстав.

В копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 260018 зазначено, що ОСОБА_7 померла 15 вересня 2014 року у віці 84 років в місті Донецьк.

В копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 050841 зазначено, що ОСОБА_6 помер 23 грудня 1998 року у віці 47 років в місті Ніжині, Чернігівської області.

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 28.07.2015р. вбачається, що в реєстрі мається запис про народження ОСОБА_6, 05 квітня 1951 року, на підставі актового запису про народження № 321 від 24.04.1951 року, що складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, батько ОСОБА_13, відомості про матір відсутні.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу 1-ЕЛ № 285442, від 19.05.1973 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_23 19.05.1973 року уклали шлюб, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_6, дружині ОСОБА_6.

В копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 196829 зазначено, що ОСОБА_9 померла 01 червня 2004 року у віці 77 років в місті Ніжині, Чернігівської області.

З довідки № 545 від 04.03.2016р. наданої головою вуличного комітету ОСОБА_24 вбачається, що ОСОБА_5, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживала без реєстрації у будинку № 43, по вул. Богуна, м. Ніжина з 1973 року і проживає по теперішній час, як і на день смерті її свекрухи ОСОБА_7, померлої 15.09.2014 р., якій даний будинок належав на праві власності.

З копії заповіту від 28.01.1947 року вбачається, що ОСОБА_10, що мешкав в м. Ніжині, вул. Богуна 37, на випадок своєї смерті своє майно, до якого входить і домоволодіння за адресою м. Ніжині, вул. Богуна 37 заповідає своїй дружині ОСОБА_19 та рідним дітям: ОСОБА_20, ОСОБА_25, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_21, ОСОБА_26, ОСОБА_15, ОСОБА_22 в рівних долях кожному.

З довідки КП «ОСОБА_4 МБТІ» від 28.08.2015 року № 713 вбачається, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок № 43 по вулиці Богуна м. Ніжина, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_25, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_21, ОСОБА_15, ОСОБА_22 по 1 /9 частці кожному на підставі заповіту посвідченого 28.01.1947 року ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою за р.№ 332/7, та за ОСОБА_18 1 /9 частка на підставі договору дарування, посвідченого 10.07.1973р. ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою р.№ 2446.

З копії технічного паспорту від 14.08.2014 року на садибний житловий будинок № 43 по вулиці Богуна м. Ніжина вбачається, що власниками вищевказаного будинку є ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_25 ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_21, ОСОБА_15, ОСОБА_22, ОСОБА_18.

З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02.03.2016 року № 54440973 вбачається, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок № 43, по вул. Богуна, м. Ніжина, Чернігівської області відсутні.

З копії виклику Держподатінспекції м. Ніжина вбачається, що 24.06.1996 року ОСОБА_6 сплачувався податок на землю за земельну ділянку за адресою м. Ніжин, вул. Богуна 43.

З копій квитанцій та розрахунків за електричну енергію за період травень 2005 року березень 2013 року за адресою м. Ніжин вул. Богуна № 43, вбачається, що вказані рахунки сплачувались платниками ОСОБА_9 та ОСОБА_6.

У звіті про оцінку майна, житлового будинку за адресою: м. Ніжин вул. Богуна № 43, вбачається, що ринкова вартість вказаного обєкта оцінки в цілому (без ПДВ) станом на 01.03.2016 р. становить 55799 грн.

Згідно повідомлення Ічнянської районної державної нотаріальної контори, яка виконує функції ОСОБА_4 державної міської нотаріальної контори від 20.07.2016 року за вх. № 8665 спадкова справа до майна померлої 15 вересня 2014 року ОСОБА_27 не заводилась.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_28, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 показали, що позивач ОСОБА_5 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1973 року, яка їм користується і володіє до теперішнього часу.

Згідно із ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2004 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безперервного володіння чужим майном.

Для набуття права власності на таке майно володілець має звернутися у суд із заявою про визнання за ним права власності, що виникло внаслідок спливу набувальної давності. В разі винесення судового рішення, яким така заява задоволена, та набранням таким рішенням законної сили і є підставою для виникнення права власності на таке майно.

Так, згідно із ст. 344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Право власності (ч.ч.1,2 ст. 328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд приходить до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачем ОСОБА_3 права власності на вище вказане нерухоме майно.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 проживала у нижчевказаному домоволодінні та безпосередньо користується домоволодінням № 43 по вул. Богуна міста Ніжина з 1973 року, після смерті співвласника ОСОБА_25 і по теперішній час, отже позивач ОСОБА_3 на правах власника, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується житловим будинком, доглядає за ним та утримує. Претензій щодо її проживання в даному будинку ніхто не заявляв. Представник відповідача позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за ОСОБА_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташований по вулиці Богуна, № 43 ( колишній № 37) в місті Ніжині Чернігівської області за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 344 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташований по вулиці Богуна, № 43 ( колишній № 37) в місті Ніжині Чернігівської області за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя