Справа № 308/5451/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 вересня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі продажу від 03.12.2015 року, що відповідачі зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Згідно до п.10 зазначеного договору купівлі-продажу, ТзОВ «КАРАТ-2015» в особі директора ОСОБА_4 зобовязувався зняти з реєстрації осіб, зареєстрованих у квартирі до 20.12.2015 року. Але відповідачі добровільно не знялися з реєстрації, до сьогоднішнього дня залишаються проживати в квартирі, чим порушують права позивача щодо користування та розпорядження майном.

Відповідачі до суду не зявилися, заперечень проти позову не представили, були повідомлені належним чином, завчасно, через оголошення в пресі, а саме в газеті "Новини Закарпаття" від 13 вересня 2016 року № 103 (4568).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

З наданих доказів встановлено:

З договору купівлі продажу квартири від 03.12.2015 року вбачається , що позивач купив у Товариста з обмеженою відповідальністю «Карат-2015» квартиру АДРЕСА_2, договір посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 1186.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 48952477) власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1.

З довідки комунального підприємства «Житловий ремонтно-експлуатаційний район №4» №2399 від 12.05.2016 року вбачається, що відповідачі дійсно зареєстровані та проживають за адресою: Ужгород, вул. Лермонтова, 5а/51.

Доказів на спростування даних фактів відповідачі не представили, так само не представили доказів на підтвердження підстав для проживання в даній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до абз. 2 п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Крім того, згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми цивільного законодавства суд вважає, що відповідач проживає у житловому будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, без законних підстав, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а тому позовні вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 155, 158 ЖК України ст.ст. 316, 319, 321, 383, 391, ЦК, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 62, 64, 208, 209, 212-215, 224-226, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6