АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4576/16 Справа № 186/574/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демиденко С. М. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Глущенко Н.Г., Кочкової Н.О.

при секретарі Григор'євій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, визнання права власності у порядку спадкування за законом,-

встановила:

ОСОБА_5 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною завою до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, визнання права власності у порядку спадкування за законом.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач зазначила, що з 1992 року громадянка ОСОБА_5 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6, без реєстрації шлюбу.За час зазначеного цивільного шлюбу було нажито спільне майно, титульним власником якого був оформлений чоловік позивачки, а саме: квартира, дача та депозитний рахунок у банку.Вважає, що все майно, придбане позивачкою та ОСОБА_6 у період з 1992 року до його смерті, є об'єктом їх спільної сумісної власності.ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер, не залишивши заповіту.19 березня 2015 року, тобто до спливу шестимісячного строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, вона звернулась до нотаріуса у м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 і дізналась, що спадкова справа вже була відкрита у Першій Павлоградській державній нотаріальній конторі за заявою доньки померлого ОСОБА_4. При цьому відповідачка зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею майна померлого і не повідомила нотаріуса про те. що спадкове майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.Просить суд встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_5 та ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати право власності ОСОБА_5 на її частку у спільному майні подружжя, а саме на наступне майно:1/2 депозиту, розміщеному у ПАТ «КБ Приватбанк» (Договір № НОМЕР_2 та Договір НОМЕР_3, визнати право власності ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6, на наступне майно: 1/4 депозиту, розміщеному у ПАТ «КБ Приватбанк» (Договір НОМЕР_2 та Договір НОМЕР_3).

Ухвалою Першотравенського міського суду від 12 квітня 2016 року позовні вимоги позивачки за заявою її представника, яку вона підтримала, в частині встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах з 1992 року, визнання права власності на квартиру та земельні ділянки залишені без розгляду.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.Визнано право власності ОСОБА_5 на 1/2 частку грошових внесків з усіма нарахованими відсотками, розміщених на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк "ПриватБанк" за Депозитним договором НОМЕР_3 депозитний рахунок НОМЕР_4 та Депозитним договором № НОМЕР_2 депозитний рахунок НОМЕР_5. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що згідно акту №86 від 20 лютого 2015 року, виданого ПП «Комунальщик-3», встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6 проживали разом в квартирі АДРЕСА_1, до дня смерті останнього /а.с.7/, також даний факт підтверджується показаннями свідків. Заперечення представника позивача стосовно того, що з цього акту не можливо встановити, з якого саме часу вони мешкали за цією адресою разом, спростовуються показами свідка ОСОБА_7, яка мешкає в сусідній квартирі НОМЕР_6, яка приймала участь в складанні зазначеного акту.

Відповідно до виписки з фінансово-особового рахунку №107 від 18 травня 2015 року, виданої ПП «Комунальщик-3» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, був зареєстрований по АДРЕСА_2, з 03 червня 2002 року /а.с.61/.

Згідно акту №188 від 21 березня 2016 року, виданого ПП «Комунальщик-3», ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 03 червня 2002 року зареєстрований але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.186/.

В зазначеній квартирі без реєстрації згідно акту №204 від 01 квітня 2016 року виданого ПП «Комунальщик-3», фактично мешкає донька померлого - позивачка ОСОБА_4 /а.с.192/.

В зареєстрованому шлюбі між собою, або з іншими особами позивачка та померлий ОСОБА_6, не перебували.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що оглянутими в судовому засіданні фото та відеоматеріалами /а.с.159-161,187/, на яких зображено позивачку разом з померлим ОСОБА_6, в сукупності з показами свідків та наданими документами підтверджується факт проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно довідок №1369-1379 виданих 11 березня 2016 року пенсійним фондом України УПФУ м. Першотравенськ Дніпропетровської області ОСОБА_6, вбачається, що він отримав пенсію з січня 2004 року по вересень 2014 року в розмірі 261892,70 гривні /а.с.71-73,172-178/.

Відповідно до довідки №2051, виданої 17 червня 2015 року пенсійним фондом України УПФУ м.Першотравенськ Дніпропетровської області ОСОБА_5, вбачається, що вона отримала пенсію з січня 2004 року по вересень 2014 року в розмірі 96218,83 гривень /а.с.66-70/.

Згідно договору про депозитний вклад «Стандарт» з виплатою процентів НОМЕР_2 від 25 листопада 2005 року ОСОБА_6 уклав договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», депозит відкрив з заповідальним розпорядженням, що у випадку смерті клієнта, вкладом та нарахованими процентами розпоряджатись донька ОСОБА_4 100% /а.с.131/.

Відповідно до договору про депозитний вклад «Стандарт» з виплатою процентів НОМЕР_3 від 22 січня 2007 року ОСОБА_6 уклав договір з ПАТ КБ «ПриватБанк», депозит відкрив з заповідальним розпорядженням, що у випадку смерті клієнта, вкладом та нарахованими процентами розпоряджатись донька ОСОБА_4 100% /а.с.130/.

Згідно листа Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» №20.1.0.0/7-20160129/2788 від 05 лютого 2016 року на ім'я ОСОБА_6 відкриті депозитні договори НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з залишком на 04 лютого 2016 року складає 1791,37 доларів США та 2084,54 доларів США відповідно /а.с.144/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт того, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Першотравенську, Дніпропетровської області /а.с.6/.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що померлий ОСОБА_6, під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом з позивачкою, набули право власності на вказані грошові внески з усіма нарахованими відсотками за рахунок коштів, які є об'єктом права спільної сумісної власності.

А тому задовольнив позовні вимоги в частині визнання право власності позивачки на 1/2 частку коштів на депозитних рахунках НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_6

Крім того суд прийшов до висновку про відмову у позові в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6, на 1/4 частку депозиту, розміщеному у ПАТ «КБ Приватбанк» (Договір НОМЕР_2 та Договір НОМЕР_3), оскільки відносно цих грошових внесків спадкування за законом не здійснюється, враховуючи наявність заповідального розпорядження /а.с.130-131/.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права та просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями учасників процесу.

Враховуючи встановленні обставини, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 60, 61, 74 СК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що депозитний договір НОМЕР_2 та НОМЕР_3 укладені відповідно 25.11.2005 року і 22.01.2007 року, тобто до весілля онуки позивача, не можуть бути підставою для скасування рішення суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Судом першої інстанції встановлено факт проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу позивачки та ОСОБА_6 в період з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4, та майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку про визнання за позивачем ? частини зазначених грошових внесків з усіма нарахованими відсотками, розміщених на ім'я ОСОБА_6 у ПАТ КБ "ПриватБанк" за Депозитними договорами НОМЕР_3 та № НОМЕР_2.

Посилання апелянта на те, що судом не встановлено джерело набуття коштів на депозитних рахунках на ім'я ОСОБА_6, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у позові, оскільки судом встановлені джерела набуття спірних коштів, яким є отримані позивачем та ОСОБА_6 в період спільного проживання однією сім'єю, пенсій /а.с. 66-70/.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте, належні та допустимі докази, які б спростовували висновки суду щодо набуття спірних коштів позивачем і ОСОБА_6 в період спільного проживання однією сім'єю, та підтверджували те, що зазначені кошти не є спільними коштами позивача і ОСОБА_6

Посилання апелянта на те, що доказом не проживання однією сім'єю позивача і ОСОБА_6 є ті обставини, що депозитні рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_6 і відносно коштів зроблено заповідальне розпорядженням на ім'я відповідача, не є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові, оскільки зробити заповідальне розпорядженням є правом особи і, в даному випадку, не може бути доказом непроживання однією сім'єю позивача і ОСОБА_6

Допущені судом порушення норм процесуального права, про які зазначено в апеляційній скарзі, на законність рішення суду не вплинули.

Інші доводи апеляційної скарги, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення норм права, що протирічить діючому законодавству.

Суд першої інстанції розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Керуючись, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

СУДДІ: