_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4601/16
УХВАЛА

07.09.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

31.08.2016 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за розписками від 21.07.2013 року, від 23.08.2013 року, від 30.12.2013 року, від 30.07.2014 року у розмірі 56000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1427366 гривень 42 копійки.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.09.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк терміном у пять днів з дня отримання вказаної копії ухвали судді для виправлення недоліків поданої заяви.

07.09.2016 року позивач надав до суду заяву на виконання ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 01.09.2016 року, виправив недоліки поданої заяви та надав змінену позову заяву до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, в якій позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за розписками від 21.07.2013 року, від 23.08.2013 року, від 30.12.2013 року, від 30.07.2014 року у розмірі 56000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1427366 гривень 42 копійки; стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за розпискою від 03.02.2014 року у розмірі 10000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 254886 гривень 86 копійок.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.09.2016 року відкрито провадження у цивільній справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено попереднє судове засідання.

Також до позовної заяви, представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на ? частку житлового будинку №16, по провулку Івана Франка, в місті Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_3;

- накладення арешту на ? частку житлового будинку №16, по провулку Івана Франка, в місті Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_4.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представник позивача в заяві посилається на те, що ОСОБА_3 отримала від позивача за розписками від 21.07.2013 року, від 23.08.2013 року, від 30.12.2013 року, від 30.07.2014 року у борг 56000 доларів США, що еквівалентно 1427366 гривень 42 копійки за курсом НБУ на день подання позову. Проте, умов договору відповідач не виконала, борг в обумовлений договором строк позивачу не повернула. 03 лютого 2014 року ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 у борг 10000 доларів США, що еквівалентно 254886 гривень 86 копійок за курсом НБУ, які ОСОБА_4 зобов'язалася повернути позивачу на протязі п'яти місяців, однак умови договору відповідач не виконала, борг в обумовлений договором строк позивачу не повернула. Відповідно до довідки №67157939 від 02.09.2016 року єдиним майном ОСОБА_3 є 1/4 частини житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Івана Франка, буд. 16, а єдиним майном ОСОБА_4 є 1/4 частини житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Івана Франка, буд. 16. Таким чином представник позивача стверджує, що відповідачі можуть розпорядитися майном до вирішення справи в суді та з метою гарантування реальної можливості захисту прав позивача, є необхідним вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частини житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Івана Франка, буд. 16, яка належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування №1-783 від 28.02.2007 року, та накладення арешту на 1/4 частини житлового будинку за адресою: м. Одеса, провулок Івана Франка, буд. 16, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №5254 від 19.11.2007 року, в цілях забезпечення позову про стягнення боргу за договором позики.

Частиною 1 ст.153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3 заявлені в сумі 56000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1427366 гривень 42 копійки; до відповідача ОСОБА_4 в сумі 10000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 254886 гривень 86 копійок.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить кожному на праві власності по ? частці житлового будинку №16, по провулку Івана Франка, в місті Одесі.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також керується прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме, в рішенні Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 р., яким встановлено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, наданих до суду документів, суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно повернення грошових коштів за договорами розписки, вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3 заявлені в сумі 56000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1427366 гривень 42 копійки; до відповідача ОСОБА_4 в сумі 10000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 254886 гривень 86 копійок; відповідачам по справі на праві власності належить кожному по ? частці житлового будинку №16, по провулку Івана Франка, в місті Одесі, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у звязку з чим суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає задоволенню, та є необхідність у забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на ? частку житлового будинку №16, по провулку Івана Франка, в місті Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1).

Накласти арешт на ? частку житлового будинку №16, по провулку Івана Франка, в місті Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2).

Копію ухвали направити для виконання до: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.