Справа № 182/1812/15-ц
Провадження № 2/0182/826/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.02.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, суд

встановив:

Спочатку позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") про стягнення боргу за договором депозиту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 січня 2015 року між нею та відповідачем ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений договір-заява № 305835/4951/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" на 1 місяць в іноземній валюті, згідно умов якого вкладник вносить грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.9.051930.012 у сумі 24 000 доларів США, на строк з 22 січня 2015 року по 22 лютого 2015 року, а Банк в свою чергу протягом вказаного строку нараховує та виплачує вкладникові проценти за ставкою 10,00 % річних.

26 лютого 2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення їй суми вкладу в розмірі 24 000 доларів США, однак жодної відповіді на свою заяву не отримала.

Пізніше Банком було повернуто їй відсотки за користування вкладом, а також частина депозиту в сумі 4 130 доларів США.

Тому, 13 березня 2015 року позивач повторно звернулася до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з вимогою щодо повернення їй залишку вкладу в сумі 19 870 доларів США.

Згодом, 19 жовтня 2015 року позивач уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з відповідача на свою користь три проценти пені від простроченої суми, яка складає 135 910,80 доларів США, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 298,05 доларів США, посилаючись на те, що своїми діями відповідач порушив зобов'язання за договором та прострочив його виконання.

Враховуючи наведені обставини, позивач просила суд задовольнити її позовні вимоги.

В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.64).

Представник відповідача в судове засідання не з'явися, в своїй заяві проти позову заперечив та зазначив, що згідно Постанови НБУ № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01 грудня 2014 року, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах 15 000,00 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Тобто, на момент закінчення терміну дії спірного договору строкового вкладу від 22 лютого 2015 року діяла зазначена постанова.

До того ж, Постановою НБУ № 354 від 03 червня 2015 року встановлені аналогічні обмеження щодо розміру грошових коштів у в іноземній валюті, які можуть бути видані з поточних або депозитних рахунків клієнтів.

Також, представник відповідача просив суд взяти до уваги той факт, що Постановою Правління Національного Банку України № 612 від 17 вересня 2015 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим 17 вересня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 171 про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Таким чином, зобов'язання Банку, які виникли перед його вкладниками регулюються відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно приписів якого, під час тимчасової адміністрації не здійснюється зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку.

Враховуючи наведені обставини представник відповідача просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, 22 січня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений договір-заява № 305835/4951/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" на 1 місяць в іноземній валюті, згідно умов якого вкладник вносить грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.9.051930.012 у сумі 24 000 доларів США, на строк з 22 січня 2015 року по 22 лютого 2015 року.

Згідно п. 2 даного Договору за час користування коштами вкладу, протягом строку визначеного п. 1 цього Договору, тобто з 22 січня 2015 року по 22 лютого 2015 року Банк нараховує та виплачує вкладникові проценти за ставкою 10,00 % річних (а.с.4).

26 лютого 2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про повернення їй суми вкладу в розмірі 24 000 доларів США, однак жодної відповіді на свою заяву не отримала (а.с.14).

Згодом Банком було повернуто їй відсотки за користування вкладом, а також частина депозиту в сумі 4 130 доларів США.

Тому, 13 березня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернулася до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з вимогою щодо повернення їй залишку вкладу в сумі 19 870 доларів США (а.с. 15).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Пунктом 5.2 Основних умов, які є невід'ємною частиною договору-заяви № 305835/4951/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" передбачено, що після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити. Зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою (а.с.7).

Пунктом 7.4 зазначених Основних умов встановлено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим Договором, у випадку виникнення обставин непереборної сили, до яких відноситься зокрема вступ у дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру Національного банку України, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим договором (а.с.9).

Частиною 1 статті 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ст.56 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Отже, з аналізу вказаних матеріально-правових норм та умов договору депозиту можна дійти висновку, що Банк на вимогу Вкладника повинен повернути суму депозитного вкладу за умови відсутності форс-мажорних обставин, до яких в тому числі і віднесено нормативно-правові акти Національного банку України, що обмежують права сторін.

Як вбачається з Постанови Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" (яка діяла на момент закінчення терміну дії депозитного договору), банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150 000 гривень на добу на одного клієнта. Уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Таким чином ОСОБА_1 звернулася до банку з заявою про повернення коштів з депозитного рахунку 26 лютого 2015 року, в той час як Постанова Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року №758 набула чинності 03 березня 2014 року, тобто на час звернення існувала обставина незалежна від волі банку, визначена в умовах договорів як форс-мажорна.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Постановою Правління Національного Банку України № 612 від 17 вересня 2015 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було віднесено до категорії неплатоспроможних.

17 вересня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 171 про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації (а.с.41).

Отже, з цього часу відповідач здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу, банківського рахунку.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

За змістом ч. ч. 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами. Обмеження, встановлені п.1 частини пятої цієї статті, не поширюються на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що кошти одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості : 4- вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 7 -інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

За таких обставин, суд приходить висновку що, з урахуванням приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач, як вкладник (кредитор), може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків, сплати неустойки, стягнення коштів, сплачених в якості комісії, виключно в межах процедури ліквідації банку.

Отже суд приходить висновку відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Враховуючи те, що в позові ОСОБА_1 відмовлено повністю, а також те, що позивач у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) був звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10,11,15,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ч.1 ст.26, п.1 ч.5 ст.36, п.1 ч.6 ст.36, ч.ч.2,5 ст.45 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3