Справа № 500/4437/16-ц
Провадження № 2/500/2596/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 05.09.2016 року уточнила та просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_6 з вересня 2009 року по день смерті спадкодавця, тобто до 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею, як спадкоємцем за законом четвертої черги, право власності на 1/2 частину квартири № 10, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 25, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_6 був чоловіком ОСОБА_7, яка в свою чергу є матірю ОСОБА_1, тобто спадкодавець ОСОБА_6 був вітчимом позивача ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_7 - ОСОБА_6 деякий час мешкав один, згодом стан його здоровя погіршився, він потребував стороннього догляду. З вересня 2009 року ОСОБА_1 перейшла мешкати до квартири АДРЕСА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_6, оскільки останній хворів, вона здійснювала за ним догляд, забезпечувала його продуктами харчування, сплачувала всі комунальні послуги. ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2. При звернені позивача до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 було відмовлено, у звязку із тим, що не надано доказів на підтвердження факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради Одеської області позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що є сумніви у спільному проживанні ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_6 з вересня 2009 року по день смерті спадкодавця.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності № 635 від 23.12.1992 року, виданого ОСОБА_5 міжміським бюро технічної інвентаризації.

Також 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування частини квартири від 18.04.2000 року належить ОСОБА_1

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 431699 від 27.11.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_5 міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 помер у 2015 році.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43481353 від 05.04.2016 року, наданою приватним нотаріусом ОСОБА_8

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті ОСОБА_6, немає.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Досліджуючи показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_4, судом було встановлено, що ОСОБА_1 з 2009 року почала мешкати разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, вони вели спільне господарство, позивачка прибирала, готувала, вони були повязані взаємними правами та обовязками, тобто відносини які склались між ними є сімейними, як між вітчимом та падчеркою, ОСОБА_6 отримував пенсію в Російській Федерації і тому кілька разів на рік виїздив туди, отже ОСОБА_1 має право на спадкування за законом як спадкоємиця четвертої черги після смерті ОСОБА_6, померлого у 2015 році, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає, що підтверджено копією спадкової справи № 19/2016, заведеною після смерті 2015 року ОСОБА_6, наданою приватним нотаріусом ОСОБА_8, згідно якої після померлого 2015 року ОСОБА_6 надійшла заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса ОСОБА_5 міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 від 13.07.2016 року за № 202/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що не надано доказів на підтвердження факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Проаналізувавши докази, що є в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов до висновку, що стосунки, які склались між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були сімейними, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, отже ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_6, померлого 2015 року, тому підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_6 з вересня 2009 року по день смерті спадкодавця, тобто 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири № 10, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 25.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1264, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_6 з вересня 2009 року по день смерті спадкодавця, тобто до 2015 року за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 2015 року, право власності на 1/2 частину квартири № 10, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 25.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10