Справа № 296/2044/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" про захист прав споживача, визнання недійсним договору та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними договори № 05196/15 та № 05196 від 18.11.2015 про участь у програмі адміністрування придбання товарів, що укладені між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт»; стягнути з відповідача на його користь 3 960 грн., сплачених ним за договором № 05196 від 18.11.2015.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 18.11.2015 між ним та ТОВ «ЕкономКомфорт» було укладено договір № 05196/15 про надання послуг по здійсненню певних юридичних дій, спрямованих на отримання ним позики, розмір якої визначений в додатку № 1 до договору.

Цього дня, між позивачем і відповідачем було укладено договір № 05196 про участь у програмі адміністрування придбання товарів, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі, на укладення якого відповідно до п.1.5 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах затверджених Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 № 1676, відповідач повинен був мати ліцензію, якої у останнього на день укладення угоди і на даний час немає.

Відповідно до умов договору позивач сплатив відповідачу 3 960 гривень.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Дослідивши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 18.11.2015 між позивачем та ТОВ «ЕкономКомфорт» укладено договір № 05196. Відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання за плату забезпечити позивачу дбайливе оформлення договору про участь у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі ОСОБА_1 у програмі (а. с. 8).

Відповідно до п.2.1 цього договору сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг становить 3 960 грн.

Того ж дня між сторонами було укладено договір № № 05196/15, за змістом якого відповідач за згодою позивача зобов'язався вчинити за плату та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на надання коштів у позику, визначеного в додатку № 1 до цього договору, а саме, надати 40 000 грн. (а. с. 7), які позивач повинен повернути відповідачу шляхом здійснення 90 платежів у сумі по 444,44 грн. (а. с. 7).

Зі змісту вказаних договорів встановлено, що програма ТОВ «Економ Комфорт» формується виключно на коштах його учасників, без залучення коштів товариства. Оплата товарів здійснюється за кошти, внесені учасниками; учасник, який отримав товар, в подальшому сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам. Учасник сплачує адміністратору не за одержання коштів чи послуги, а фактично за можливість їх одержання за рахунок залучення інших споживачів та їх коштів.

Позивач на виконання умов вищевказаних договорів сплатив відповідачу 3 960 гривень, що підтвердилось банківською квитанцією (а. с. 6).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається

Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», 5) фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, -і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Із умов договорів, укладених 18.11.2015 між ОСОБА_1 і ТОВ «ЕкономКомфорт" № 05196 і № 05196/15, учасник- позивач сплачує "чисті внески", не як прибуток для відповідача, а за рахунок своїх "чистих внесків" накопичує обумовлену договором суму, яка надається учаснику в позику, в даному випадку 40 000 грн., яка накопичена щомісячними одноразовими внесками в кількості 90 разів по 444 грн.44 коп.

Проведена позивачем оплата коштів в сумі 3 960 грн. - є платою за надані відповідачем послуги відповідно до договору № 05196 від 18.11.2015, який укладений між сторонами, що відповідає вимогам ст.203 та ст.626 ЦК України.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що послуга ТОВ «ЕкономКомфорт" надана позивачу, не може вважатися фінансовою у розумінні п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», оскільки відсутня її ознака, як отримання прибутку від залучення грошових коштів від третіх осіб.

Крім того, відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього Закону, забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальна схема» не надано, однак визначено ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутня омана відповідачем ТОВ «ЕкономКомфорт" позивача ОСОБА_1 щодо укладення 18.11.2015 договорів з позивачем № 05196 і № 05196/15, тому немає підстав визнавати ці договори недійсними та задовольняти позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 коштів в сумі 3 960 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.203, 626 ЦК України Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю "Економкомфорт" про визнання недійсними договорів від 18.11.2015 за № 05196 і № 05196/15 про участь у програмі адміністрування придбання товарів, укладений між ним - та Товариством з обмеженою відповідальністю "Економкомфорт", та про стягнення на його користь 3 960 грн., сплачених за договором № 05196.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Сингаївський