АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Конвалія-нерухомість», поданою через представника ОСОБА_1, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Конвалія-нерухомість», Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Поділ-Інвест Реконструкція» про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

у січні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ПП «Конвалія-нерухомість», Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу Київської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень просили зобов'язати забудовника - інвестора ПП «Конвалія-нерухомість» укласти з ними договір про відселення з наданням трьом їхнім сім'ям окремих благоустроєних квартир у межах кварталу (мікрорайону) комплексної реконструкції; зобов'язати Подільську районну у м. Києві державну адміністрацію та Київську міську держану адміністрацію забезпечити за рахунок інвестора відселення їхніх сімей в окремі квартири.

Справа № 758/1130/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/9982/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сербіна Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обгрунтування позову зазначали, що вони проживають у квартирі АДРЕСА_1. Рішенням районного виконавчого комітету Подільської ради народних депутатів м. Києва від 26.10.1987 року № 719 та іншими розпорядженнями органів влади, прийнятими пізніше, зазначена квартира, як і весь будинок, визнані непридатними для проживання у зв'язку із незадовільним технічним станом; будинок визнано аварійним та включено до переліку житлових будинків, які підлягають реконструкції шляхом залучення інвесторів, а мешканці будинку підлягають відселенню. 15.10.2010 року між КП «Поділ-Інвест Реконструкція» та приватним інвестором - ПП «Конвалія-нерухомість» на виконання рішень Подільської районної у м. Києві ради від 12.07.2007 року № 201 «Про затвердження переліку будинків, що належать до комунальної власності територіальної громади Подільського району, які знаходяться в незадовільному технічному, непридатному для проживання, аварійному стані та підлягають реконструкції» та від 12.03.2009 року № 551 «Про внесення змін та доповнень до рішень Подільської районної у м. Києві ради від 12.07.2007 року № 201, від 12.07.2007 року № 227 та від 29.05.2008 року № 364» було укладено інвестиційний договір № 16 на реконструкцію та будівництво об'єкту за адресою: вул. Хорива, 2 літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 у Подільському районі м. Києва. ПП «Конвалія-нерухомість» не виконало умови інвестиційного договору та у порушення положень ст. 11 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» не здійснило їх відселення - в інше житло, хоча відселило інших мешканців будинку.

Ухвалою суду від 19.06.2015 року, занесенною до журналу судового засідання, до участі у справі в якості співвідповідача залучено Київську міську державну адміністрацію (виконавчий орган Київської міської ради).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.11.2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ПП «Конвалія-нерухомість» укласти з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 договір про відселення в межах кварталу (мікрорайону) комплексної реконструкції в інше благоустроєне жиле приміщення на умовах за домовленістю сторін. Зобов'язано ПП «Конвалія-нерухомість» забезпечити повне 100 % фінансування придбання житла, погодженого сторонами в договорі про відселення, мешканцям квартири № 14 у будинку № 2 літ. «А» по вул. Хорива у м. Києві для відселення. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПП «Конвалія-нерухомість» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд неправильно встановив, що ними пропущено момент виконання зобов`язань, оскільки момент виконання даного зобов`язання ще не настав. Суд не взяв до уваги, що суб'єктом, який зобов'язаний надати позивачам інше благоустроєне жиле приміщення є органи місцевого самоврядування та не врахував, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.11.2015 року зобов`язано надати позивачам жиле приміщення. Суд не звернув уваги на те, що позивачі не є власниками квартири, а тому всі спірні питання вирішуються з власником житла, яким є орган місцевого самоврядування. Крім того, суд не врахував положення ст. 627 ЦК України щодо свободи договору та що від позивачів не надходило пропозицій щодо укладення договору та між сторонами не досягалось згоди щодо істотних умов договору.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.03.2016 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.11.2015 року в частині задоволення позовних вимог до ПП «Конвалія- нерухомість» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 09.03.2016 року в частині позовних вимог до ПП «Конвалія - нерухомість» скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник ПП «Конвалія-нерухомість» ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Також підтримав апеляційну скаргу представник Подільської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_7 та пояснив питання надання житла родині ОСОБА_4 було предметом розгляду житлової комісії, проте від запропонованих варіантів останні відмовилися. Оскільки квартира, у якій проживає родина ОСОБА_4 не належить їм на праві власності питання надання останнім житла вирішується Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією.

ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою ф. № 3 від 26.12.2014 року № 2871 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку з червня 2012 року у складі сім`ї з 6 осіб, включаючи всіх зареєстрованих у спірній квартирі.

Рішенням районного виконавчого комітету Подільської ради народних депутатів м. Києва від 26.10.1987 року № 719 та іншими розпорядженнями органів влади, прийнятими пізніше, зазначена квартира, як і весь будинок, визнані непридатними для проживання у зв'язку із незадовільним технічним станом; будинок визнано аварійним та включено до переліку житлових будинків, які підлягають реконструкції шляхом залучення інвесторів, а мешканці будинку підлягають відселенню.

15.10.2010 року між КП «Поділ-Інвест Реконструкція» та приватним інвестором - ПП «Конвалія-нерухомість» на виконання рішень Подільської районної у м. Києві ради від 12.07.2007 року № 201 «Про затвердження переліку будинків, що належать до комунальної власності територіальної громади Подільського району, які знаходяться в незадовільному технічному», від 03.2009 року № 551 «Про внесення змін та доповнень до рішень Подільської районної у м. Києві ради від 12.07.2007 року № 201, від 12.07.2007 року № 227 та від 29.05.2008 року № 364 було укладено інвестиційний договір № 16 на реконструкцію та будівництво об'єкту за адресою: вул. Хорива, 2 літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3 у Подільському районі м. Києва.

Пунктом 3.5 інвестиційного договору встановлено, що сторони цього договору визначають, що порядок виконання забудовником-інвестором зобов`язань, визначених цим договором проводиться відповідно до ст. 12 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду».

Пунктом 5.1 цього договору визначено механізм переселення власників, наймачів та інших осіб із жилих та нежилих приміщень будинків у зв'язку з необхідністю його реконструкції.

Відповідно до п. 5.1.1 цього договору оформлення зобов`язань сторін при звільненні приміщень в жилих і нежилих будинках здійснюється в установленому порядку шляхом укладання письмового договору між особою, що є власником, наймачем або орендарем приміщення, що звільняється, і інвестором, який проводить відселення.

Задовольняючи позовні вимоги до ПП «Конвалія - нерухомість», суд першої інстанції виходив з того, що останній не виконав умов інвестиційного договору та Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» щодо укладення письмового договору про відселення з мешканцями квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 12 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» реалізація інвестиційних проектів комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду здійснюється за умови попереднього і повного відшкодування вартості власникам жилих приміщень втрат шляхом надання за їх згодою іншого житла або грошової компенсації. Відселення власників (наймачів) жилих (нежилих) приміщень будинків, що реконструюються, здійснюється за умови згоди цих власників (наймачів) відповідно до договорів, які інвестор-забудовник укладає з кожним власником (наймачем) цих приміщень.

Відповідно до частин 8, 10 цієї статті відселення наймачів жилих (нежилих) приміщень здійснюється за умови попереднього надання їм інших рівноцінних за площею та кількістю кімнат жилих (нежилих) приміщень у межах кварталу (мікрорайону) комплексної реконструкції населеного пункту в порядку, встановленому законодавством. Власнику (наймачу) жилого приміщення, який перебуває на день набрання чинності цим Законом на квартирному обліку, надається нове житло з урахуванням норми жилої площі, встановленої законом.

У разі надання такого житла: власник (наймач) жилого приміщення та громадяни, зареєстровані за цим місцем проживання, знімаються з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; інвестор-забудовник звільняється від сплати частини пайової участі у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту на суму вартості збільшеної загальної площі наданого житла.

З довідки ф. 3 вбачається, що наймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, разом з яким проживають члени його сім`ї: син ОСОБА_3, троє неповнолітніх онуків та ОСОБА_2 (зазначена у довідці як інший родич). За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_3 Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 15,7 кв.м. у двокімнатній квартирі (а.с. 24 т.1).

З 13.06.2012 року ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку (загальна черга) у складі сім`ї з 6 осіб (а.с. 25 т.1). Тобто позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на квартирному обліку як члени сім`ї ОСОБА_2, а не кожний окремо.

Задовольняючи позов суд не звернув уваги на те, що позовні вимоги заявлено трьома позивачами та такі вимоги стосуються укладення трьох договорів на відселення з кожним із позивачів окремо з фінансуванням трьох окремих квартир, до того ж з параметрами та розміром житлової площі, вказаної позивачами в позові.

Суд першої інстанції пославшись на п. 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, п. 3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради та президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 року № 582 не звернув уваги на те, що зазначеними актами не передбачено обов`язку забезпечення однієї особи декількома квартирами, навіть якщо до складу сім`ї, з якою вона перебуває на черзі на поліпшення житлових умов входять особи, що утворили свої сім`ї.

Відсутні такі положення і у Законі України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду».

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони не заперечували, що у будинку, який підлягає реконструкції відселені всі мешканці, окрім родини позивачів.

З матеріалів справи вбачається, що родині позивачів ПП «Конвалія -нерухомість» 12.08.2014 року, 29.09.2014 року, 16.10.2014 року надано біля 10 пропозицій щодо надання квартир для відселення із зазначенням технічних характеристик квартир та їх місцезнаходження та запропоновано надати відповідь (а.с. 51- 66 т.1).

Позивачі з наданими пропозиціями не погодилися.

Заперечення ОСОБА_2 про те, що такі пропозиції не надходили спростовуються матеріалами справи та поясненнями сторін, у тому числі і самої ОСОБА_2.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що ПП «Конвалія -нерухомість» відмовилося від укладення договору.

Відтак задовольняючи позов та зобов'язуючи ПП «Конвалія-нерухомість» укласти з позивачами договір про відселення на умовах за домовленістю сторін суд першої інстанції не звернув уваги на те, що такої домовленості сторони не досягли, а укладення договору можливе лише на умовах, погоджених сторонами (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Оскільки укладення такого договору передбачає надання конкретного житлового приміщення такий договір не є ні типовим, ні публічним договором, ні договором приєднання.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

За відсутності тотожності предмета спору та наявності різних фактичних обставин колегія суддів вважає неможливим застосування до спірних правовідносин правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 року № 6-110 цс 12, оскільки зазначені правові позиції стосуються укладення типового договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України та які набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У даному ж спорі такий типовий договір, форма і зміст, якого затверджені на законодавчому рівні відсутній. Виходячи із свободи договору суд не вправі ні змусити позивачів погодитися на умови, запропоновані відповідачем, ні змусити відповідача укласти договір на умовах, запропонованим позивачем, якщо сторони не досягли домовленості між собою.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів звертає увагу на висновки суду касаційної інстанції про те, що апеляційний суд не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про повне фінансування придбання нового житла, які відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов`язковими при новому розгляді справи, проте позовні вимоги про зобов`язання ПП «Конвалія - нерухомість» забезпечити повне 100 % фінансування придбання житла для відселення позивачів є похідними від вимог про укладення договору про відселення з наданням такого житла. Оскільки колегією суддів скасовується рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання укладення договору, відтак підлягає скасуванню і рішення в частині задоволення позову про зобов`язання ПП «Конвалія - нерухомість» забезпечити повне 100 % фінансування придбання житла, погодженого сторонами в договорі про відселення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачі не є власниками квартири АДРЕСА_1, а відтак питання фінансування житла за наявності узгодженої пропозиції щодо відселення з наймачем жилого приміщення та укладення з останнім відповідного договору не стосується прав та інтересів безпосередньо позивачів.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в частині задоволення позову до ПП «Конвалія-нерухомість» підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Конвалія-нерухомість» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Конвалія-нерухомість», Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу Київської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Поділ-Інвест Реконструкція» про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді