Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 408/1241/16-ц
Провадження № 22ц/782/661/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Романченка В.О., Яреська А.В.,

за участю секретаря Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 27 липня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, редакції газети «Вісті Біловодщини» та Біловодської районної ради про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року було задоволено її апеляційну скаргу та скасовано рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01.04.2016 року у цивільній справі за її позовом до редакції газети «Вісті Біловодщини», ОСОБА_3 про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди, зобов'язано ОСОБА_3 та редакцію газети «Вісті Біловодщини» не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію, надруковану у статті «Перевертыши» від 25.01.2014 року та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Як зазначала позивач, відповідачі у встановленому законом порядку рішення суду не виконують, чим завдають позивачеві додаткову моральну шкоду. Упродовж 3-х років після опублікування у газеті наклепної статті позивач та члени її родини несуть на собі тягар брехні. Позивач вважає, що невиконання рішення суду щодо публікації спростування та сплати завданої моральної шкоди та необхідність доказування невинуватості позивача перед жителями Біловодського району, принижує її честь, гідність та ділову репутацію, її психічний стан та стан здоров'я погіршується, бездіяльність відповідачів завдає їй додаткову моральну шкоду, на відшкодування якої вона має право. Просила стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000 грн.

У травні 2016 року позивач ОСОБА_2 уточнила та доповнила свої позовні вимоги та посилаючись на те, що 12.03.2016 року у газеті під № 10 опубліковано «Спростування» статті, але це спростування не відповідає вимогам рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року, оскільки шрифт тексту «Спростування» не відповідає шрифту статті «Перевертыши», також під «Спростуванням» не зазначено, хто є автором цього «Спростування». Крім того відповідачами не відшкодовано стягнуту рішенням суду на її користь завдану моральну шкоду. Також позивач посилалася на те, що 10.03.2016 року у відношенні відповідачів відкрито досудове розслідування з внесенням інформації до ЄРДР. Умисним невиконанням рішення суду відповідачі продовжують завдавати позивачеві моральну шкоду, що приводить до погіршення стану здоров'я ОСОБА_2, а саме до оперативного лікування, що пов'язано з фізичним, психоемоційним перевантаженням та переохолодженням. Просила суд зобов'язати відповідачів виконати вимоги Апеляційного суду у повному обсязі та стягнути з відповідачів на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 27.07.2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, редакції газети «Вісті Біловодщини» та Біловодської районної ради про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення як необґрунтований.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачем ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на те, що відповідачі ігнорують рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року, чим повторно наносять ОСОБА_2 моральну шкоду та шкоду її ділової репутації. Після чисельних поїздок до суду у м.Сєвєродонецьк, куди відповідачі неодноразово не з'являлись, позивач отримала переохолодження, що стало причиною того, що остання з 15.02.2016 року знаходилась на лікування у хірургічному відділенні з приводу ампутації пальця і до теперішнього часу стан здоров'я позивача не відновився. Вважає, що вона мала право саме у судовому порядку зобов'язати відповідачів виконати належним чином рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року, злісним невиконанням якого відповідачі продовжують завдавати ОСОБА_2 та членам її сім'ї моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000 грн. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт та відповідачі у справі, яких було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, заяв про відкладення розгляду справи до Апеляційного суду не надходило. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідачів виконати належним чином рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року, суд першої інстанції мотивував тим, що усі викладені позивачем у позові доводи стосуються питань виконання судового рішення, які вирішуються в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», вимога позивача про зобов'язання відповідачів виконати належним чином судове рішення суперечить нормам цього Закону, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 у цій частині є необґрунтованими.

Також, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди за невиконання та неналежне виконання відповідачами рішення суду, чим останні продовжують порочити честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 та завдає додаткову моральну шкоду, суд першої інстанції мотивував тим, що позивач ОСОБА_4 взагалі не надала належних доказів того, що невиконання відповідачами рішення суду порочить її честь, гідність та ділову репутацію, у зв'язку з чим завдають ОСОБА_4 та сім'ї останньої шкоду, що є підставою вважати позовні вимоги у зазначеній частині необґрунтованими.

Проаналізував наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, колегією суддів встановлено, що рішенням Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року скасовано рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01.04.2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до редакції газети «Вісті Біловодщини», ОСОБА_3, третя особа - Біловодська районна рада Луганської області про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію, честь та гідність ОСОБА_2 інформацію, викладену автором ОСОБА_3 депутатом районної ради, опубліковану в газеті «Вісті Біловодщини» за 25.01.2014 року №4 та міститься на другій шпальті у колонці «Трибуна депутата» у статті «Перевертыши». Зобов'язано ОСОБА_3 та редакцію газети «Вісті Біловодщини» не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом опублікування в газеті «Вісті Біловодщини» таким самим шрифтом на тому самому місті шпальти газети спростування під заголовком Спростування. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Як вбачається з витягу реєстру поштових відправлень, копія рішення суду на адресу редакції газети «Вісті Біловодщини» надійшла 03.03.2016 року, а.с.16.

12.03.2016 року в газеті «Вісті Біловодщини» за № 10 (10194) у колонці «Трибуна депутата» опубліковано «Спростування» статті «Перевертыши», а.с.12.

23.03.2016 року Біловодським районним судом Луганської області було видано Виконавчий лист №22ц/782/653/15 від 09.02.2016 року щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року, а.с.10.

08.04.2016 року Постановою державного виконавця ОДВС Біловодського районного управління юстиції Гончаровою О.Д. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №22ц/782/653/15, виданим 09.02.2016 року, заява про примусове виконання якого надійшла до виконавчої служби 06.04.2016 року, а.с.35.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 остання не заперечує того, що рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року знаходиться на виконанні ВДВС Біловодського районного управління юстиції. Як зазначає апелянт тільки після її звернення до районної юстиції відповідач ОСОБА_3 з травня 2016 року почав примусове відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди частками.

На підставі зазначеного колегією суддів встановлено, що рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року знаходиться на виконанні у ВДВС Біловодського районного управління юстиції, а тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що усі питання, пов'язанні з виконанням цього рішення вирішуються в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а тому вимога позивача про зобов'язання відповідачів виконати належним чином судове рішення задоволенню не підлягає.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 невиконанням та неналежним виконанням відповідачами рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016 року, що, за доводами позовної заяви та апеляційної скарги, завдає ОСОБА_2 додаткову моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування за зазначеними позовними вимогами ОСОБА_2 є факт подальшого приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_2 відповідачами після ухвалення рішення Апеляційного суду Луганської області, пов'язаного з невиконанням або неналежним виконанням цього рішення останніми, а також погіршення психічного стану та стану здоров'я позивача, що є наслідком бездіяльності відповідачів щодо виконання рішення, у тому числі й хірургічного лікування, та наявність причино - наслідкового зв'язку між діями відповідачів ( невиконання/неналежне виконання рішення суду) та погіршенням стану здоров'я ОСОБА_2, наявності завдання моральної шкоди та обґрунтування розміру відшкодування цієї шкоди.

Як вбачається з витягу історії хвороби №644 ОСОБА_2 з 15.02.2016року по 26.02.2016року проходила курс стаціонарного лікування у хірургічному відділенні КУ Біловодської ЦРЛ, а.с.13.

Між тим, позивачем ОСОБА_2 не надано належних доказів того, що зазначена у витягу історії хвороби хвороба ОСОБА_2 є наслідком дій (бездіяльності) відповідачів та пов'язана з невиконанням/неналежним виконанням останніми судового рішення, на чому наполягає позивач.

З матеріалів справи не вбачається наявність будь-яких доказів на обґрунтування позивачем цієї частини позовних вимог, у встановленому законом порядку не надані такі докази позивачем й суду першої інстанції та апелянтом - суду апеляційної інстанції.

Наявність у матеріалах справи витягу з історії хвороби ОСОБА_2 та копії пенсійного посвідчення останньої з визначенням виду пенсії: по інвалідності 2 групи загальне захворювання, а.с.5, не є належними та достатніми доказами наявності причино - наслідкового зв'язку між діями відповідачів ( невиконання/неналежне виконання рішення суду) та погіршенням стану здоров'я ОСОБА_2, що є підставою для висновку про завдання відповідачами додаткової моральної шкоди ОСОБА_2

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав усі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з тих підстав, що останньої не надано будь-яких доказів наявності подальшого приниження її честі, гідності та ділової репутації та додаткового завдання відповідачами моральної шкоди невиконанням/неналежним виконанням рішення Апеляційного суду Луганської області від 09.02.2016року.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є аналогічними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку, яка повністю відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, а тому ці доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, оскільки позивачем-апелянтом не доведена наявність підстав як для скасування рішення суду першої інстанції так і для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду, переглянуте судовою колегією в межах доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам закону, порушень норм матеріального та процесуального права при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1.ч.1 ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 27 липня 2016 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, редакції газети «Вісті Біловодщини» та Біловодської районної ради про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: