У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 червня 2016 року, в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом про виселення, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 квітня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором НОМЕР_1 від 15 жовтня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 15 жовтня 2007 року, будинок, який розташований в АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Позивач посилався на те, що у відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України - звернення на предмет іпотеки житлового будинку чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» - іпотекодержатель, повідомляв відповідача про необхідність звільнення вказаного житлового будинку у добровільному порядку, що підтверджується письмовим повідомленням, однак, відповідач не виселився у добровільному порядку, а тому підлягає виселенню.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року,залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 2 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями ч. 2 ст. 109 ЖК Уікраїни та виходив із того, що відповідач отримав кредит на споживчі потреби, а не на придбання предмету іпотеки і його виселення із жилого приміщення переданого в іпотеку, допускається лише за умови надання особам іншого жилого приміщення, яке повинно бути зазначено в рішенні суду. В іпотеку було передано будинок, який не був придбаний за рахунок отриманих коштів, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав передбачених законом для виселення відповідача із будинку.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від

2 червня 2016 рокуі доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 2 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна