Справа № 361/9010/14-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 22-ц/780/2677/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 54 18.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Біо Групп» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Біо Групп» про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

у листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року вона працювала в ТОВ «Схід Біо Групп» на посаді начальника відділу збуту та постачання.

У порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» за період з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року відповідач не виплатив їй заробітну плату в сумі 18 159 грн. 55 коп.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03 липня 1991 року вона має право на індексацію своєї заробітної плати та згідно із ч. 1 Закону України «Про відпустки» - на грошову компенсацію за всі не використані нею дні щорічної відпустки.

Крім того, у відповідності зі ст. ч. 1 ст. 116 КЗпП України та згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, на день звільнення товариство не виплатило всіх сум, що належать їй від підприємства, тому вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 24 грудня 2014 року складає 29 714 грн. 88 коп.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просила стягнути з ТОВ «Схід Біо Групп» на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2013 року по 07 серпня 2014 року в розмірі 18 159,55 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 24 грудня 2014 року складає 29 714 грн. 88 коп.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Схід Біо Групп» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року в розмірі 18159,55 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 29 714,88 грн. Зазначена сума середнього заробітку за весь час затримки визначена судом без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року заочне рішення суду від 25 грудня 2014 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В ході розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, просила суд стягнути з ТОВ «Схід Біо Групп» на її користь заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року в розмірі 18 159 грн. 55 коп. з урахуванням її індексації та компенсації за невикористану відпустку, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 49 905 грн. 76 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Біо Групп», на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі за період з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року в розмірі 18159,55 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 57 048,76 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Біо Групп» на користь держави судовий збір у розмірі 752,08 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - ТОВ «Схід Біо Групп» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги послався на необґрунтованість судового рішення, яке на думку відповідача ухвалене з порушенням норм матеріального процесуального права, без з'ясування дійсних обставин справи, без залучення доказів, а висновки суду ґрунтуються тільки на хибних доказах та на припущеннях. Також зазначив, що суд не надав належної оцінки наявним у справі доказам повного розрахунку ОСОБА_3 при звільненні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що роботодавець - ТОВ «Схід Біо Групп» у день звільнення ОСОБА_3 з роботи належної їй при звільненні суми не виплатив, розрахунок із нею не провів.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що наказом ТОВ «Схід Біо Групп» № 16-ВК від 01 жовтня 2013 року ОСОБА_3 було прийнято на посаду начальника відділу збуту та постачання ТОВ «Схід Біо Групп» (а.с.6).

07 серпня 2014 року наказом № 4/20-ВК товариства її було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією наказу (а.с. 105) та даними із трудової книжки серії НОМЕР_2, виданої на ім'я ОСОБА_3 (а.с.7-11).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У день звільнення позивача ОСОБА_3 з роботи, тобто 07 серпня 2014 року, ТОВ «Схід Біо Групп» розрахунок з нею не провело, а саме: не виплатило ОСОБА_3 заборгованість по виплаті заробітної плати, за період з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року у сумі 18159 грн. 55 коп., без врахування суми утримань прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, з них: 16790 грн. 20 коп. - заробітної плати, 262 грн. 98 коп. - індексації, 1106 грн. 37 коп. - компенсації за невикористану відпустку (а.с.13,190).

Виходячи із даних облікової картки: НОМЕР_1 (форми ОК-5) «Індивідуальні відомості про застраховану особу», яка видана 30 жовтня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 за період з 01 жовтня по 07 серпня 2014 року становить 22 196 грн. 97 коп., у тому числі: 321 грн. 57 коп. індексації, 1375 грн. 40 коп. компенсації за невикористану відпустку, та з якої було утримано та сплачено єдиний соціальний внесок (22196 грн. 97 коп. х 3,6% ) = 799 грн. 09 коп., військовий збір (1909 грн. 51 коп. (заробітна плата за серпень 2014 року, з якого почали утримувати військовий збір) х 1.5%) = 28 грн. 64 коп., та податок з доходів фізичних осіб (22196 грн. 97 коп. - 799 грн. 09 коп.) х 15%) = 3209 грн. 68 коп., всього сума утримань становить - 4037 грн. 42 коп.

Враховуючи, що із суми нарахованої заробітної плати - 22 196 грн. 97 коп. були здійсненні відрахування на сплату прибуткового податку та інших обов'язкових платежів в сумі - 4037 грн. 42 коп., тому загальна сума невиплаченої позивачу ОСОБА_3 заробітної плати за період з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року становить 18 159 грн. 55 коп. (22 196 грн. 97 коп. - 4037 грн. 42 коп.).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про інфляцію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 13 липня 1991 року, ОСОБА_3 має право на індексацію своєї заробітної плати, яка розраховується на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17 липня 2003 року (далі -Порядок).

Згідно із ч. 4 вищевказаного Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, інфляція заробітної плати ОСОБА_3 становить: за квітень - (1218 грн. х 1.5% : 100) = 18 грн. 27 коп., за травень - (1218 грн. х 3,7 % : 100) = 45 грн. 07 коп., за червень - (1218 грн. х 7,2 % :100) = 87 грн. 70 коп., за липень - (1218 грн. х 11,2 % : 100) = 136 грн. 42 коп., за п'ять робочих днів серпня - (1218 грн. х 11,2 % : 100)/20 роб. дн. за місяць) х 5 відпрацьованих роб. дн.) = 34 грн. 11 коп.

Всього індексація грошового доходу ОСОБА_3 складає суму - 321 грн. 57 коп.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно із ч. 1 ст. 24 цього ж Закону, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Компенсація за невикористану відпустку ОСОБА_3 становить - 1375 грн. 40 коп., виходячи із таких розрахунків.

За відпрацьований період з 01 жовтня 2013 року по 07 серпня 2014 року, тобто за десять місяців, ОСОБА_3 повинна бути надана відпустка тривалістю 20 календарних днів (24 дні щорічної основної відпустки / 12 місяців = по 2 дні за кожний місяць).

Середньоденна заробітна плата за відпрацьований ОСОБА_3 період становить 68 грн. 77 коп. = (20287 грн. 46 коп. (нарахована заробітна плата за період з 01 жовтня 2013 року по 31 липня 2014 року) / 295 днів (кількість календарних днів за вирахуванням святкових та неробочих днів).

У ч.1 ст.117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснено у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

За змістом ч.2 ст.117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу (абзац другий п. 20 вказаної постанови).

У п. 21 цієї ж постанови Пленуму роз'яснено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (100-95-п).

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

У п. 8 цієї ж постанови визначено, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до облікової картки: НОМЕР_1 (форми ОК-5) «Індивідуальні відомості про застраховану особу», яка видана 30 жовтня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області, заробітна плата ОСОБА_3 згідно за останні два місяці роботи, що передували звільненню (червень та липень) склала 4000 грн. (2000 грн. + 2000 грн.). У червні та липні 2014 року було 42 робочих днів. (23+19).

Згідно із Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_3 становить 2000 грн. = (4000 грн. : 2), середньоденна заробітна плата становить 95 грн. 24 коп. = (4000 грн. : 42 роб. дн.).

Враховуючи період затримки розрахунку з 01 жовтня 2013 року по 16 лютого 2016 року, всього 599 робочих днів, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_3 становить 57048 грн. 76 коп. = (599 роб. дн. х 95 грн. 24 коп.).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що ТОВ «Схід Біо Груп» у день звільнення ОСОБА_3 з роботи належні їй при звільненні суми не виплатило, розрахунок із нею не провело, суд вважає, що відповідач повинен сплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2013 року по 16 лютого 2016 року в розмірі 57 048 грн. 76 коп.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, задовольнивши позовні вимоги.

Колегія суддів апеляційного суду не приймає доводів відповідача щодо ненадання належної оцінки доказам розрахунку з позивачем, зокрема копіям платіжних доручень щодо перерахування коштів на суму 42 000 грн., а також іншим доказам.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги в якості доказів подані відповідечм копії відомостей на виплату грошей (а.с. 85-104), оскільки позивач заперечувала дійсність її підпису на зазначених документах.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2015 року було задоволено клопотання ОСОБА_3 та призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи вчинений підпис у відомостях про виплату грошей ОСОБА_3 за період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2014 року самою ОСОБА_3, чи іншою особою?

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2015 року витребувано у ТОВ «Схід Біо Груп» оригінал відомостей про виплату грошей ОСОБА_3 за період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2014 року.

20 жовтня 2015 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів, у зв'язку із ненаданням оригіналів досліджуваних документів - відомостей про виплату грошей ОСОБА_3 за період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2014 року.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що відповідач ТОВ «Схід Біо Груп» умисно ухилився від участі в експертизі, тому зазначені докази не можуть братися судом до уваги.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що згідно платіжних доручень (а.с. 140-148) з 02 квітня 2014 року по 19 вересня 2014 року ОСОБА_3 було перераховано на картковий рахунок 42 000 грн., однак доказів отримання цих коштів в матеріалах справи не міститься.

У той же час, ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах не з фізичною особою ОСОБА_4, а з ТОВ «Схід Біо Груп», у зв'язку з чим платіжні доручення фізичної особи ОСОБА_4 не є належними доказами виплати заробітної плати позивачу.

Доводи про те, що довідка за формою ОК-5 не є належним документом, який підтверджує взаєморозрахунки між працівником та роботодавцем та виконанням вимог трудового законодавства є необґрунтованими, оскільки в оскаржуваному рішенні довідка ОК-5 зазначається як документ, що підтверджує суму заробітку, з якої сплачені страхові внески та використовувалась судом при здійсненні розрахунку суми заробітної плати, не виплаченої позивачці при звільненні, та середнього заробітку, а не як документ, який підтверджує взаєморозрахунки між працівником та роботодавцем.

Крім того, інших документів які б підтверджували розрахунок з ОСОБА_3, відповідачем не надано та в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У спорах про стягнення заборгованості із заробітної плати обов'язок доведення відсутності такої заборгованості покладено на роботодавця за умови доведення працівником виконання ним трудових обов'язків.

Враховуючи, що факт виконання ОСОБА_3 своїх трудових обов'язків за період роботи в ТОВ «Схід Біо Груп» відповідачем не заперечувався, а доказів відсутності заборгованості по заробітній платі ним не надано, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2016 року є правильним і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну товариства з обмеженою відповідальністю «СхідБіоГрупп» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Приходько К.П.