Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/701/16 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом.Банк просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в сумі 11040,07 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 05.10.2012 року між сторонами укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_3М скористався кредитними коштами, однак умови договору не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року утворилася заборгованість у вказаній вище сумі.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при вирішенні спору безпідставно застосовано положення ст.257, п.1 ч.2 ст.258 та ч.4 ст.267 ЦК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами кредитного договору № б/н від 05.10.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_3 у кредит 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитом в нарахованій Банком сумі 11040,07 грн., суд першої інстанції, із врахуванням недобросовісності дій позивача та інших обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про пропуск останнім строку звернення до суду.

Так, згідно з ч.3 ст.509 ЦПК зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) один рік (ст.ст.257,258 ЦК).

Відповідно до ст. 266 ЦК зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4.ст. 267 ЦК).

В даному випадку за умовами кредитування відповідача передбачено повернення позики до 25 числа кожного місяця (а.с.10).

Перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж в сумі 50 грн. внесений відповідачем 26.06.2013 року.

Протягом тривалого часу Банк, із врахуванням невеликого розміру кредиту, діючи недобросовісно, не вживав будь-яких заходів щодо його повернення.

Позов в даній справі зданий на пошту Банком лише 30.06.2016 року, тобто, з пропуском встановленого законом трирічного строку (а.с.41).

Про поновлення строку позовної давності Банк не просив.

Разом з тим, відповідач в суді першої інстанції подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с.56).

За наведених обставин суд обґрунтовано відмовив в позові саме з цих підстав.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" відхилити.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: