Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/205/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кулик П. О.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 липня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по пров.Корольова,7 в смт.Пулини Пулинського району Житомирської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, померлого 03.10.2015 року.В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що спадковий будинок зареєстровано за батьком. Померлий заповідав все своє майно їй. Вона прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу, а мати відмовилася від належної їй обовязкової частки у спадковому майні на її користь. Проте, оформити спадщину вона не може у звязку із втратою свідоцтва про право власності на будинок.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 липня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по пров.Корольова,7 в смт.Пулини Пулинського району у порядку спадкування як за спадкоємицею за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 03 жовтня 2015 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне дослідження та зясування обставин справи, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем 1-ї черги після смерті ОСОБА_7 і прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з ним. Суд першої інстанції розглянув справу без повідомлення його про час та місце її розгляду, а також не врахував, що спадкодавець хворів і у нього є сумніви щодо дієздатності батька, у звязку з чим він має намір подавати позов про визнання заповіту недійсним. Також він має сумніви щодо добровільності відмови матері від належної їй обовязкової частки у спадщині.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер 03.10.2015 року і все своє майно заповідав дочці - ОСОБА_4А.(а.с.10,11).

Згідно з довідкою №1832 від 22.02.2016 року ОСОБА_7 на день смерті був зареєстрований і проживав в житловому будинку по провул.Корольова,7 в смт.Пулини Пулинського району і разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_5, син - ОСОБА_3, дочка ОСОБА_6

Як вбачається із повідомлення державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори від 14.07.2016 року, після смерті ОСОБА_7 заведена спадкова справа №1/2016 за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини на підставі заповіту та заявою ОСОБА_5 про відмову від спадщини на користь позивача (а.с.31).

23.06.2016 року державний нотаріус Червоноармійської державної нотаріальної контори шляхом направлення письмового повідомлення відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок (а.с.16).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.

Так, із змісту ст.ст.1296,1297 ЦК випливає, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до розяснень, що викладені в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В даному випадку суд врахував, що позивачка позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі через втрату правовстановлюючого документу.

Разом з тим, про належність померлому спадкодавцеві нерухомого майна свідчить довідка Комунального підприємства «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» №961 від 31.05.2016 року, згідно з якою станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок по пров.Корольова,7 в смт.Пулини Пулинського району зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 21.06.1977 року (а.с.15). Проте, правовстановлюючий документ втрачений, про що розміщено оголошення у районній газеті «Вісті» від 24.06.2016 року.

Складений спадкодавцем заповіт на користь позивачки на час ухвалення оскаржуваного рішення чинний.

За наведених обставин суд обгрунтовано визнав за позивачкою як спадкоємицею за заповітом право власності на спадкове майно. Підстав для скасування судового рішення в даній справі апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки відповідно до положень ст.ст.11,303 ЦПК суд не вправі перевіряти доводи відповідача про недійсність заповіту через те, що такі вимоги в даній справі не були заявлені. Проте, після розгляду зазначених вимог в іншому провадженні відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про перегляд рішення в порядку ст.ст.361-365 ЦПК.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313,315 ЦПК України, суд у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: