Справа №2-19/2006 26.05.2016 26.05.2016 26.05.2016
Провадження №22-ц/784/1154/16
Головуючий у першій інстанції - Бобровський І.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, буз участі сторін, цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 5 квітня 2016 р., ухваленого за скаргою

ОСОБА_3

на дії

Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС),

щодо повернення виконавчого документу без виконання ,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії Ленінського ВДВС з приводу визнання дій протиправними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що на виконанні у Ленінському ВДВС декілька разів знаходився виконавчий лист № 2-19, виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ТОВ «Українсько-Молдавське спільне підприємство «Юженергоремонт» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 37 423 грн. 72 коп. Останній раз виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим документом було відкрито 23 квітня 2015 р.

3 листопада 2015 р. державним виконавцем Терещенком А.О. винесено постанову про залишення без виконання та повернення виконавчого листа № 2-19 від 31 жовтня 2006 р., на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо накласти арешт.

Посилаючись на те, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа є неправомірними, оскільки останній не вжив всіх заходів щодо розшуку майна боржника не оголосив міжнародний розшук боржника, не ініціював банкрутство не лише боржника, а й головного підприємства в Молдові, ОСОБА_3 просив визнати неправомірними дії Ленінського ВДВС, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 квітня 2016 р. у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та задовольнити його скаргу.

До початку розгляду справи 10 травня 2016 р. надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про розгляд апеляційної скарги без участі заявника (а.с. 100-101, 109).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, судом встановлено, що 31 жовтня 2006 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області видано виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Українсько-Молдавське спільне підприємство «Юженергоремонт» на користь ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі в сумі 37 423 грн.72 коп. (а.с. 4).

Зазначений виконавчий лист декілька разів знаходився на виконанні у Ленінському ВДВС.

Останній раз, 23 квітня 2015 р. заступником начальника Ленінського ВДВС у ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47306850 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-19/06, виданого 2 грудня 2010 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, про стягнення з ТОВ «Українське-Молдовське спільне підприємство «Юженергоремонт» на користь ОСОБА_3 заробітної плати за час затримки розрахунку у сумі 34 423 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. Боржнику встановлено строк для добровільного виконання рішення до 30 квітня 2015 р. Копію постанови за вих. № 12956 від 24 квітня 2015 р. направлено сторонам.

Рішення боржником у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

В порядку виконання зазначеного рішення державним виконавцем зроблені запити до органів податкової служби, Державної реєстраційної служби, Державної автомобільної інспекції щодо майна боржника.

Згідно відповідей АІС «Автомобіль», НАІС ДДАІ за боржником не зареєстровано транспортні засоби. Згідно інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстровано нерухоме майно. Згідно відповіді ДПС України боржник має розрахункові рахунки в банківських установах ( а.с. 40, 42-44).

13 травня 2015 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено до МРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 48). Згідно відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» відкритих поточних рахунків боржника в банківській установі немає ( а.с. 68).

13 травня 2015 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( а.с. 47).

18 травня 2015 р. до з Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області до відділу надійшло повідомлення про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

11 червня 2015 р. державним виконавцем керівнику боржника або уповноваженому представнику направлено вимоги в строк до 10 липня 2015 р. надати до відділу письмові пояснення з приводу невиконання виконавчого документа та повідомити про майно, на яке може бути звернуте стягнення в рахунок погашення боргу. Вимоги направлено на адреси, вказані у заяві ОСОБА_3, а саме: 277023, м. Кишинів, вул. Маяковського 1; 150044, м. Ярославль, просп. Октября 83 (а.с. 62-63).

25 червня 2015 р. проведено вихід за адресою: м. Миколаїв, проспект Миру 36, де встановлено, що боржник за вказаною адресою не знаходиться, господарську діяльність не веде, майно, на яке може бути звернуте стягнення не виявлено, про що складено відповідний акт.

17 липня 2015 р. до ДПС України направлено повторний запит що наявності в боржника розрахункових рахунків. Згідно відповіді ДПС України боржник нових розрахункових рахунків не відкривав.

2 листопада 2015 р. проведено вихід за адресою: м. Миколаїв, просп. Леніна 67, де встановлено, що боржник за вказаною адресою не знаходиться, господарську діяльність не веде, майно, на яке може бути звернуте стягнення не виявлено, про що складено відповідний акт.

Крім того, з матеріалів зведеного виконавчого провадження вбачається, що в порядку виконання в тому числі й вищезазначеного рішення суду , державним виконавцем 2 грудня 2014 р. до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області направлено подання (повідомлення) про притягнення керівника ТОВ «Українське-Молдовське спільне підприємство «Юженергоремонт» ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за навмисне невиконання рішення суду.

18 травня 2015 р. з Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області до Ленінського ВДВС надійшло повідомлення про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення ( а.с. 49) .

19 травня 2015 р. до прокуратури Ленінського району м. Миколаєва начальником Ленінського ВДВС направлено скаргу на постанову про закриття кримінального провадження від 2 березня 2015 р., винесену слідчим СВ Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Петренко О.В. (56-61).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва № 487/11965/14 від 10 грудня 2014 р. керівника боржника ОСОБА_6 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 57818 від 16 грудня 2014 р. повідомлено, що відомості про ОСОБА_6 внесено до бази даних «Відомості про осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України».

Отже, протягом здійснення зведеного виконавчого провадження було встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем вчинено всі, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», дії для виконання рішення суду, а тому підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві не встановлено.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2016 р. державним виконавцем знов відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа № 2-19, виданого 2 грудня 2010 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, про стягнення з боржника ТОВ «Українсько-Молдавське спільне підприємство «Юженергоремонт» на користь ОСОБА_3 заробітної плати за час затримки розрахунку у сумі 34 423 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн. ( а.с. 74).

Таким чином, суд вірно відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_3

Посилання заявника на те, що державний виконавець не вжив всіх заходів щодо розшуку майна боржника не оголосив міжнародний розшук боржника, не ініціював банкрутство не лише боржника, а й головного підприємства в Молдові, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Так, відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції, Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріат, органів статисти тощо або перевірки інформації про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі інтернет, тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Таким чином, згідно п. 3.12 Інструкції розшук боржника - юридичної особи та розшук майна боржника здійснюється безпосередньо державним виконавцем без звернення до суду, а шляхом направлення запитів , що й було зроблено державним виконавцем.

Що ж стосується доводів заявника про те, що державним виконавець не ініціював банкрутство боржника, то такі твердження також не можуть бути підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ініціювати процедуру санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство мають тільки боржник або кредитор, яким державна виконавча служба не є.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення й посилання апелянта на те, що державним виконавцем не було задоволено його заяву про повернення виконавчого документа на адресу його представника, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 5 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

І.В. Лівінський