Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03 березня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року до 10.02.1999 року та мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на 5 курсі Інституту заочного та дистанційного навчання факультеті Національного авіаційного університету за напрямком підготовки «Безпека інформаційних та комунікаційних систем» (а.с. 6). Син проживає разом із нею, не працює, оскільки не може знайти роботу у зв'язку із відсутністю повної вищої освіти, а її коштів не вистачає, тому потребує матеріальної допомоги батька. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини усіх доходів щомісяця на утримання сина до 23-х років за умови, якщо він продовжить навчання.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03 березня 2016 року у задоволенні позову позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду 1-ї інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками повнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), який навчається 5 курсі Інституту заочного та дистанційного навчання факультеті Національного авіаційного університету за напрямком підготовки «Безпека інформаційних та комунікаційних систем» (а.с. 6).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

За нормами ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 працює у Нововелідницькій загальноосвітній школі Овруцького району Житомирської області, його середня заробітна плата складає 3218,32 грн. у місяць (а.с. 39).

Із довідки Нововелідницької сільської ради Овруцького району вбачається, що відповідач створив нову сім'ю, до складу якої входять: його співжителька, її повнолітній син та їх спільна дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 35).

Крім того, відповідач зазначає, що перебуває на диспансерному обліку із діагнозом «виразкова хвороба стадія ремісія, рубцева деформація дванадцятипалої кишки», тому потребує періодичного лікування. Крім того, на його утриманні перебуває неповнолітня донька та син співмешканки, який продовжує навчання (а.с. 36-38).

Колегія суддів вважає, що дані доводи ОСОБА_6 не звільняють його від обов'язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, в контексті вимог статті 199 СК України, виходячи із наступного.

Так, із матеріалів справи вбачається, що співмешканка ОСОБА_6 - ОСОБА_9 також працює в Овруцькому територіальному центрі соціального обслуговування на посаді бухгалтера та має середньомісячний дохід 2956,33 грн. (а.с. 40). Тому посилання відповідача, що він є єдиним утримувачем сім'ї є безпідставними. Крім того, син ОСОБА_9- ОСОБА_10 є повнолітнім та навчається у ДВНЗ «Переясла-Хмельницький державний педагогічний університет імені Г.Сковороди» на державній формі навчання та отримує стипендію (а.с. 37). А виходячи із положень ст.199 СК України, ОСОБА_6 не несе обов'язку щодо утримання останнього, оскільки він не є батьком ОСОБА_10. Факт перебування ОСОБА_6 на диспансерному обліку не є достатньою підставою для його звільнення від сплати аліментів.

Виходячи із наведеного, та враховуючи те, що ОСОБА_6 є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, інших грошових зобов'язань не має, колегія суддів приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти на період навчання повнолітнього сина у розмірі 1/9 частини усіх видів заробітку щомісяця. Оскільки обов'язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини, яка хоча і отримує співмірну із відповідачем заробітну плату (а.с.7).

Посилання відповідача, що син ОСОБА_4 навчається за заочною формою навчання і має можливість для працевлаштування, але свідомо цього не робить, є необґрунтованими припущеннями та не звільняє відповідача від виконання свого обов'язку відповідно до норм Сімейого кодексу України.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира 03 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове - про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/9 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.10.2015 року до закінчення навчання - до 30.06.2016 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: