УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Кузнецова Д. В при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на дії та бездіяльність державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 та заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2, заінтересовані особи: Іллічівський відділ державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2016 року представник заявника звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь (далі ВДВС) ОСОБА_1 та начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 по винесенню та затвердженню 21 червня 2016 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по ВП№50005932 про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ «БВР», протиправними та безпідставними; визнати бездіяльність вказаних виконавців по невиконанню рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь ПАТ «БВР» протиправною та безпідставними; визнати бездіяльність начальника ВДВС ОСОБА_2 по не контролюванню правильності та повноти виконання рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку боргу, протиправною та безпідставною; скасувати постанову державного виконавця ВДВС ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувану за ВП №50005932 від 21.06.2016 року, яка була затверджена начальником цього відділу ДВС ОСОБА_2; зобовязати посадові особи ВДВС поновити виконавче провадження №50005932 та винести відповідну постанову, провести виконавчі дії для повного і своєчасного виконання рішення Іллчівського р районного суду м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 сум боргу на користь ПАТ «БВР» в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією «З організації примусового виконання рішень», про які просив ПАТ «БВР» у своїй заяві про відкритті виконавчого провадження». Також з приводу порушень закону просив винести окрему ухвалу у відношенні державного виконавця ВДВС ОСОБА_1 та начальника ВДВС ОСОБА_2 з метою вирішення питання щодо притягнення останніх до відповідальності.

В обґрунтування скарги зазначав, що на виконанні в Іллічівському відділі державної виконавчої служби м.Маріуполь перебував виконавчий лист № 264/1548/15-ц, виданий 10 липня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку борг у розмірі 38 642,48 грн. 12 липня 2016 року банк отримав постанову державного виконавця Тіміної У.А. про повернення виконавчого документу стягувачу. Підставою для повернення виконавчого документу було відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Заявник вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішення дій та заходів, направлених на повне та своєчасне виконання рішення суду та безпідставно повернуто без виконання виконавчий лист стягувачеві. Зокрема, вказує, що не була надіслана заявнику постанова про відкриття виконавчого провадження, при винесені постанови про повернення невірно застосовано положення п.5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» із посиланням на неможливість встановити місце перебування боржника; не витребувано відомості із державних реєстрів, не направлено запити до державних установ, не подано до суду клопотань про примусове проникнення до житла боржника, про розшук боржника, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Представник заявника у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій підтримав заявлену скаргу та просив проводити її розгляд за відсутності представника.

Представник заінтересованої особи Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився. Надіслав до суду копії матеріалів виконавчого провадження.

Заінтересована особа ОСОБА_3 до залу судового засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу.

Закон України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон) визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Згідно статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області був виданий виконавчий лист у справі № 264/1548/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором в розмірі 38642,48 грн.

В січні 2016 року вказаний виконавчий лист був пред'явлений стягувачем на виконання до Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. В заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач одночасно просив вжити по відношенню до боржника ряд примусових заходів виконавчого провадження, зокрема: сформувати/отримати в порядку доступу державних виконавців інформаційні довідки із Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяжень рухомого майна, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей; підготувати та направити запити до МРЕВ ДАІ УМВС про наявність автомототранспортних засобів, до Інспекції державного технічного нагляду, Державної інспекції сільського господарства про наявність зареєстрованих тракторів, техн.засобів; Управління земельних ресурсів про надання інформації про земельні ділянки, Головного управління статистики, ПАТ «Національний депозитарій України», Державної нотаріальної контори для отримання витягу з спадкового реєстру щодо отримання боржником спадщини, Державної комісії цінних паперів та фондового ринку, Територіального центру зайнятості, органів державної міграційної служби тощо.

03 лютого 2016 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №50005932 за вказаним виконавчим листом.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. При цьому, ст.31 даного Закону встановлює, що постанови про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В матеріалах справи відсутні відомості з приводу отримання банком копії постанови про відкриття провадження, таким чином, державним виконавцем допущено порушення вказаних положень законодавства.

Судом встановлено, що в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем було спрямовано запити: до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржника, наявні у нього відкриті рахунки у банках та інших фінансових установах; до Пенсійного фонду України щодо надання інформації про отримані пенсії божником, однак жодних відомостей знайдено не було.

При проведенні перевірки за запитом державного виконавця Територіальним сервісним центром 1441 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області було виявлено, що згідно компютерної бази даних станом на 24 лютого 2016 року за боржником транспортних засоби не зареєстровано.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2016 року за постановою державного виконавця було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 04.09.2015 року на все рухоме майно боржника ОСОБА_3 було накладено арешт за постановою державного виконавця.

Згідно з інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру забороно відчуження обєктів нерухомого майна від 03.09.2015 року будь-яких відомостей про наявність майна у ОСОБА_3В не виявлено.

Згідно акту, складеного державним виконавцем від 16 червня 2016 року, було встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, гурт.8, але не проживає вже декілька років. Майно, належне на праві власності відсутнє. Місце проживання боржника відсутнє.

У звязку із цим 21 червня 2016 року державним виконавцем Тіміною У.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В порушення діючих вимог, копія постанови від 21 червня 2016 року була надіслана стягувачу 08 липня 2016 року, тобто із порушенням строку.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до п.2. ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Проте державний виконавець в своїй постанові в якості підстави для повернення виконавчого листа послався на п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає випадок коли у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи. Натомість з представлених державним виконавцем документів слідує, що достатніх дій для розшуку боржника або встановлення його місцезнаходження державним виконавцем вчинено не було. Зокрема не було направлено запит до Державної прикордонної служби України щодо виявлення можливого періоду виїзду та країни вибуття. Також державний виконавець у відповідності до положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 375 ЦПК України не звертався до суду із поданням про оголошення боржника у розшук. З огляду на це достатніх підстав для винесення постанови та повернення виконавчого документу у державного виконавця не було.

Крім того, згідно положень статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторона виконавчого провадження має право звертатися до державного виконавця із клопотаннями та заявами. Одночасно із предявленням виконавчого документу до виконавчої служби стягувач з метою належного виконання рішення суду просив вжити ряд виконавчих дій.

Однак державний виконавець Тіміна У.А. у порушення ст.ст. 11, 52, 54-55, 57, 63 ЗУ "Про виконавче провадження", Розділу 4 Інструкції "З організації примусового виконання рішень", безпідставно проігнорувала обґрунтовані прохання представника Банку зробити по відношенню до боржника наступні виконавчі дії: інформаційну довідку з Державного реєстру актів цивільного стану громадян; повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей. Підготувати та направити запити: до Інспекції державного технічного нагляду про наявність зареєстрованих тракторів, дорожно- будівельної та сільськогосподарської техніки; до Державної інспекції сільського господарства України про наявність зареєстрованих технічних засобів; до Управління земельних ресурсів про надання інформації о земельних ділянках; до Головного управляння статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника як засновника будь-якого установи, підприємства, організації; до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВП про надання інформації щодо отримання страхових виплат; до відділу відповідного РВ / МВ УМВС України відповідної області з поданням про примусовий привід ОСОБА_3 працівниками поліції; до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності; до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення його у реєстр як спадкоємця; до Відділу архітектури райвиконкому / міськвиконкому щодо виявлення майна (павільйонів, кіосків); до Державної комісії цінних паперів та фондового ринку; до Територіального центру зайнятості щодо перебування боржника на обліку; звернутись до суду, підготувавши подання про примусове проникнення до житла боржника; подання про розшук боржника; подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Державним виконавцем не було представлено доказів вчинення вказаних виконавчих дій, що могло вплинути на своєчасне та повне виконання рішення суду.

З огляду на встановлені обставини державний виконавець передчасно повернув виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

За наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено про те, що державний виконавець Іллічівського ВДВС м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області неправомірно ухвалив 21 червня 2016 року постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, так як відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем не було вжито всіх можливих та достатніх заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

За таких обставинах, суд вважає, що права стягувача порушені і підлягають судовому захисту, шляхом визнання дій державного виконавця та виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби по винесенню та оформленню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві за ВП №50005932 неправомірними, та скасування постанови державного виконавця від 21 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

У звязку із чим, суд вважає безпідставною бездіяльність державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби щодо невиконання рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя, а також визнає неправомірною бездіяльність в.о. начальника відділу державної виконавчої служби з приводу не контролювання правильності та повноти виконання судового рішення.

Одночасно із цим, суд зобовязує посадових осіб Іллічівського ВДВС м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області поновити виконавче провадження для подальшого проведення виконавчих дій.

Водночас не можуть бути задоволені вимоги скаржника про зобовязання державного органу провести повні з виконання рішення відповідно до закону та інструкції виконавчі дії, про які в своїй заяві про відкриття виконавчого провадження вказував заявник, оскільки судовий захист спрямований на поновлення вже порушених прав і не може стосуватися питання майбутніх дій сторін.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги з приводу постановлення окремої ухвали щодо вирішення питання притягнення винних осіб до відповідальності, оскільки у відповідності за змістом ст.211 ЦПК України підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Зокрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Суд має право, але не зобов'язаний постановляти окрему ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на дії та бездіяльність державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 та заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 та в.о. начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 щодо невиконання рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2015 року у справі №264/1548/15-ц (провадження №2/264/997/2015).

Визнати неправомірним дії державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 та в.о. начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 по винесенню 21 червня 2016 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням №50005932.

Скасувати постанову державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 від 21 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №50005932.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення через Іллічівський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4