Справа № 324/652/16-ц
Провадження № 2/324/367/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

при секретарі Пилипенко Я.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння, відшкодування за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння, відшкодування за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість (а.с.2-3), які в подальшому уточнив (а.с.59-61; 77-79; 125-127).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його син ОСОБА_4 та невістка ОСОБА_5 з 06 червня 2015 року поселились в будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3, та який було надано нею подружжю безкоштовно для тимчасового проживання. Він, позивач, безкоштовно передав подружжю у тимчасове користування свої меблі та побутові речі. Також у будинку відповідача у справі спільними зусиллями його, позивача, та відповідача ОСОБА_3 були поліпшені побутові умови, а саме: відповідач ОСОБА_3 сплатила за дозвіл за підключення до водогону, за пластикову трубу та лічильник, пластикові вікна та виконала роботи по плануванню ґрунту після виконання земляних робіт; позивач ОСОБА_1 взяв на себе організацію та виконання земляних робіт, кладку цегли, бетонні роботи, сантехнічні роботи та монтаж пластикових вікон, для чого залучив своїх синів, дружину та друзів. Всі перелічені роботи були виконані за усним договором між сторонами у справі, їх конкретну вартість не було встановлено, а зорієнтовано на ринкову ціну. Проте ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішили розірвати шлюбні відносини та у будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше не проживають. Тому позивач ОСОБА_1 вимагає, щоб відповідач ОСОБА_3 повернула його речі та сплатила кошти за покращення майна, яке ним було виконано і яке неможливо відокремити.

В остаточній редакції своїх позовних вимог ОСОБА_1 просить постановити судове рішення, яким відповідно до ст.843 ЦК України встановити суму виконаних робіт позивачем, на яку збільшилася його вартість за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи або запропонованих сторонами в розмірі 14120 гривень; стягнути з відповідача на його користь за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, в сумі, на яку збільшилася його вартість, 14120 грн.; стягнути з відповідача на його користь втрачену вигоду за сім місяців використання речей та покращення майна в розмірі 1% від загальної суми 47917 гривень за кожен місяць в розмірі 3354 гривень; зобов'язати відповідача повернути йому холодильник Стінол 250 Q, переданий ним в тимчасове користування подружжю, що мешкало в її будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3; стягнути на його користь з відповідача вартість душової кабіни (гідробоксу) 10 000 грн. або зобов'язати відповідача придбати йому нову взамін пошкодженої; стягнути на його користь з відповідача вартість нового бачка для унітазу 500 грн. або зобов'язати відповідача замінити на новий розморожений бачок до унітазу; відшкодувати 5000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на свою користь сплачений ним судовий збір за подачу позову 551 грн. та забезпечення позову в розмірі 275,60 грн. (а.с.125-127).

У судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги з зазначених у позовних заявах підстав, просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що онука відповідача у справі ОСОБА_5 і його, позивача, син ОСОБА_4, з весни 2015 року по осінь 2015 року проживали з дозволу бабусі ОСОБА_5 ОСОБА_3 у належному останній житловому будинку АДРЕСА_1 Подружнє життя у дітей не склалося, і приблизно з листопада 2015 року вони стали проживати окремо одне від одного. Коли діти стали жити однією родиною, у нього, ОСОБА_1, з ОСОБА_3 відбувся усний договір про те, що вони створять нормальні побутові умови для проживання дітей у будинку ОСОБА_3. Він і ОСОБА_3 влітку 2015 року домовилися, що він бере на себе роботи по проведенню каналізації на подвір'ї (викопає вигрібну яму, монтаж каналізаційних труб, розводка труб по будинку), а також по проведенню води у подвір'я і будинок (монтаж водопровідних труб, установка гідробоксу, бойлеру, умивальника, унітазу у ванній кімнаті в будинку). ОСОБА_3 придбала за свої кошти цеглу приблизно на 1 тис. грн., шість пластикових вікон за 6400 грн., інші суми затрат ОСОБА_3 по будинку він не може зазначити суду. Він придбав за свої кошти на загальну суму 33797 грн. для подружжя гідробокс, тумбу-умивальник, унітаз, кухонну витяжку, холодильник «Стінол 250 Q», гостинний гарнітур, комп'ютерний стіл і крісло до нього, світильник. Оскільки майже рік його син і онука ОСОБА_3 не живуть разом, розлучитися офіційно не можуть, бо у них дитина віком до одного року, він вважає, що відповідач як власник будинку, в якому він своєю працею і коштами здійснив певні роботи, у зв'язку з чим збільшилася вартість будинку відповідача, яку неможливо відокремити, повинна йому відшкодувати 14120 грн. вартості цих робіт. Оскільки відповідач користується своїм будинком і його, відповідача, майном, яке відповідач протиправно утримує в своєму будинку, просив стягнути з неї на свою користь 1% вартості втраченої ним вигоди за користування відповідачем належним йому майном в загальній сумі 47917 грн. (14120 грн. вартість робіт + 33797 грн. вартість майна), що в грошовому вираженні становить 3354 грн. за сім місяців. Оскільки відповідач протиправно утримує належне йому, ОСОБА_1, майно, а також враховуючи, що під час передачі частини належного йому майна відповідач створила ганебні для нього умови (виставила майно на вулицю), просив стягнути з неї на свою користь 5 тис. грн. моральної шкоди. Оскільки 15 вересня 2016 року вже під час судового розгляду його позову відповідач передала його сину більшу частину майна, але скло гідробоксу умисно розбите, бачок унітаза розморожений умисно, просив стягнути з відповідача на свою користь вартість гідробоксу 10 тис. грн. і бачка унітазу 500 грн., або зобов'язати відповідача повернути йому непошкоджені гідробокс і унітаз. Серед повернутого йому майна 15 вересня 2016 року нема холодильника «Стінол 250 Q», тому він просить зобов'язати судовим рішенням відповідача повернути цей холодильник йому. У судовому засіданні позивач наполягав, що за його позовними вимогами відповідати повинна саме ОСОБА_3, а не інші особи.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду свої письмові заперечення проти позову ОСОБА_1 до неї, зазначивши наступне. 15 квітня 2015 року вона дозволила своїй онуці ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_4 проживати в її АДРЕСА_1 Будинок дістався їй у спадок від батьків. ОСОБА_4 обіцяв оплачувати комунальні рахунки кожен місяць, проте оскільки був безробітнім, за комунальні послуги платила вона, ОСОБА_3, що вона підтверджує копіями квитанцій про сплату комунальних послуг. Вона, ОСОБА_3, разом зі своїм чоловіком допомогли подружжю провести воду в будинок. Також знайшли людину, яка погодилась за певну суму допомогти вирити яму під каналізацію та викласти цеглу. Але ОСОБА_4 зробив по-своєму, а саме привіз свого рідного брата ОСОБА_6 з психдиспансера, який знаходиться в м.Гуляйполе, і той почав копати яму. ОСОБА_4 пояснив, що не потрібно тратити гроші, якщо його брат згоден це зробити. ОСОБА_6 проживав з сімейною парою 10 днів. По закінченню своєї роботи його на наступний день відвезли назад в психдиспансер. Потім ОСОБА_3 сплатила за дозвіл за підключення до водогону, за пластикову трубу та лічильник, а також за цеглу, щоб обкласти каналізаційну яму, що також підтверджує копіями квитанцій. Згодом вона разом зі своїм чоловіком допомогти подружжю купити металопластикові вікна і заплатили за їх установку, що підтверджує копією договору №74 від 30 липня 2015 року за оплату та установку вікон.

30 липня 2015 року повинні були установити вікна, проте ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком, приїхавши до будинку, побачили, що їх встановлює ОСОБА_4 разом зі своїм другом, пояснивши, що він сам може це зробити.

В період проживання в її будинку ОСОБА_4 зіпсував меблі, які належать їй, ОСОБА_3, а саме платильну шафу, дубовий розкладний стіл, шість м'яких стільців - ці речі ремонту не підлягають, а двокамерний холодильник без її дозволу відвіз своїм батькам. ОСОБА_4 в замін привіз холодильник та гостинний гарнітур, що складається з трьох шаф. Допомагав йому в цьому його товариш ОСОБА_7.

Ремонт в ванній кімнаті відбувався за її, відповідача,кошти. ОСОБА_1 віддав подружжю унітаз, гідробокс та умивальник, тому що ці речі йому не потрібні. Монтаж цих речей подружжя робило удвох. ОСОБА_1 в цьому всьому участі не приймав. Будь-яких Договорів з ОСОБА_1 вона, ОСОБА_3, не укладала - ні усних, ні письмових.

ОСОБА_1І не разу не зателефонував, щоб домовитись про забирання своїх речей та домовитись про відшкодування речей ОСОБА_3, що зіпсував його син.

ОСОБА_3Г згодна віддати речі ОСОБА_1, якщо він відшкодує за її зіпсовані речі. На даний момент вартість цих речей така: платильна тридверна шафа 3000 грн., дубовий розкладний стіл 1500 грн., м'які стільці 6 шт. 1800 грн., двокамерний холодильник - 6000 грн., а всього - 12300 грн. При цьому суду відповідач пояснювала в судовому засіданні, що з позовом до ОСОБА_1 вона звернулася лише щодо її холодильника.

У судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 05 вересня 2016 року і 29 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. При цьому суду пояснила, що її мати ОСОБА_3 є власницею житлового АДРЕСА_1 Син позивача у справі ОСОБА_4 і її дочка ОСОБА_8 з дозволу ОСОБА_3 з квітня 2015 року по листопад 2015 року проживали у будинку ОСОБА_3 за вищезазначеною адресою. Бабуся пустила ОСОБА_5 з її тоді ще фактичним чоловіком ОСОБА_4, щоб діти жили окремо від дорослих, щоб їм ніхто не заважав. Діти за квартиру і за комунальні послуги не платили, комунальні послуги оплачувала ОСОБА_3, бо працювала лише ОСОБА_5, а ОСОБА_4 роботи не мав. Дійсно, після того, як в червні 2015 року діти побралися, на подвір'ї і в будинку ОСОБА_3 стали відбуватися роботи з проведення каналізації і підведення води до будинку і в будинок. Але ніяких договорів між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 щодо проведення робіт, а тим більше щодо сплати їх вартості, не відбувалося і не могло відбуватися, бо їх родини допомагали дітям облаштувати нормальний побут як всі батьки для всіх своїх дітей. Вона сторонніх людей на подвір'ї ОСОБА_3 не бачила. Певні роботи здійснював ОСОБА_4 - чоловік ОСОБА_5, йому в деяких роботах допомагали друзі. Старший син позивача ОСОБА_9 копав яму під каналізацію, ОСОБА_4 паяв пластикові труби для розводки у будинок, клав б/у плитку на підлозі у ванній кімнаті - це те, що вона, представник відповідача, особисто бачила. Проте, вона категорично заперечує, що будь-які роботи виконував сам позивач у справі. 15 вересня 2016 року, коли вже справа розглядалася в суді, син позивача ОСОБА_10 забрав всі речі і майно, повернення яких вимагає позивач, крім холодильника, оскільки вони погоджуються повернути холодильник лише тоді, коли позивач поверне ОСОБА_3 холодильник, який ОСОБА_4 без її дозволу перевіз до ОСОБА_1 додому. Особисто вона не була присутня при передачі майна ОСОБА_4, її дочка ОСОБА_8 теж не була присутня при цьому, бо була в університеті. ОСОБА_1 теж не приїхав забрати майно, пояснивши, що він у м.Гуляйполе і не може приїхати. Тому твердження про те, що ОСОБА_3 умисно пошкодила скло на гідробоксі і бачок унітазу, є надуманими, бо сам ОСОБА_4 скляною пляшкою гелю розбив скло гідробоксу. Під час передачі майна ОСОБА_1, який приїхав вже «під занавіс» викликав працівників поліції, яким заявив, що його майно умисно пошкоджене. Оскільки переліченими в позові майном і речами ОСОБА_3 особисто не користувалася і не користується, ніяких договір з позивачем не мала, представник відповідача вважає, що позов взагалі пред'явлений до неналежного відповідача, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її чоловік, а ОСОБА_4 - її син. Літом-осінню 2015 року її чоловік ОСОБА_1, обоє її синів ОСОБА_10 і ОСОБА_6 працювали на подвір'ї ОСОБА_3 у АДРЕСА_1. Вона, свідок, особисто колотила сапою розчин з цегли і піску в кориті, носила пісок. ОСОБА_1 сам викладав зсередини каналізаційну яму цеглою б/у. Хто купував цеглу, їй невідомо, привозив цеглу від тещі своєї ОСОБА_4. Два піддони піску привозив її син ОСОБА_10. Вона знає, що пробивали стіну в будинку, щоб врізатися до центральної каналізації з вулиці.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 05 вересня 2016 року пояснив, що позивач у справі - його батько. Відповідач - бабуся його дружини ОСОБА_5. З квітня 2015 року він і ОСОБА_5 жили однією сім'єю, зареєстрували вони шлюб у червні 2015 року. З квітня 2015 року вони стали жити в будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. Його батько ОСОБА_1 привіз їм з дружиною душову кабіну, кухонну витяжку, меблі, холодильник. В проведенні на подвір'я і в будинок ОСОБА_3 каналізації і водопроводу йому допомагали його, свідка, батьки і друзі. У будинку ОСОБА_3 кладовку переробили під ванну кімнату, для чого зробили цементу стяжку, поклеїли шпалери, зробили теплу підлогу, зробили розводку труб під унітаз, раковину, пральну машину, замінили вікна на пластикові, відремонтували калітку. Йому допомагали в цих роботах його друзі ОСОБА_12 і ОСОБА_13. Його батько і мати викладали цеглою каналізаційну яму, проводили воду. Він особисто робив пайку водопровідних труб, викладав плитку на підлозі у ванній кімнаті, клеїв з дружиною шпалери. На яку суму було виконано робіт, він не може пояснити суду. Скільки їм з дружиною подарували на весілля, він не пам'ятає. Гроші на придбання труб, цементу, піску вони і дружина брали з «весільних» грошей, але скільки саме, він не знає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він влітку 2015 року на належному йому автомобілі з будинку ОСОБА_1 до АДРЕСА_1 перевозив меблеву стінку, душову кабіну, холодильник, ще якісь речі, але які саме, він вже не пам'ятає. Він знає, що в будинку, куди він перевозив меблі і інше майно, проживали його знайомий ОСОБА_4 зі своєю дружиною.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона з квітня 2015 року разом зі своїм тоді ще фактичним чоловіком стали жити в будинку її бабусі ОСОБА_3 по АДРЕСА_1. 06 червня 2015 року вона і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, який не розірваний ще на даний час, оскільки у них є дитина, якій зараз п'ять місяців. Вони стали облаштовувати свій побут, для чого після весілля стали проводити на подвір'я і в будинок воду, одну з кімнат переобладнали під ванну кімнату. Її бабуся ОСОБА_3 з них квартплату не брала, сама сплачувала комунальні послуги, бо офіційно працювала лише вона, свідок, її зарплата була приблизно 1200 грн. на руки. Чоловік офіційно не працював, якісь гроші у нього були на пальне, тютюнові і горілчані вироби, її зарплата йшла на харчі, а коли вона завагітніла - на ліки. Їм на весілля подарували 300 доларів США і близько 9 тис. грн., на ці гроші вона і чоловік купували труби, цемент, пісок, крани, труби на теплу підлогу в ванну. Вигрібну яму їм викопав рідний брат чоловіка Славік, для цього він жив у них тиждень, вона його годувала. Вона з інших людей бачила лише товариша свого чоловіка ОСОБА_13, який допомагав йому у будинку щось робити. ОСОБА_1 вона бачила лише один раз на веранді в будинку бабусі, коли вона приходила додому на обід. Ніяких робіт свекор тоді не робив, просто сидів на дивані. У ванній кімнаті хтось робив цементу стяжку, але хто саме, їй не відомо. Наскільки вона знає, яму вигрібну обкладав зсередини ОСОБА_1, але про будь-яку оплату за це він не вів розмов. Вона з чоловіком клеїли шпалери в залі і на кухні, чоловік сам клеїв шпалери у ванній кімнаті. ОСОБА_10 виклав підлогу у ванній плиткою б/у, частина якої їхня, а частину ОСОБА_4 привіз звідкись. Ніяких розмов про оплату за якісь роботи комусь у них вдома не велося аж по 08 листопада 2015 року, коли вони перестали жити з чоловіком разом у бабусі. Не було до них будь-яких претензій у позивача до бабусі або до неї, свідка, з оплати йому за якісь нібито виконані ним роботи, аж поки бабуся не отримала позовну заяву. ОСОБА_3 весь цей час проживала у АДРЕСА_2, майном позивача не користувалася, ніяких договір з ним не укладала. ОСОБА_3 не проживає по АДРЕСА_1 і зараз і не прописана в цьому будинку. В цьому будинку прописана вона, ОСОБА_5.

Вислухав у судовому засіданні позивача, представника відповідача, пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст.390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Відповідно до ст.390 ч.4 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Відповідно до ст.843 ч.2,3 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

З пояснень у судовому засіданні позивача і представника відповідача, письмових заперечень відповідача, квитанцій про сплату комунальних послуг на а.с.94-96 судом встановлено, і це не заперечувалося сторонами у справі, що відповідач є власницею житлового будинку №109 у с.Пологи Пологівського району Запорізької області.

З пояснень у судовому засіданні позивача, представника відповідача і свідків судом встановлено, що син позивача ОСОБА_4 і онука відповідача ОСОБА_5 з квітня 2015 року по 08 листопада 2015 року з усного дозволу ОСОБА_3 проживали у належному останній житловому будинку без плати за квартиру і без оплати комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про сплату за електроенергію, природний газ за травень-листопад 2015 року на а.с.94-96.

Судом з пояснень в судовому засіданні сторін і свідків встановлено, що позивач придбав і передав у користування своєму сину і невістці у червні 2015 року гідробокс, тумбу-умивальник, унітаз, кухонну витяжку, холодильник «Стінол 250 Q», гостинний гарнітур, комп'ютерний стіл і крісло до нього, світильник. Ця обставина сторонами у справі не заперечувалася.

З розписки на а.с.124 і пояснень у судовому засіданні 29 вересня 2016 року позивача і представника відповідача судом встановлено, що позивачу у вересні 2016 року повернуто перелічене в позові майно, яке, як стверджує позивач, має певні пошкодження - розбите скло гідробоксу і розморожений бачок унітазу. Ця обставина заперечувалася в судовому засіданні представником відповідача, яка стверджувала, що пошкодження зазначені мають місце, проте до цих пошкоджень відповідач ОСОБА_3 не причетна.

Судом встановлено, що свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує нормами ЦК України, які регулюють правовідносини, які виникають між сторонами договору підряду (ст.843 ЦК України).

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом встановлено в судовому засіданні, що наявність будь-якого договору між сторонами, зокрема договору підряду, з квітня 2015 року по теперішній час, у письмовій або усній формі не укладалося, а тому суд приходить до висновку, що у позивача нема передбачених цивільним кодексом України правових підстав вимагати від відповідача відшкодування виконаних ним в будинку відповідача певних робіт з переобладнання і ремонту надвірних і будинкових робіт в сумі 14120 грн.. До такого висновку суд дійшов і з огляду на те, що жодного належного доказу тому, що всі перелічені позивачем у позові і в судовому засіданні роботи виконувалися саме ним, позивач суду не надав, в тому числі і свідченнями свідків.

Оскільки судом встановлено, що позивач передавав належні йому речі і майно не відповідачу у справі, а своїм сину і невістці, відповідач у справі станом на квітень 2015 року не проживала і не була зареєстрована в житловому АДРЕСА_1 і не проживала в ньому як станом на 08 листопада 2015 року, так і на даний час, що не спростовано позивачем в судовому засіданні, суд вважає, що нема підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і в частині відшкодування з відповідача на користь позивача втраченої вигоди за користування майном і покращення майна в сумі 3354 грн. за сім місяців, а саме з квітня 2015 року по 08 листопада 2015 року. З цих же самих підстав суд відмовляє позивачу в задоволенні його позовних вимог щодо зобов'язання відповідача повернути йому непошкоджені бачок унітаза і гідробокс або стягнути на його користь з відповідача їх вартість в сумі 500 грн. і 10 тис. грн. відповідно, бо факт користування цим майном відповідачем і факт пошкодження цього майна саме відповідачем не знайшов підтвердження під час розгляду справи в суді.

Судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на його користь 5 тис. грн. моральної шкоди, оскільки в розумінні ст.23 ЦК України суд приходить до висновку, що така шкода відповідачем позивачу не спричинена.

Разом з тим, оскільки відповідач не заперечує, що холодильник «Стінол 250 Q» на даний час перебуває в належному їй будинку і згідно пояснень у судовому засіданні позивача і представника відповідача судом встановлено, що даний холодильник 15 вересня 2016 року відповідачем або членами її родини позивачу не повернутий, суд вважає за необхідне судовим рішенням зобов'язати відповідача повернути позивачу належний йому холодильник.

Заява позивача про звільнення його від сплати судового збору при подачі позову була судом задоволена частково, ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору до постановлення судового рішення (а.с.23).

Позивач сплатив 275,60 грн. судового збору за подачу зави про забезпечення позову (а.с.47) і 551,20 грн. за подачу позову 29 червня 2016 року (а.с.58).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд за правилами ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати ним судового збору при подачі позову пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 275,60 грн. і 275,60 грн. щодо забезпечення позову, а всього 551,20 грн..

Керуючись ст.ст.10-11,60,61,88,209,154 ч.6,212-215 ЦПК України, ст.ст.387, 390 ч.4, 837,843 ч.2,3 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння, відшкодування за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 належний йому холодильник «Стінол 250 Q» протягом одного тижня після набрання законної сили даним судовим рішенням.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 12 липня 2016 року, скасувати після набрання законної сили даним судовим рішенням.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: