АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівСлободянюк С.В., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року

У справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 82-84/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не вірно зроблено висновок щодо фактичних обставин справи, зокрема часу укладення спірних договорів, зокрема вказано що договори підписані значно раніше аніж померли батьки позивача, однак вони підписані за три місяці до смерті матері та за двадцять днів до смерті батька, що не підпадає під категорію вжиту судом першої інстанції як «значно раніше». Крім того, не надано оцінки судом першої інстанції довготривалій хворобі матері, протягом 30-ти років, пізніше, смерті обох батьків, наявним зобов'язанням перед банком, що забезпечувались договором іпотеки житла, у зв'язку з чим відбувся збіг тяжких обставин, що спонукав його укласти оспорювані договори з відповідачем на вкрай невигідних умовах. Також вказував на значну різницю між вартістю предмету іпотеки - 200 тисяч доларів США та сумою боргу, вказаною в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя у розмірі 56 870, 00 доларів США. Крім того, вказував на ігнорування судом першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи та позбавлення можливості представника позивача надати пояснення щодо довідки з Курахівської міської лікарні. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

№ справи 753/23706/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8433/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах

апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 23.05.2012 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений Договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 460021,43 грн., що за курсом продажу доларів США ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на 23.05.2012р. складало 56870 доларів США та зобов'язався повернути кошти не пізніше 23.11.2012 року в гривневому еквіваленті 56870 доларів США за курсом ПАТ КБ «Правекс Банк» /а.с.9/.

Відповідно до п.6 Договору позики, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором сторони зобов'язались укласти договір іпотеки відповідно до якого позичальник ОСОБА_6 та майнові поручителі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 передають в іпотеку ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

На виконання зазначеного пункту Договору позики, 23.05.2012р. між ОСОБА_7 з одної сторони та ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, з іншої сторони був укладений Договір наступної іпотеки /а.с.10-12/.

25.05.2012р. між ОСОБА_7 з одної сторони та ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, з іншої сторони був укладений Договір про задоволення вимог іпотекодержателя /а.с.13-14/, за умовами якого іпотекодавці зобов'язались передати, а іпотекодержатель зобов'язався прийняти у власність квартиру квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з витягу /а.с.8/ та пояснень представника позивача, ОСОБА_7 набув права власності на предмет іпотеки - вказану квартиру, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 23.05.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 60 ЦПК України, про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, ст.6, 627 ЦК України про те, що сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості та положеннями ст.233 ЦК України про те, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Встановивши, що тяжкі обставини для позивача, на які він посилається, настали до підписання ним оспорюванних договорів, позивач вже звертався з позовом про визнання спірних договорів недійсними на підставі того, що він їх не підписував, у позові йому було відмовлено /а.с.48-55/ , а п. 8 Договору позики, сторони визначили, що у момент укладання цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психологічного тиску; договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, щодо невірної оцінки судом першої інстанції тяжких обставин, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач посилається як на підставу своїх вимог на ст. 233 ЦК України, яка передбачає наявність причино-наслідкового зв'язку між тяжкими обставинами і вимушеністю укладання договорів на вкрай невигідних умовах при цьому не надаючи належних доказів існування тяжких обставин, які змусили його укласти оспорюванні договори, саме на момент укладення спірних договорів, та наявності причино-наслідкового зв'язку між тяжкими обставинами і вимушеністю укладання договорів, на що також наголошено судом першої інстанції.

Крім того, колегією суддів наголошується на тому, що позивач має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах, що також зроблено не було, а попереднє звернення з аналогічним позовом з підстав не підписання вказаних договорів, свідчить про те, що позивач намагається оскаржити спірні договори в незалежності від підстав їх недійсності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: