Справа № 175/2312/16-ц
Провадження № 2/175/923/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в прядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати на нею право власності на домоволодіння № 11 по вул. Новій в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області у порядку спадкування за законом після померлого 10 вересня 2014 року ОСОБА_2.

Позивачка надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника (а.с.24).

Представник третьої особи Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника (а.с.22).

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 10 вересня 2014 року помер батько позивачки ОСОБА_2, про що свідчить актовий запис № 31 від 12 вересня 2014 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №583482 виданому Виконавчим комітетом Любимівської сільської Ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.14). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок № 11 по вул. Новій в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі. Заповітів ОСОБА_2 не складав.

Спадкоємцем першої черги після померлого 10 вересня 2014 року ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 (позивач по справі). Позивачка, як спадкоємець першої черги, відповідно до чинного законодавства звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: житлового будинку № 11 по вул. Новій в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2015 року (а.с.13).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Встановлено, що спадковий будинок з надвірними спорудами фактично належав діду позивачки ОСОБА_4, який помер 27 березня 2005 року. Так, відповідно до відповіді Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 102 від 12 травня 2015 року, згідно записів в погосподарських книгах Любимівської сільської ради, починаючи з 1971 року по 2010 рік включно, особові рахунки відкриті на голову домогосподарсва ОСОБА_4, померлого 27 березня 2005 року. В розділі «житловий будинок у приватній власності/користуванні громадян» значиться житловий будинок 1969 року забудови, розташований за адресою: с. Любимівка, вул. Іванова, 11 (а.с.11). Земельна ділянка площею 0,12 га по вул. Іванова, 11 в с. Любимівка була виділена в користування діду позивачки ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Любимівської сільської ради від 19 травня 2015 року № 507. Батько позивачки ОСОБА_2 вступив в фактичне управління та володіння спадковим будинком, оскільки він був зареєстрований та постійно мешкав з 23 жовтня 2000 року по день смерті 10 вересня 2014 року в житловому будинку за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Іванова, 11, що підтверджується довідкою Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 503 від 19 травня 2015 року (а.с.12).

Встановлено, що спадковий житловий будинок був побудований ще в 1971 році, але правовстановлюючі документи на домоволодіння не оформлялись.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них.

За приписами абз.2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку (згідно Технічного паспорту 1971 року), що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на спадкове майно, у звязку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право ОСОБА_1, вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки батьком за життя не прийнято спадщину пістя смерті свого батька та не оформлено правовстановлюючий документ на спадковий будинок.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 10 вересня 2014 року ОСОБА_2 належав житловий будинок № 11 по вул. Новій в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець ОСОБА_2 не зареєстрував належне йому право власності на майно, у звязку з чим позивачка не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачкою спадкових прав на житловий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 11 по вул. Новій в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222 ЦК України, ст.ст.10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в прядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, паспорт серії АМ № 794244 виданий Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 30 серпня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осібплатників податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок №11 по вул. Іванова в с. Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. А-1 (у тому числі прибудова літ. а-1 загальною площею 7,7 кв.м.) загальною площею 26,8 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м., до складу якого входять: 1 - коридор площею 5,2 кв.м., 2 - вбиральня площею 2,9 кв.м., 3 передпокій площею 11,5 кв.м., 4 вітальня площею 14,8 кв.м., 5 кімната площею 7,9 кв.м., 6 кімната площею 8,6 кв.м., а також такі господарські будівлі та споруди: літ. підА-1 погріб площею 18,0 кв.м., літ. Б літня кухня площею 29,0 кв.м., літ. В вхід до погрібу площею 3,9 кв.м., літ. Г убиральня, літ. Д сарай(тимч.) площею 6,5 кв.м., літ. Ж навіс(тимч.) площею 5,9 кв.м., № 1 огорожа площею 29,9 кв.м., № 2 хвіртка площею 1,1 кв.м., № 3 фундамент площею 91,9 кв.м., після смерті батька ОСОБА_2, померлого 10 вересня 2014 року, який фактично прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_4, який помер 27 березня 2005 року, але офіційно не оформляв на своє імя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Озерянська Ж.М.