Номер провадження: 22-ц/785/3544/16
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановила:

У серпні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк) звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись не те, що 27 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 200000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 20 % річних, з кінцевим терміном повернення до 27 червня 2018 року, та відповідач зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

У забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 04 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 132 кв.м..

Оскільки ОСОБА_4 не виконувала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, то Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 285942,43 грн..

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 129 від 27 червня 2018 року у розмірі 319490,46 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 132 кв.м., що належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на момент продажу.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, оскільки у порушення ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» Банк не направив відповідачу письмову вимогу про усунення порушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 27 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 200000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 20 % річних, з кінцевим терміном повернення до 27 червня 2018 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 04 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці 132 кв.м..

ОСОБА_4 не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 285942,43 грн., але зазначене рішення не виконане.

Станом на 30 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 складає 319490,46 грн., з яких:

-строковий основний борг - 59972,00 грн.,

-прострочений основний борг - 132721,34 грн.,

-прострочені відсотки за користування кредитом - 50961,01 грн.,

-пеня за прострочений основний борг - 22527,15 грн.,

-пеня за прострочені відсотки за користування кредитом - 7037,48 грн.,

-сума інфляційних витрат за прострочення сум по кредиту - 31273,91 грн.,

-сума інфляційних витрат від прострочених відсотків по кредиту - 7484,02 грн.,

-3% річних від простроченої заборгованості за основним боргом по кредиту - 7513,55 грн..

Банк звернувся до суду та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 33 ЗУ»Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання боржником вимоги іпотекодержателя щодо усунення порушень основного зобов'язання іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої зазначеною статті не є перешкодою для реалізації право іпотекодержателя звернутися в будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (ст. 11 Закону України «Про іпотеку»).

А статтею 12 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

За змістом ст. 572 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 39, 40 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку суд першої інстанції зазначив не направлення письмової вимоги-повідомлення на адресу відповідачки щодо усунення порушень, з чим колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У частині другій вказаної статті зазначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Аналогічні роз'яснення містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Відповідно до п. 37 цієї постанови невиконання вимог ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Крім того, Банком 21.01.2015 року за № 28/01-3/139/642 (а.с.75). та 18.08.2015 року за № 28/01-3/16151 (а.с.76) ОСОБА_3 надсилалася вимога про усунення порушення, в якій відповідачка попереджалася про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Вимогу про усунення порушення, що датована 18.08.2015 року, ОСОБА_3 отримала особисто 16.09.2015 року (а.с.76 зв.).

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги Банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з позовом та поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 6709,29 грн. (3194,90 грн. + 3514,39 грн.).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління AT «Ощадбанк» (, МФО 328845, р/р № 0001 в Одеському облуправлінні AT «Ощадбанк», юридична адреса: м. Одеса, вул. Базарна, 17) за кредитним договором № 129 від 27.06.2008 року у розмірі 319490,46 грн., з яких: строковий основний борг по кредиту - 59972 грн.; прострочений основний борг по кредиту - 132721,34 грн.; прострочені проценти за користування кредитом - 50961,01 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту - 22527,15 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом - 7037,48 грн.; сума інфляційних втрат за прострочення сум по кредиту - 31273,91 грн.; сума інфляційних втрат від прострочених відсотків по кредиту - 7484,02 грн.; 3 % річних від простроченої заборгованості за основним боргом по кредиту - 7513,55 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором про іпотеку від 04.07.2008 року за реєстровим № 2442, а саме на: нежитлову будівлю, яка знаходиться в м. Котовську Одеської області, вул. Сільськогосподарська, № 9-м, на земельній ділянці розміром 132 кв. м., що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.10.2007 року виконкомом Котовської міської ради, зареєстрованим в Комунальному підприємстві «Котовське міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» в книзі № 6, запис № 633, реєстраційний номер 20641008, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19260210 від 20.06.2008 pоку, виданим Комунальним підприємством «Котовське міжміське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на момент продажу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 6709,29 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

П.М. Черевко