Справа № 367/5998/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/4581/16 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 38 30.08.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області, треті особи: Відділ опіки та піклування Ірпінського міськвиконкому, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,-

встановила:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що він, ОСОБА_3, 1986 року народження; при оформленні спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року після смерті рідного діда, були порушені його права на спадщину як малолітнього спадкоємця за Кодексом 1963 року, згідно вимог якого дитина має право спадкувати ту частку спадщини, яка належала за законом її батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини, тобто за правом представлення. Спадкування за правом представлення має місце за умови, якщо спадкоємець першої черги спадкування за законом помер до відкриття спадщини.

Позивач вказував, що його батько ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є єдиним сином спадкодавця ОСОБА_6, він є спадкодавцем за правом представлення майна ОСОБА_6, його діда, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Тому, у відповідності до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР він має право на спадкування за законом за правом представлення свого батька ОСОБА_5 після смерті його діда ОСОБА_6. Оскільки на момент смерті діда ОСОБА_6 він був малолітнім, справи, пов'язані із оформленням спадщини вела його матір ОСОБА_4 Діючи від його імені як представник малолітньої особи, тобто від нього, ОСОБА_4 написала від імені малолітньої особи, тобто від нього, заяву про відмову від частки у спадщини без участі органу опіки та піклування, а державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори вчинено нотаріальну дію без участі органу опіки та піклування, а саме прийнято заяву та оформлено 1/6 частку у спадковому майні, що складає 57/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та прилеглою до нього земельною ділянкою на користь ОСОБА_7, другої дружини покійного діда. Більше того, нотаріусом не винесено постанови про відмову, не заявлено, що в даній ситуації порушені права малолітнього спадкоємицею померлого (частка 1/6), не повідомлено Орган опіки та піклування, який повинен розглядати питання дозволу на вчинення угод щодо майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей у випадках, коли дитина є стороною як відчужував, в т.ч. відмова від спадщини; без дозволу органу опіки та піклування батьки малолітньої дитини не мають права укладати такі угоди, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації. Про цей факт він дізнався лише у липні 2015 року, випадково при отриманні юридичної допомоги щодо оформлення належного йому спадкового майна.

Вказував, що ОСОБА_4 ці обставини не заперечує та посилається на незнання законів у сфері спадкового права. Більше того, вважала, що діє правильно, оскільки у встановленому законом порядку вона звернулася до Ірпінської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини за правом представлення із заявою, де вказала в якості спадкоємців за законом своїх двох дітей, один із яких був малолітнім. Однак з подачі саме державного нотаріуса Ірпінської державної нотаріальної контори нею написано заяву про відмову; при цьому, її як представника дітей, насторожувало і те, що нотаріальні дії з оформлення цієї спадщини чомусь здійснено в терміновому порядку в один день. При цьому, ніхто із спадкоємців не збирався залишати територію України.

Позивач просив встановити факт прийняття спадщини та набуття права на спадкове майно ним - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку успадкування за законом за правом представлення свого батька - ОСОБА_5 після смерті рідного діда - ОСОБА_6 на 1/6 частку у спадковому майні, що складає 57/100 частини домоволодіння із місцезнаходженням по АДРЕСА_1; визнати за ним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право на спадкування 1/6 частки майна ОСОБА_6 (дід) за законом за правом представлення його батька ОСОБА_5; визнати протизаконними нотаріальні дії, вчинені державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області без участі органу опіки та піклування , що призвело до позбавлення його, малолітнього спадкоємця, ОСОБА_3, 1986 року народження 1/6 частки у спадковому майні, що складає 57/100 частини домоволодіння із місцезнаходженням по АДРЕСА_1 за правом представлення його батька ОСОБА_5.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини та набуття права на спадкове майно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за законом за правом представлення свого батька - ОСОБА_5 після смерті рідного діда - ОСОБА_6 на 1/6 частку у спадковому майні, що складає 57/100 частини домоволодіння із місцезнаходженням по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі третя особа просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушеням норм матеріального та процесуального права і в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_5, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_4 - дружина померлого та син померлого ОСОБА_3, 09.03.1999 року ОСОБА_4 від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулася до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй на її ім."я та на ім."я її неповнолітнього сина ОСОБА_3 в рівних частинах кожному свідоцтва про право на спадщину за законом на 43/100 частини житлового будинку. Також ОСОБА_4 26.03.1999 року від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулася до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй на її ім."я та на ім."я її неповнолітнього сина ОСОБА_3 в рівних частках кожному свідоцтва про право на спадщину за законом на мотоцикл та 11.06.2002 року ОСОБА_4 також звернулася від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй на її ім."я та на ім."я її неповнолітнього сина ОСОБА_3 із додатковою заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий вклад в рівних частинах кожному, у даній заяві також зазначено, що від одержання свідоцтва про право власності на 1/2 частину грошового вкладу вона відмовляється та дає згоду на підписання цієї заяви своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3. 09 березня 1999 року державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-946, відповідно до якого спадкоємцями майна громадянина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року є в рівних частинах кожний : його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_3, спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається із 43/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належали померлому ОСОБА_5 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою народного суду міста Ірпінь 26 січня 1989 року, зареєстрованого Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації 29 березня 1989 року за № 1276. Також 26 березня 1999 року державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (додатково), зареєстроване в реєстрі за № 3-1365, відповідно до якого спадкоємцями майна громадянина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року є в рівних частинах кожний : його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_3, спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з мотоцикла марки Ява-350-634, 1974 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; 11 червня 2002 року державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (додатково), зареєстроване в реєстрі за №3874, відповідно до якого спадкоємцями майна громадянина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року є в рівних частинах кожний : його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_3, спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з грошового вкладу, що знаходиться в державній ощадній касі № 7853/02 міста Ірпеня Київської області на рахунку № НОМЕР_2 з відповідними відсотками та компенсаційними рахунками.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, який є батьком ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, за життя ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Плеско О.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 1985, яким все своє майно заповідав дружині ОСОБА_7. Із заявою про прийняття спадщини до Ірпінської міської державної нотаріальної контори 19.01.1999 року звернулася дружина померлого ОСОБА_7, у даній заяві нею зазначено, що іншим спадкоємцем по закону є рідна дочка померлого ОСОБА_10. Також 21.04.1999 року до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_10, яка також зазначила, що крім неї спадкоємцем згідно заповіту є дружина померлого ОСОБА_7. 06.07.1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 звернулися до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на відповідні частки житлового будинку по АДРЕСА_1 та на іменні сертифікати. 06 липня 1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на 57/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на іменні інвестиційні сертифікати ЗАТ Інвестиційний фонд "Будінвест". Також 10 листопада 2000 року державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. за реєстровим № 3-8117 ОСОБА_7 було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (Додаткове) на грошові вклади, що знаходяться в Ощадному банку № 7653/010 міста Ірпеня.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_3 на час відкриття спадщини був неповнолітнім, він вважається таким, що прийняв спадщину, а тому є підстави для встановлення даного факту.

Проте такі висновки не відповідають обставини справи та вимогам закону виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що набуття права позивача на яке встановив суд першої інстанції, належать скаржнику на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим ОСОБА_11, державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області 24 липня 2012 року, за реєстровими 2-1802.

Зазначене свідоцтво про право на спадщину Відповідач отримала після смерті бабусі - ОСОБА_7. В свою чергу, ОСОБА_7 отримала це майно у порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_6.

Із заявлених позовних вимог вбачається, що Позивач посилається на те, що при оформленні спадщини після смерті ОСОБА_6 були порушенні його права на спадкування, як онука померлого дідуся.

Проте, такі твердження, наведені як підстава позову, не ґрунтуються на законодавстві України, яке діяло на момент провадження спадкової справи після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та повинно бути застосовано до спірних правовідносин.

Так, за час життя ОСОБА_6 склав заповіт на все майно, яка буде належати йому на момент смерті, на користь своєї дружини ОСОБА_7.

На момент смерті ОСОБА_6 його спадкоємцями за законом були дружина - ОСОБА_7, донька (непрацездатна за станом здоров'я) - ОСОБА_10 та онук (син раніше померлого ОСОБА_5, який є відповідно сином ОСОБА_6) -ОСОБА_3.

При цьому, єдиним спадкоємцем за заповітом була дружина померлого ОСОБА_7.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Частинами 1 та 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, 1963 року (далі - ЦК УРСР), у редакції, яка діяла на момент провадження спадкової справи після смерті ОСОБА_6, встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 535 ЦК УРСР встановлено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР, (яка регулює питання спадкоємства виключно за законом) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Як вбачається з зазначених норм законодавства, спадкування здійснюється за законом (в тому числі онуками та правнуками спадкодавця), лише за відсутності заповіту.

Проте, ОСОБА_6 за час життя виразив свою волю на випадок смерті та склав заповіт на все майно на користь своєї дружини ОСОБА_7. Тобто, ОСОБА_7 після смерті чоловіка отримала все майно, за виключення майна, яке належить особам, які мають право на спадкування незалежно від змісту заповіту. Такою і єдиною особою є непрацездатна донька померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_10, яка відповідно й отримала свідоцтво про право на спадщину в належній їй частині.

Щодо права на спадкування ОСОБА_3, слід зазначити, що він є спадкоємцем за законом (як син раніше померлого ОСОБА_5). У разі відсутності заповіту ОСОБА_3 дійсно мав би право на спадкування на частку, яка належала б при спадкоємстві за законом його померлому батьку, відповідно до частини другої статті 529 ЦК УРСР.

Проте, ОСОБА_6 склав заповіт, чим обмежив право ОСОБА_3 на спадкування в цілому.

Залучення ОСОБА_3 до провадження спадкової справи після смерті ОСОБА_6 було зумовлено виключно для визначення розміру обов'язкової частки непрацездатної доньки ОСОБА_10, проте сам ОСОБА_3 не має право на обов'язкову частку в спадщині, оскільки не входить у виключне коло осіб, визначених вищевказаною ст. 535 ЦК УРСР.

Тому будь-які підстави для захисту права Позивача відсутні, в зв'язку з чим у суду першої інстанції не було підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Застосування ж судом до спірних правовідносин норм ЦК України, який набрав чинності через п'ять років після провадження спадкової справи є помилковим.

Крім того ЦК УРСР взагалі на містив такого поняття як «спадкування за правом представлення» (це поняття з'явилось лише в ЦК України).

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2015 рокускасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області, треті особи: Відділ опіки та піклування Ірпінського міськвиконкому, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді