Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю прокурора Прищепа О.М., Бернацького П.В., Бернацького О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області Романчук П.І.на рішення Радивилівського районного суду від 31 грудня 2015 року у справі за позовом прокурора Радивилівського району в інтересах спільної територіальної громади Радивилівського району в особі Радивилівської районної ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації, треті особи, на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог : ТзОВ Юридична фірма "Адвокат і Закон", Радивилівська районна організація "Українська народна партія", за участю третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору : Бугаївська сільська рада Радивилівського району Рівненської області в інтересах територіальної громади Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору : Бугаївська сільська рада Радивилівського району Рівненської області в інтересах територіальної громади Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області до Радивилівської районної ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи, на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ТзОВ Юридична фірма "Адвокат і Закон", Радивилівська районна організація "Українська народна партія", Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Радивилівського районного суду від 31 грудня 2015 року в позові прокурора Радивилівського району в інтересах спільної територіальної громади Радивилівського району в особі Радивилівської районної ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації, треті особи, на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог ТзОВ Юридична фірма "Адвокат і Закон", Радивилівська районна організація "Українська народна партія", за участю третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Бугаївська сільська рада Радивилівського району Рівненської області в інтересах територіальної громади Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно - відмовлено.

________________________________________________________________________________________

Справа №568/775/14-ц Головуючий в суді І інст. - Бірук В.О.

Провадження № 22-ц/787/846/2016 р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

В позові третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору : Бугаївська сільська рада Радивилівського району Рівненської області в інтересах територіальної громади Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області до Радивилівської районної ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи, на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ТзОВ Юридична фірма "Адвокат і Закон", Радивилівська районна організація "Українська народна партія", Радивилівське районне бюро технічної інвентаризації про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно - відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі перший заступник прокурора Рівненської області Романчук П.І. вважає, що висновки вказаного судового рішення суперечать вимогам матеріального та процесуального права, а саме : ст.ст. 203, 215, 216, 328, 387, 388, 392 ЦК України, ст. ст. 61, 179, 213 ЦПК України, п. 10 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 року.

Зокрема, судом зроблено невірний висновок щодо відсутності підстав вважати, що правова підстава набуття права власності на спірне майно відпала, а також, що майно може бути витребуване у добросовісного набувача лише у випадку визнання договору недійсним.

Апелянт вважає, що суд 1-ї інстанції прийшов до хибного висновку, що скасування рішення господарського суду Рівненської області від 11.02.2009р. не є правовою підставою для витребування майна від ОСОБА_6 і ОСОБА_2 та відповідно безпідставно відмовив в задоволенні позову прокурора району.

Водночас вказує, що право на витребування майна з чужого незаконного володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від незаконного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею.

Зазначає про те, що майно вибуло з власності територіальної громади Радивилівського району в особі Радивилівської районної ради поза волею власника та на підставі судового рішення, яке було скасоване, відтак подальше його відчуження є незаконним, тому, згідно ст.ст. 387,388 ЦК України, нерухомість підлягає витребуванню.

З цих підстав прокурор просив рішення Радивилівського районного суду від 31 грудня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову прокурора Радивилівського району в інтересах спільної територіальної громади Радивилівського району в особі Радивилівської районної ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності та ці позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні прокурор Прищепа О.М., підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, представники Радивилівської районної ради, Радивилівського районного бюро технічної інвентаризації, та інших учасників процесу - третіх осіб завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явились без поважних причин, тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Представник ТзОВ Юридична фірма "Адвокат і Закон" Бернацький О.В. просив апеляційну скаргу відхилити, а провадження в справі взагалі закрити.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи прокурору в позові суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне майно не за рішенням господарського суду, а за договором купівлі - продажу, який є не оскарженим і тому він та ОСОБА_2 є добросовісними набувачами.

Такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2014 року, прокурор Радивилівського району звернувся в суд з позовом в інтересах спільної територіальної громади Радивилівської районної ради в особі Радивилівської районної ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, а саме частину нежитлового приміщення площею 102 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2009р. ТзОВ "Силует" оформлено право власності на частину нерухомого майна площею 102 кв.м. на підставі рішення господарського суду Рівненської області від 11.02.2009р., залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30.06.2009р. Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2010р. скасовано вищевказані судові рішення, а справу направлено до суду 1-ї інстанції для нового розгляду, за результатами якого ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.04.2010р. припинено провадження по справі у зв'язку з ліквідацією юридичної особи відповідача - ТзОВ "Силует".

Прокурор вважає, що майно вибуло з власності спільної територіальної громади Радивилівського району в особі Радивилівської районної ради поза волею власника та на підставі судового рішення, яке було скасоване, від так подальше його відчуження є незаконним.

Згідно уточнених позовних вимог прокурор просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Радивилівської районної ради 63/100 частин нежитлового приміщення площею 102 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 відповідно 37/100 частин цього ж нежитлового приміщення (т.1 а.с. 219-224).

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2009р. ТзОВ "Силует" відчужило спірне майно на користь ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу. 26.11.2010р. ОСОБА_1. на підставі договору купівлі-продажу, відчужив 37/100 даної нерухомості на користь ОСОБА_2, який 29.11.2010р. зареєстрував право власності. У зв'язку з чим, ОСОБА_1 29.11.2010р. зареєстрував право власності на 63/100 спірного приміщення.

Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Відповідно до з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто якщо за відплатним договором із володіння власника або законного володільця вибуло майно, то витребувати його у добросовісного набувача можна тільки тоді, коли воно вибуло поза волею власника або законного володільця.

В даному спорі відсутність волі власника на відчуження спірного майна та його вибуття поза волею власника підтверджується правовою позицією представника Радивилівської районної ради в господарському суді, а саме не визнання пред'явленого ТзОВ "Силует" позову та подальше оскарження рішення господарського суду від 11.09.2009р. в апеляційному та касаційному провадженні (т.1 а.с.34,43,48-53).

Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленій в Постанові від 2 вересня 2015 року справі 6-1168цс15, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права є обов'язковим.

Отже позов прокурора є обґрунтованим та доведеним.

Позовна вимога щодо визнання права комунальної власності на витребувану у відповідачів частину нежитлового приміщення за Радивилівською районною радою є зайвою, оскільки існуюча до незаконного відчуження спірного майна та існуюча тепер наявність такого суб'єктивного права у позивача і є правовою підставою для задоволення його вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В Держреєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до свідоцтва про право власності від 17.12.2002р. , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Радивилівської міської ради №66 від 18.07.2000р., витребуване майно комунальної власності зареєстроване за спільною територіальною громадою Радивилівського району в особі Радивилівської районної ради від 23.05.2004р., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. (т.1 а.с.11).

В іншій частині рішення місцевого суду не оскаржувалось сторонами та іншими учасниками процесу та не було предметом апеляційного перегляду.

Подання відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, колегія суддів розцінює як фактичне визнання позовних вимог. (т.2 а.с.52).

Підстав для застосування приписів ч.4 ст.267 ЦК України, колегія суддів не вбачає, а застосовує припис ч.5 цієї статті, оскільки поважними є причини пропущення прокурором позовної давності при зверненні з позовом в інтересах Радивилівської районної ради.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.04.2010р. припинено провадження по справі у зв'язку з ліквідацією юридичної особи відповідача - ТзОВ "Силует" і відтоді Радивилівській районній раді мало стати відомо про прийняте процесуальне рішення і з того часу розпочався перебіг строку позовної давності.

З часу постановлення цієї ухвали до звернення прокурора в інтересах Радивилівської районної ради минуло 4 роки (т.1 а.с.1).

Однак, як стверджує прокурор, йому стало відомо про порушене право лише в 2014 році від нинішнього голови райради.

З огляду на те, що з 23 листопада 2010 року по 17 лютого 2012 року повноваження голови Радивилівської райради здійснював учасник цього процесу Бернацький О.В., (а до листопада 2013 року виконував обов'язки голови РДА) який в господарських спорах з Радивилівською райрадою при ухвалені рішень від 11 лютого 2009 року та 30 червня 2009 року представляв інтереси позивача ТзОВ "Силует", є поважні причини пропущення строку позовної давності, оскільки він всупереч інтересам громади та виконуваних ним обов'язків голови райради до суду за захистом прав громади не звернувся. (т.2 а.с.53)

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324. 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області - Романчука П.І.задовольнити.

Рішення Радивилівського районного суду від 31 грудня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову прокурора Радивилівського району в інтересах Радивилівської районної ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності і в цій частині позов задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Радивилівської районної ради 63/100 частин нежитлового приміщення площею 102 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2, на користь Радивилівської районної ради 37/100 частин нежитлового приміщення площею 102 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: