Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу; за зустрічним позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної у м. Запоріжжі ради, служба у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації, про розірвання шлюбу з визначенням місця проживання малолітніх дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року,

встановила:

У січні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на протязі останніх двох років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне життя, примирення між ними та збереження сім'ї неможливе.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання їх малолітніх дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено; зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що був зареєстрований 8 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, реєстраційний запис № 59 в книзі реєстрації шлюбів 2008 року. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3. Установлено наступний порядок участі батьків у вихованні дітей, які проживають окремо від них: ОСОБА_5- відвідування сина ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, та спілкування з ним - без обмеження часом по її потребі та потребі дитини за місцем проживання останньої з урахуванням розпорядку дня дитини та без його порушення, у тому числі: щодо відвідування дитячого дошкільного закладу, часу на відпочинок, прийому їжі, участі у програмах розвитку та дозвілля тощо із забезпеченням права сина ОСОБА_6 на спілкування з братом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 - відвідування сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та спілкування з ним - без обмеження часом по його потребі та потребі дитини за місцем проживання останнього з урахуванням розпорядку дня дитини та без його порушення, у тому числі: щодо відвідування дитячого дошкільного закладу, часу на відпочинок, прийому їжі, участі у програмах розвитку та дозвілля тощо із забезпеченням права сина ОСОБА_7 та спілкування з братом ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із батьком ОСОБА_4 та в частині встановлення порядку участі батьків у вихованні дітей, які проживають окремо від них скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлення порядку зустрічі та участі батька у вихованні дітей, які проживають окремо від нього та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2». Надано право ОСОБА_4 спілкуватися з його малолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7, один раз на тиждень у вихідні дні з 11 год. до 15 год. в присутності матері - ОСОБА_5, без права вивозу дітей за межі Дмитрівської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та м. Вільногірська Дніпропетровської області, з повідомленням завчасно матері. Надано право ОСОБА_4 спілкуватися з його малолітніми дітьми протягом двох тижнів на новорічні свята за місцем проживання батька. Надано право ОСОБА_4 спілкуватися з його малолітніми дітьми щорічно протягом одного місяця влітку за місцем його проживання, з правом виїзду на літній відпочинок. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_4 звернувся з заявою про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року вказану заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні заяви про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що наведені заявником підстави не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 361 ЦПК України, а зводяться до незгоди з ухваленим рішенням у зв'язку з неповним з'ясуванням всіх обставин справи та невірною оцінкою доказам у справі.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова

І.М.Фаловська