Дата документу 16.08.2016 Справа № 554/4044/14-ц
Справа №554/4044/14-ц
Провадження №2/554/1846/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Шевська О.І.

при секретарі Юрченко А.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення вартості вантажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, вона неодноразово користувалася послугами даного підприємства, останнього разу нею була замовлена доставка стільниці із штучного каменю з м.Житомир до м.Овруч, про що була складена товарно транспортна накладна (експрес-накладна) №58 від 26.01.2012 р.

При отриманні товару в м.Овруч виявилося, що стільниця в одному місті має тріщину (розколота) і стає непридатною до встановлення та використання.

При доставці товару між позивачем та представником ТОВ «Нова пошта» був складений Акт приймання-передачі № 10060984 від 28.01.2012 року, в якому були зазначені пошкодження. Вартість товару складала 10 000 грн.

Відповідачем по справі була надана відповідь ОСОБА_2 на претензію за вих. №37-12 від 23 лютого 2012 року про відмову у її задоволенні. Відповідач посилася на те, що в акті прийому-передачі не було зафіксовано жодних пошкоджень пакування вантажу, а також відсутня фіксація будь-яких знаків спеціального маркування чи застережних написів, що вказували б на особливості вантажу та необхідні умови щодо збереження його при перевезенні та виконання вантажно-розвантажувальних робіт.

З відповіддю відповідача позивач не погодилася, оскільки при відправлення товару з м.Житомир до м.Овруч, в тому числі і при пакуванні та завантаженні, був присутній представник відповідача. Представник відповідача перевіряв цілістність товару та умови його пакування. Ним було висловлено прохання щодо пакування товару поролоном, в який було запаковано стільницю, крім картонного пакування. Вимоги представника відповідача були виконані при ньому ж і при ньому ж товар було повністю запаковано. Отже, перевізник впевневся в правильному запакуванні товару і прийняв його до перевезення.

Позивач у судове засідання не з»явився, просив слухання справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав, відповідач надав до суду письмові заперечення. Вини перевізника у пошкодженні вантажу немає, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 909, 917 ч.3, 924 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві). Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної. Перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу. Перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно із ст. 133 Статуту автомобільного транспорту, затвердженого ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 27 червня 1969 року №40 автотранспортні підприємства чи організації несуть відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу або до передачі згідно з Правилами іншим підприємствам, організаціям, установам, якщо не доведуть, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися через обставини, яким вони не могли запобігти і усунення яких від них не залежало.

Судом встановлено, що згідно експрес накладної №58 від 26.01.2012 р. позивачем замовлена доставка стільниці із штучного каменю з м.Житомир до м.Овруч.

При отриманні товару в м.Овруч виявилося, що стільниця в одному місті має тріщину (розколота) і стає непридатною до встановлення та використання.

Відповідачем по справ ОСОБА_2 була надана відповідь на претензію за вих. №37-12 від 23 лютого 2012 року про відмову у її задоволенні. Відповідач посилася на те, що в акті прийому-передачі не було зафіксовано жодних пошкоджень пакування вантажу, а також відсутня фіксація будь-яких знаків спеціального маркування чи застережних написів, що вказували б на особливості вантажу та необхідні умови щодо збереження його при перевезенні та виконання вантажно-розвантажувальних робіт.

При складанні цієї товарно-транспортної накладної відправник погодився з умовами разового договору, розміщеними на офіційному сайті http://novaposta.ua та відповідно засвідчив, що ознайомлений з умовами надання послуг ТОВ «Нова пошта».

При отриманні вантажу між позивачем та представником ТОВ «Нова пошта» був складений Акт приймання-передачі № 10060984 від 28.01.2012 року, в якому були зазначені пошкодження. Вартість товару складала 10 000 грн.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 ЦК України.

Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обовязок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобовязаної сторони.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Пошкодження вантажу це зміна його фізичних властивостей (механічні поломки, дефекти, бій); нестача вантажу доставка вантажу одержувачу в меншій кількості, ніж оголошено до перевезення.

Стаття 924 ЦК зберігає раніше прийняті в цивільному праві України принципи майнової відповідальності перевізника: він відповідає при наявності його вини (частина перша статті 924 ЦК) і в межах вартості перевезеного вантажу і багажу (частина друга статті 924 ЦК). Понад вартість вантажу і багажу перевізник повертає клієнту відповідну провізну плату.

Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення.

Крім того, він також зобовязаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обовязку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками:

1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обовязку усунення зазначених обставин;

2) перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Звідси слід зробити висновок про те, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Пунктом 3.1 Публічної оферти про надання транспортно-експедиторських послуг відправник відповідає за всі негативні наслідки, які можуть статися з відправленням в процесі його транспортування та доставки, за умови відсутності належної упаковки відправлення або необхідних знаків спеціального маркування.

А пунктом 6.3 вказаної оферти сторони договору погоджуються про те, що якщо сторонами при видачі вантажу буде виявлено пошкоджений вантаж, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вантажу в середині упаковки, покладається на відправника.

Зазначені умови Публічної оферти є умовами договору, оскільки обовязок доведення вини міститься тільки у нормах статті 924 ЦК України.

Переважному застосуванню підлягають саме норми статі 924 ЦК України, в частині обовязку доведення вини, оскільки зазначена стаття передбачає підстави звільнення перевізника від відповідальності.

Таким чином, законодавець покладає на перевізника обовязок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

За нормами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з вимогами п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що при отриманні вантажу між представником перевізника та одержувачем було складено акт приймання-передачі, у якому зазначено, що стан вантажу пошкоджений. Суд вважає, що відповідачем не надано суду жодного доказу, який би свідчив про наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу, тоді як, відповідно до норми статті 924 ЦК України, цей обовязок лежить саме на перевізнику.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року по справі №6-2086цс15.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.611,909,917,924 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення вартості вантажу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на користь ОСОБА_2 судовий збір та провізну плату в сумі 374.80 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів із дня його проголошення, або протягом 10 днів із дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя: О.І.Шевська