Справа № 712/6684/16-ц
Провадження № 2/715/1692/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2, Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, Публічного Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про виключення частки нерухомого майна з акту опису й арешту державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2, Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, Публічного Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про виключення частки нерухомого майна з акту опису й арешту державного виконавця, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Черкаській області перебуває виконавче провадження № 38937310 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 та ВАТ «БМФ Житлобуд-3» солідарно на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» грошової заборгованості в сумі 167998,16 дол. США.

При цьому головний державний виконавець Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_5 постановою від 07.04.2011 року відкрив виконавче провадження ВП № 25829410 з примусового виконання судового рішення, однак не повідомив боржника фізичну особу про факт прийняття до примусового виконання виконавчого документу місцевого суду.

Як стало відомо згодом (після ознайомлення позивача з матеріалами виконавчого

провадження) одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець Центрального відділу ДВС ОСОБА_6 також виніс постанову від 07.04.2011 року про арешт всього майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження.

Після цього виконавче провадження ВП № 25829410 згодом було передано на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції в Черкаській області, який займався примусовим виконанням судового рішення про стягнення боргу із ВАТ «БМФ Житлобуд-3». Вказаний відділ примусового виконання рішень протягом 2012-2015 р.р. займався успішною реалізацією майна ВАТ «БМФ Житлобуд-3», зокрема, транспортних засобів та спеціалізованої будівельної техніки, за рахунок чого погашалася заборгованість перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль».

Разом з тим, 15.04.2016 року з невідомих міркувань до квартири АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_4 разом зі своєю сімєю, завітали співробітники

поліції із державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС в Черкаській області ОСОБА_7, який вручив позивачу письмову вимогу від 06.04.2016 року про необхідність забезпечення доступу (проникнення) державного виконавця до житла боржника.

Вказані дії державного виконавця мали проводитися, начебто, з метою перевірки майнового стану позивача за місцем його проживання, а також для опису частини житлової квартири.

Незважаючи на те, що на вказану дату позивача викликали до прокуратури Черкаської області в якості свідка в кримінальному провадженні (на 10 год. 40 хв. 15.04.2016 pоку), з боку державного виконавця Лисенка М.А. прозвучала категорична відмова у відкладенні виконавчих дій. На прохання позивача надати документ, який стверджує право державного виконавця примусово проникати до приміщення (квартири) позивача, з боку державного виконавця було надано лише для огляду ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2014 року у справі № 712/10307/14-ц щодо задоволення подання державного виконавця Цьопи Б.А. про примусове проникнення до житла ОСОБА_4

На думку позивача, державний виконавець Лисенко М.А. явно з перевищенням службових повноважень проводив заходи щодо примусового проникнення до житла боржника в квартирі АДРЕСА_1, оскільки на момент проникнення до квартири 15.04.2016 року сплинуло майже два роки з моменту прийняття судової ухвали від 31.07.2014 року про примусове проникнення до житла. Тож, у державного виконавця Лисенка М.А. не було жодних законних підстав залучати до своєї роботи поліцейських та вчиняти дії щодо примусового проникнення до його квартири (з використанням заходів фізичного впливу).

При цьому заходи Центрального ВДВС ЧМУЮ по примусовому проникненню до квартири позивача супроводжувалися численними порушеннями установленої процедури проведення виконавчий дій та навіть носили характер хуліганських дій, оскільки з боку державних виконавців Лисенко A.M. та Недоступ Д.М. не було пред'явлено копії судового рішення про примусове проникнення до житла боржника, натомість лунали відверті погрози й образи з приводу заявленої ОСОБА_4 правової позиції щодо незаконного проникнення до квартири, де в той час проводився ремонт та не було жодного ліквідного майна боржника.

За наведених обставин, дії державного виконавця в ході примусового виконання виконавчого провадження № 38937386 є неправомірними, а складені Центральним ВДВС ЧМУЮ акти опису й арешту майна (? частини квартири та речей) від 15.04.2016 року є протиправними, на підставі яких взагалі неможливо проводити арешт належного позивачу майна за місцем його проживання.

З самого початку процедури примусового виконання судового рішення головним державним виконавцем Центрального ВДВС ОСОБА_6 порушений порядок відкриття виконавчого провадження й звернення стягнення на майно, яке нібито належить боржнику.

На адресу позивача до цього часу з боку відповідачів не надходили жодні копії постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту й оголошення заборони на його відчуження від 07.04.2011 року, якою фактично було накладено арешт на все його рухоме та нерухоме майно.

При цьому були порушені права боржника на добровільне виконання судового рішення, оскільки державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_6 без надання часу для самостійного виконання було розпочато примусове виконання судового рішення.

Без вручення належним чином постанови про відкриття виконавчого провадження та надання боржнику передбаченого часу для самостійного виконання судового рішення державний виконавець взагалі не вправі приступити до проведення виконавчих дій,спрямованих на примусовий опис та арешт частки нерухомого майна боржника, як це передбачено ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

При винесенні державним виконавцем постанови від 07.04.2011 року про арешт всього майна були порушені норми законодавства, оскільки з оскаржуваної постанови невідомо скільки саме майна позивача необхідно арештувати для повного виконання судового рішення та яким чином державним виконавцем вирішено питання щодо визначення частки в розмірі ? квартири АДРЕСА_1. Окрім цього, чинним законодавством не передбачено накладення арешту на все майно боржника в разі неналежного повідомлення його про відкриття виконавчого провадження.

Примірник вказаної постанови про арешт всього майна боржника (як і решту копії процесуальних документів) він отримав лише в ході ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження 20.04.2016 р., про що особисто розписався в матеріалах провадження.

При накладенні 07.04.2011 року арешту на все без виключення майно боржника (позивача) державним виконавцем Шостак Н.А. не були враховані обмеження, які містяться а Переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчим документом, що є додатком до Закону про виконавче провадження. Причому, при накладенні арешту на все майно позивача проігноровано факт накладення арешту на все ліквідне майно та банківські рахунки ВАТ «БМФ Житлобуд-3» та з невідомих причин не проведено перерахунку грошової заборгованості за виконавчим документом з огляду на процедуру примусової реалізації майна (транспортних засобів та спеціалізованої будівельної техніки) солідарного боржника.

Незважаючи на наявні факти перерахунку грошових коштів на рахунки відповідачів, з огляду на проведену процедуру примусової реалізації майна ВАТ «БМФ Житлобуд-3», Центральним ВДВС ЧМУЮ до цього часу не зменшено грошову суму стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості за кредитом в сумі 1333519,00 грн.

Стосовно проведеної Центральним ВДВС ЧМУЮ процедури опису й арешту на майна позивача за місцем його проживання слід вказати наступні порушення:

В акті державного виконавця Лисенка М.А. від 15.04.2016 року опису й арешту майна боржника вказано ? частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, яка зареєстрована за ним на підставі свідоцтва від 07.07.1994 року видане Соснівським райвиконкомом за реєстровим № 165. Арештована частка у вказаній квартирі, яка належить йому на прав спільної часткової власності, до цього часу не виділена в натурі та не визначено її конфігурацію в загальній прощі нерухомого майна.

Державний виконавець взагалі не звертався до судових органів із заявою про виділення належної боржнику частки в розмірі ? трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2.

Оскільки виділ в натурі ? частки боржника у спільній частковій власності на квартиру не проводився, а державний виконавець з поданням про визначення частки ОСОБА_4 у

спільному майні, яке підлягає зверненню стягнення, до суду не звертався, то процедуру звернення стягнення на майно боржника розпочато з порушенням вимог цивільного законодавства щодо попереднього виділу в натурі частки у спільному майні, що йому належить.

Окрім того, всупереч діючому житловому законодавству України та ст. 47 Конституції

України Центральний ВДВС МУЮ в акті опису й арешту квартири від 15.04.2016 заборонив йому користуватися належною йому часткою в розмірі ? квартири, навіть без надання йому іншого житлового приміщення.

Варто також зауважити, що в іншому акті опису й арешті рухомого майна від 15.04.2016

Центральний ВДВС МУЮ всупереч приписам Переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчим документом, описав та вилучив навіть дитячі речі (волейбольний м'яч) та речі домашнього вжитку (газову запальничку). Окрім того, з невідомих міркувань державним виконавцем Лисенком М.А. проведено опис неліквідного майна - клавіатури від ПК, совка синього кольору, металевого чайника 1991 року, двохкасетного магнітофону чорного кольору 1990 року випуску, переноску білого кольору та факсу «Панасонік» 1990 року випуску.

Причому, Центральний ВДВС МУЮ аргументував свої незаконні дії по проникненню до квартири та опису неліквідного майна примусовими заходами з боку банківської установи та постійними скаргами на бездіяльність ДВС щодо неналежного виконання судового рішення, що не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах зведеного виконавчого провадження в наявності є лише одна скарга представника ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» від 18.04.2016 року, тобто подана через декілька днів після проведення опису й арешту майна боржника. Натомість є значна кількість документів, які свідчать про реальне виконання судового рішення за рахунок звернення стягнення на майно поручителя - ВАТ «БМФ Житлобуд-3».

Просить суд скасувати арешт всього без виключення майна боржника ОСОБА_4, який накладений постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 07.04.2011 року ВП № 25829410. Звільнити з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 07.04.2011 року ВП № 25829410, нерухоме майно ОСОБА_4 ? частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Виключити з акту опису й арешту майна боржника, складеного державним виконавцем Лисенко М.А. від 15.04.2016 року та звільнити з-під арешту належну ОСОБА_4 ? частину трикімнатної квартири №16 но вул. Котовського, 45 в м. Черкаси. Виключити з акту опису й арешту майна боржника, складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_2 від 15.04.2016 року, та звільнити з-під арешту все описане рухоме майно боржника ОСОБА_4 за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з відповідачів на користь позивача ОСОБА_4 судовий збір, сплачений за розгляд даної цивільної справи.

В судовому засіданні позивач та його представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Проти позову заперечує, письмові заперечення долучені до матеріалів судової справи.

Представник Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувла проти задоволення позовних вимог, просила суд в позові відмовити.

Представник ПАТ «ОСОБА_9 Аваль» в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду від 23.11.2010 року задоволено позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 167998,16 доларів США, що еквівалентно на дату винесення рішення суду - 1333519,00 грн.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться зведене виконавче провадження № 38937310 з примусового виконання:

1.виконавчого листа № 2-481/2010 від 25.03.2011 року, що видав Соснівський районний суд м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» боргу в сумі 1950,00 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 07.04.2011 №25829040);

2.виконавчого листа № 2-481/2010 від 25.03.2011 року, що видав Соснівський районний суд м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» боргу в сумі 1333519,00 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 07.04.2011 №25829410);

3.постанови № 053115 від 24.07.2013 року, що видав ВДАІ про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави штрафу в сумі 510 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 20.09.2013 року № 39888737);

4.виконавчого листа № 712/1897/13-ц від 31.10.2013 року, що видав Соснівський районний суд м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ СК «Страхування» боргу в сумі 4540,88 грн. (відкрите постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 11.04.2014 року № 42941188).

07.04.2011 року за заявою ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» Центральним відділом ДВС відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного рішення суду та постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 07.04.2011 року № 25829410 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення 1333519,00 грн. на підставі заяви стягувача ПАТ «ОСОБА_3 про накладення арешту на майно. Постанова про арешт майна боржника ніким оскаржена не була.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» від 20.06.2011року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № б/н від 07.07.1994 року виданого Соснівським райвиконкомом і записаного в реєстрову книгу під номером 165, належить ? квартири, що розташована за адресою вул. Котовського. 45. кв. 16 у м. Черкаси.

На супровідному листі № 25283 від 21.05.2013 року, стоїть підпис, який свідчить про те, що ОСОБА_4 отримав 22.05.2013 року акт опису і арешту від 21.05.2013 року, яким описано та арештовано транспортний засіб боржника Mersedes-Benz, ДНЗ 96564МА. У даному акті опису зазначено реквізити виконавчого листа, на підставі якого проводились виконавчі дії - № 2-481/2010 від 25.03.2011 року, що виданий Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» боргу в сумі 1333519,00 грн.

Таким чином, з 22.05.2013 року ОСОБА_4 був обізнаний про існуюче виконавче провадження та підставу у зв 'язку з якою воно відбувається.

27.05.2013 року боржником ОСОБА_4 до начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції адресовано заяву, у якій серед іншого зазначено про те, що йому невідомо на підставі яких документів арештовано його майно, на підставі якого виконавчого провадження вчиняються виконавчі дії та, зокрема, у прохальній частині висловлено бажання ознайомитись із виконавчим провадженням.

05.06.2013 року ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 рекомендованим листом № 101 було направлено супровідний лист № 25855 від 29.05.2013 року разом із висновком субєкта оціночної діяльності про визначення вартості транспортного засобу боржника Mersedes-Benz, ДНЗ96564МА. Вказаний лист повернувся за закінченням терміну зберігання.

03.06.2013 року боржником у виконавчому провадженні - ОСОБА_4 до Соснівського районного суду м. Черкаси адресовано скаргу, в якій він просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо незаконного вилучення транспортного засобу. У даній скарзі, зокрема, акцентовано увагу на тому, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 25229410 та вказано реквізити виконавчого документа, на підставі якого звертається стягнення на майно.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.06.2013 року (справа № 712/6819/13-ц) відмовлено у задоволенні скарги та зокрема, звернуто увагу на ту обставину, що: «На виконанні у Центральному відділі ДВС ЧМУЮ знаходиться виконавчий лист Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-481/2010 від 25.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості в сумі 1333519,00 грн. 07.04.2012 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС ЧМУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення».

Крім цього, судом зазначено: «Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_10, мотивуючи свої вимоги наступним: … Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження скаржнику стало відомо…»

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06.08.2013 року апеляційну скаргу боржника відхилено, а ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.06.2013 року залишено без змін.

На супровідному листі № 131/5 від 15.03.2013 року стоїть особистий підпис ОСОБА_4, який свідчить про те, що боржник отримав постанову про розшук транспортного засобу від 15.03 2016 року № 25829410 - 17.06.2013 року.

21.08.2013 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області отримано клопотання ОСОБА_4 в якому останній знову вказує на необізнаність із виконавчим провадженням та просить надати можливість ознайомитись із ним.

Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 20.06.2013 року, виконавче провадження № 25829410 прийнято до виконання від Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 20.06.2013 року, виконавче провадження № 25829040 прийнято до виконання від Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 24.03.2014, виконавче провадження № 39888737 прийнято до виконання від Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області від 04.07.2014, виконавче провадження № 42941188 прийнято до виконання від Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2014 року у справі № 712/10307/14-ц, задоволено подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4. Вказаною ухвалою суду встановлено: «Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_4 на праві приватної власності належить ? частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. Боржником в добровільному порядку рішення суду не виконано. В процесі виконання вказаного виконавчого провадження, 24.06.2014 року, 02.07.2014 року, здійснювалися виходи за місцем виконання виконавчого документа: АДРЕСА_4, з метою перевірки майнового стану боржника, про що складено відповідні акти. Дана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.»

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 57434365 від 15.04.2016 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить ? частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (п. 3, 4 ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження).

Згідно ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

15.04.2016 року за попереднім повідомленням проведено виконавчі дії за адресою місцезнаходження майна боржника та його місця проживання - АДРЕСА_4. В ході проведення виконавчих дій складено акт опису і арешту ? квартири АДРЕСА_5, що належить боржнику ОСОБА_4 та акт опису і арешту рухомого майна боржника ОСОБА_4 в кількості восьми позицій.

За результатами виконавчих дій складено акт про те, що доступ до приміщення був наданий добровільно. В акті міститься підпис ОСОБА_4, що свідчить про те, що ніякого примусового входження в квартиру боржника не було.

Посилання позивача в частині неможливості використання ухвали від 31.07.2014 року не ґрунтується на вимогах закону. Крім того вказана ухвала не є виконавчим документом, а тому і не містить ніяких строків пред'явлення до виконання та не пред'являється до виконання, а є дозволом у межах виконавчого провадження здійснити проникнення у конкретно вказане місце і може бути застосована протягом усього періоду виконання виконавчого провадження в межах якого судом надано дозвіл на застосування таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

20.04.2016 року ОСОБА_4 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 38937310, про що свідчить його заява від 20.04.2016 року, яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до акту про проведення електронних торгів від 30.08.2016 року, було реалізовано описаний актом від 15.04.2016 факс Panasonic KX-F50, а відповідно до акту про проведення електронних торгів від 06.09.2016 року, було реалізовано описану актом від 15.04.2016 переноску.

Таким чином, доводи про неліквідність описаного майна спростовано, оскільки, воно успішно реалізується.

Доводи позивача про необізнаність із виконавчим провадженням, відсутністю постанов про відкриття виконавчого провадження, ненадання строку на самостійне виконання рішення судів є надуманими, оскільки, як зазначено вище та підтверджується документами, неодноразово боржник знайомився із виконавчим провадженням, отримував документи виконавчого провадження та оскаржував дії державних виконавців до суду.

Пункт 5 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, утому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. З документів, що містяться у матеріалах виконавчого провадження (довідка БТІ, витяг з єдиного державного реєстру) вбачається, що право приватної власності ОСОБА_4В, на ? частину квартири зареєстровано, а тому, доводи позивача в частині того, що частка не виділена та є спільною частковою власністю - не відповідають дійсності та спростовані в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам. Таким чином, Закон не повязує порушення прав сторони виконавчого провадження із неотриманням особисто певного документа, оскільки в будь-який момент такий документ може бути отриманий за відповідним зверненням та виконаний по його суті. Боржник ОСОБА_4 не звертався із заявами про відкладення проведення виконавчих дій та надання строку на самостійне виконання. Жодних дій, що свідчили б про намагання виконати самостійно виконавчі документи вчинено не було. Боржник не повідомляв про майно що йому належить, не пропонував черговість звернення стягнення на таке майно, не повідомляв про місце своєї роботи, не отримував листи, що надсилались за адресою місця проживання.

Посилання представника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області щодо необхідності закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_4 не було оскаржено в порядку ст. 383 - 389 Цивільного процесуального кодексу України або в порядку ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства дій державного виконавця, хоча саме такий спосіб захисту порушених прав сторони виконавчого провадження визначає законодавство, в звязку з цим, вбачається неможливим звернення до суду із позовною заявою про зняття арешту з майна, суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

За ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право громадян на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Законі України «Про судоустрій і статус суддів» (ст. 7).

Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках,коли буде доведено існування самого субєктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 про виключення частки нерухомого майна з акту опису й арешту державного виконавця не підлягають до задоволення.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 14, 57, 60, 212, 213-215 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 331 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2, Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, Публічного Акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про виключення частки нерухомого майна з акту опису й арешту державного виконавця відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: