Справа № 347/591/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Турянського І.Є., секретаря Лазорик Л.В., з участю адвоката Солтис І.М., розглянувши у відкритому (заочному) судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Солтиса Ігора Макаровича до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на житло,

в с т а н о в и в :

представник позивачки звернувся до відповідачів з даним позовом.

Представник позивачки, адвокат Солтис І.М. в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав повністю, а справу просить розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Із позовних вимог вбачається, що позивачка ОСОБА_2.є власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2. В даному будинку за згоди позивачки з 23.01.2015 року було зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_4, який доводиться позивачці сином її рідного брата - ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_4 упросив позивачку щоб, вона дала згоду на оформлення його в управлінні праці та соціального захисту населення Косівської РДА, як особи, яка здійснюватиме догляд за нею, як за перестарілою особою, що досягла 80 років і мати право під час догляду користуватися житловим приміщенням її будинку для чого дати згоду на реєстрація його місця проживання в її будинку. Також, в даному будинку за згоди позивачки з 25.08.2015 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, яка за домовленістю з позивачкою обіцяла доглядати її, як перестарілу особу, яка досягла 80 років і мати право під час догляду користуватися житловим приміщенням будинку позивачки. Однак, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 догляд за позивачкою не здійснювали, в неї не проживали, приміщенням її будинку не користувалися. Відповідач ОСОБА_4 проживав в будинку своєї матері, що в АДРЕСА_3, а відповідачка ОСОБА_3 проживала в будинку свого брата ОСОБА_5, що в АДРЕСА_4.

Оскільки відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_3 належного догляду за позивачкою не здійснювали, 29.01.2016 року позивачка звернулася в управління праці та соціального захисту населення Косівської РДА із заявою, у якій повідомила про те, що ОСОБА_4 припинив догляд за нею і про те, що подальший догляд за нею здійснює ОСОБА_6, жителька АДРЕСА_1. За результатами перевірки заяви позивачки було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 фактично не здійснює догляд за позивачкою, а тому з 01.02.2016 року йому припинено пенсійну виплату (допомогу) особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років. На прохання позивачки знятися з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2, відповідачі відмовилися це зробити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не подавав.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася повторно, повторно подала заяву про відкладення розгляду справи без зазначення на те вагомих причин.

Суд, повідомлені відповідачкою причини неявки визнає неповажними та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

В силу вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності позивачки на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 підтверджується копією рішення виконавчого комітету Микитинецької сільської Ради від 27.01.2004 року за № 10 (а.с.8), відповідно до якого, виконком вирішив визнати право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться в АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 1928 р.н. жителькою с. Микитинці вцілому.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 дала свою згоду на реєстрацію у своєму житловому будинку відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з умовою мати право, під час догляду за нею, на користування даним жилим приміщенням.

Догляд відповідача ОСОБА_4 був офіційно оформлений через управління праці та соціального захисту населення Косівської РДА, а з ОСОБА_3 такий же догляд було здійснено за усною домовленістю. Однак, відповідачі ніякого догляду за нею не вели, що стверджується листом управління праці та соціального захисту населення Косівської РДА від 03.02.2016 року за № к-147/08-38/14 (а.с.13), згідно до якого ОСОБА_4 фактично не здійснює догляд за перестарілою ОСОБА_2, а також Інформацією виконавчого комітету Микитинецької сільської Ради від 15.03.2015 року за № 77 (а.с.19), відповідно до якої в будинку ОСОБА_2 зареєстровані крім неї, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Однак, речей, які б свідчили, що в даному господарстві проживають відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 немає. Сам ОСОБА_4 постійно проживає в АДРЕСА_3 в господарстві своєї матері, а ОСОБА_3 - в АДРЕСА_4 в господарстві свого брата.

У відповідності до ч.2 ст. 167 ЖК україни, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Стаття 169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Беручи до уваги те, що відповідачі зобов"язуючись вести догляд за перестарілою ОСОБА_2 не мали наміру проживати в її будинку, а факту укладення будь-якого іншого договору чи домовленості між сторонами суду не надано, то суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 особами, що втратили право користування житловим приміщенням, відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі викладеного, ст. 391 ЦК України, 150, 167-169 ЖК України та керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, особами, що втратили право на користування житловим приміщенням, житловим будинком розташованим в АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на праві власності згідно рішення виконавчого комітету Микитинецької сільської Ради, Косівського району, Івано-Франківської області за № 10 від 27.01.2004 року, відповідно до якого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації ОСОБА_218.02.2004 року видано свідоцтво про право власності на даний будинок за реєстраційним номером НОМЕР_1, про що у книзі записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1 здійснено запис № 15.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 - 551,20 грн. оплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Турянський І.Є.