АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5454/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Хоменко О.Л.
Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 543 762 грн. 09 коп. та 16 118 127 грн. 38 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У липні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.10.2007 року між відповідачем ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого стало ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, було укладено кредитний договір №ML-008|366|2007.

Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 308146,21 швейцарських франків зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) на придбання нерухомого майна.

Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором.

01.10.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено додатковий договір №ML-008|366|2007/CHF, відповідно до якого було внесено зміни до умов кредитного договору.

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором 01.10.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-008/366/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем, банк відступив, а позивач прийняв право вимоги, що випливає з умов кредитного договору, до відповідача ОСОБА_2

17.06.2014 року позивач направив на адресу ОСОБА_2 досудову вимогу від 17.06.2014 року №1436 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка підлягала виконанню протягом 30 календарних днів з дати її одержання.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 04.06.2014 року виникла заборгованість в розмірі 333060 швейцарських франків 12 сантимів, що за курсом Національного Банку України станом на 04.06.2014 року становить 4 415 925 грн. 23 коп., а також 16 118 127 грн. 38 коп., що разом складає 20 534 052 грн. 61 коп. та складається із залишку заборгованості за кредитом в сумі 287603 швейцарських франки 01 сантим, що за курсом Національного Банку України станом на 04.06.2014 року становить 3 813 225 грн. 64 коп., суми несплачених відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 03.02.2009 року по 05.11.2010 року в розмірі 45 457 швейцарських франків 11 сантимів, що за курсом Національного Банку України станом на 04.06.2014 року становить 602 699 грн. 59 коп., пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 04.06.2013 року по 04.06.2014 року в розмірі 16 118 127 грн. 38 коп.

Просить стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 20 534 052 грн. 61 коп. та судовий збір в сумі 3654 грн.

12.05.2015 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. У зв'язку з підвищенням курсу швейцарського франка по відношенню до національної валюти, враховуючи наявну заборгованість в іноземній валюті, просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 287 603,01 швейцарських франків, що за курсом Національного Банку України станом на 08.05.2015 року становить 65 141 65 грн. 32 коп., проценти за кредитним договором в сумі 45 457,11 швейцарських франків, що за курсом Національного Банку України станом на 08.05.2015 року становить 10 295 96 грн. 77 коп. та 16 118 127 грн. 38 коп., що разом становить 23 661 889 грн. 47 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 01.10.2007 року між відповідачем ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого стало ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого, в свою чергу, є позивач, було укладено кредитний договір № ML-008/366/2007 .

Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 308 146,21 швейцарських франків зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) на придбання нерухомого майна.

Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором.

01.10.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір № ML-008/366/2007/CHF, відповідно до умов якого було внесено зміни до умов кредитного договору.

Згідно п.п.1.9.1, 1.9.2 кредитного договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст.3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

В будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання вимоги здійснюється банком в письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовились про інше.

Вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим в день їх направлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі, за допомогою поштового зв'язку. До направлення вимоги чи відкликання на адресу позичальника поштою прирівнюється також і їх вручення позичальнику чи його представникам (в тому числі особам, що мешкають разом з позичальником) під розписку.

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором 01.10.2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-008/366/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем, банк відступив, а позивач прийняв права вимоги, що випливають з умов кредитного договору, до відповідача ОСОБА_2

15.01.2009 року ПАТ «ОТП Банк» направив на адресу відповідача ОСОБА_2 досудову вимогу №22-3-2/55690 про погашення заборгованості за кредитним договором, яку останній отримав 11.03.2009 року, як вбачається з його підпису на вимозі, і яка підлягала виконанню протягом 30 календарних днів з дати її одержання.

Досудову вимогу аналогічного змісту від 23.06.2009 року № 22-2-2/17398 було направлено і ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 неналежним чином виконувались зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим позивач скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, направивши 15.01.2009 року відповідачу відповідне повідомлення, яке останній отримав 11.03.2009 року, і в якому встановив новий термін виконання зобов'язання (30 днів з дня отримання повідомлення).

По закінченні тридцятиденного терміну, протягом якого вимога позивача не була виконана, а саме, починаючи з 12.04.2009 року, у позивача виникло право звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Однак, позивач звернувся до суду 25.07.2014 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Підстав для поновлення цього строку судом не встановлено, в зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, пред'явлених до відповідача ОСОБА_2 з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції також не вбачав підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до відповідача ОСОБА_3, оскільки відповідальність відповідачів за кредитним договором є солідарною.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти

(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Згідно ст.1050 ч.2 ЦК Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Загальний строк позовної давності становить три роки (ст.257 ЦК України), а перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ст.266 ЦК Українизі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Як визначено у ч.4 ст.267 ЦК Українисплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, вбачається, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України за наслідками розгляду справи №6-154цс15 виклавши правовий висновок у даній справі в постанові від 30.09.2015 року.

Тобто, суд першої інстанції невірно застосував строки позовної давності, оскільки враховуючи те, що позивач звернувся до суду 25.07.2014 року,правильним є застосувати позовну давність виключно до періодичних платежів, які не були сплачені позичальником до 25.07.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, строк позовної давності належить застосувати виключно до частини заявлених позовних вимог, а саме процентів в повному обсязі, оскільки всі вони нараховані до 25.07.2011 року, та всіх прострочених несплачених до 25.07.2011 року періодичних платежів згідно графіку погашення (додатку №1 Кредитного договору).

З урахуванням викладеного правильним слід вважати застосування спливу загального строку позовної давності до всієї суми нарахованих позивачем несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 45 457,11 Швейцарських франків.

Крім цього, з урахуванням викладеного підлягає застосуванню строк позовної давності до частини суми нарахованої позивачем заборгованості за кредитом в розмірі 57777,75 Швейцарських франків, а за виключенням суми сплачених боржником та зарахованих в суму погашень платежів до 25.07.2011 року, складає 37234,55 Швейцарських франків, що вирахувано з наступного розрахунку:

А х В - С = 37234,55, де «А» це кількість періодичних платежів до 25.07.2011 року згідно Додатку №1 Графік платежів (день спливу загального строку позовної давності) - 45, де «В» це щомісячний розмір погашення основної суми кредиту 25.07.2011 року - 1283,95 Швейцарських франків, де «С» це сума сплачених боржником та зарахованих в суму погашень платежів до 25.07.2011 року - 20543,20 Швейцарських франків, тому 45 х 1283,95 - 20543,20 = 37234,55 (розрахунок уточнено позивачем в апеляційному суді).

Таким чином, з урахуванням пропуску строків позовної давності сума яка підлягає стягненню із боржника, як така, що не підпадає під строк позовної давності, становить 250 368,46 Швейцарських франків (різниця від заявленої суми заборгованості та частини суми заборгованості по відношенню до якої сплинув строк позовної давності).

Враховуючи викладене, із відповідачів підлягає стягненню заборгованість основної суми кредиту в розмірі 250368,46 Швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ на 19.09.2016 року становить 6 653 735, 36 грн.

В частині стягнення заборгованості основної суми кредиту в розмірі 37234,55 Швейцарських франків та несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 45 457,11 Швейцарських франків належить відмовити з причин пропуску строку позовної давності.

З підстав наведеного, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає заборгованість основної суми кредиту в розмірі 250368, 46 грн. швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.09.2016 року становить 6 653 735 грн. 36 коп.

Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачем нарахована пеня в розмірі 16 118 127 грн. 38 коп., що більше ніж вдвічі перевищує суму основної заборгованості.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до 500 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

23.06.2009 року ПАТ «ОТП Банк» направив на адресу поручителя ОСОБА_3 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором достроково, яку ОСОБА_3 отримав, але не виконав, і яка підлягала виконанню протягом 30 календарних днів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до поручителя шляхом пред'явлення позову 25.07.2014 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. (а.с.1).

Крім цього, відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі 6-53цс14 вбачається, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову до поручителя ОСОБА_3 слід відмовити.

З підстав вищенаведеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в частині вимог до ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір у розмірі 7673 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість основної суми кредиту за кредитним договором № ML-008/366/2007 від 01.10.2007 року у розмірі 6 653 735 грн. (шість мільйонів шістсот п'ятдесят три тисячі сімсот тридцять п'ять) 36 коп. та 500 000 грн. (п'ятсот тисяч) пені.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в розмірі 7673 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді