Справа № 308/3620/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

- головуючого - судді Шепетко І. О.,

- при секретарі Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 308/3620/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

10.05.2016 року представником позивача ОСОБА_4 через канцелярію суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на квартиру відповідача ОСОБА_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заяву мотивовано тим, що справа розглядається вже тривалий час, відповідачі добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовляються, вважає, що існує реальна загроза відчуження майна відповідачем.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином законодавством передбачений обов'язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Згідно зі статтею 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суду не надано жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, не вказано обґрунтування на предмет того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він не спричинить порушення прав та законних інтересів інших осіб.

З поданої заяви та доданої до неї інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 володіє часткою у власності квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Враховуючи наведене, у випадку застосування заходу забезпечення позову може бути спричинено порушення прав та законних інтересів інших осіб, а саме співвласників квартири, на яку позивач просить накласти арешт.

Зазначені заявником обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову, не обґрунтовують необхідності в застосуванні виду забезпечення позову, враховуючи те, що заява позивача не містить належних доказів на обґрунтування припущень про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Як вбачається із самої заяви та підтверджено у судовому засіданні, за час розгляду справи відповідачем не робились спроби будь-яким чином відчужити належне йому майно. З огляду на наведене, суд вважає, що реальної загрози відчуження майна заявником не доведено.

Окрім наведеного, варто відмітити, що позовні вимоги позивача полягають у стягненні солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 138 784,24 грн., суму вартості проведення експертної оцінки в розмірі 700,00 грн., вартість правової допомоги в розмірі 4400,00 грн., вартість сплаченого судового збору в розмірі 2081,76 грн. Таким чином, суд вважає, що такий вид забезпечення позову, про який просить позивач не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі№ 308/3620/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5