Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович, Фрунзенський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 24 вересня 2013 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») було укладено кредитний договір на суму основного кредиту

322 899, 97 грн, що еквівалентно 39 406, 88 доларів США та додаткового кредиту у розмірі 110 430,15 грн, що еквівалентно 13 476,95 доларів США, для придбання автомобіля марки «Ауді», який було передано в заставу

ТОВ «Порше Мобіліті». У вересні 2015 року позивачу стало відомо про наявність виконавчого напису нотаріуса, яким задоволені вимоги відповідача щодо стягнення з позивача заборгованості, що утворилася в період з

16 лютого 2015 року по 5 травня 2015 року у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) на загальну суму 704 568,83 грн.

Вважав, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням законодавства України, оскільки звертаючись до нотаріуса для отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідач не довів безспірності цієї заборгованості та не надав доказів того, що позивачу направлялася вимога щодо погашення цієї заборгованості.

Ураховуючи наведене, просив визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Хижняк А.М. від 14 липня 2015 року № 986 таким, що не підлягає виконанню, закрити виконавче провадження № 48286423, відкрите 28 липня 2015 року Фрунзенським ВДВС Харківського МУЮ.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 лютого

2016 року, залишеним без ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 травня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ХижнякА.М. від 14 липня 2015 року № 986 таким, що не підлягає виконанню. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Задовольняючи позов, суди прийшли до правильного висновку, що наданий ТОВ «Порше Мобіліті» нотаріусу в якості документів, що підтверджують заборгованість боржника, односторонній розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по кредитному договору від 24 вересня

2013 року, зведену облікову виписку з рахунку клієнта ОСОБА_4 і не надано нотаріусу документів у відповідності до п. 1. Переліку, а саме первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), не можуть бути доказами безспірності заборгованості визначених Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки з даних документів не вбачаться саме яка сума тіла кредиту залишилася не сплаченою та яка сума стягується і що у виконавчому напису зазначено про невиплачену в період з 16 лютого 2015 року по 5 травня 2015 року заборгованість, але даний період не збігається із періодами зазначеними у зведених облікових виписках по рахунку клієнта, які надані нотаріусу.

Висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від

10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Умнова