Справа № 711/9941/2012
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тячівського районного суду від 24 грудня 2015 р. за заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зміну способу виконання рішення, -

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) звернулося у суд із заявою у порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України.

Просило змінити спосіб виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 09.07.13 р. по справі № 711/9941/2012 за позовом Банку до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині способу звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 28.12.07 р. приватним нотаріусом Тячівського районного округу Гунда А.М. в реєстрі за № 6103, укладеного між Банком і ОСОБА_3 на нерухоме майно: домоволодіння № 43 «б», під літ. А - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В. - сарай, літ. Г - вбиральня, літ. Д. - сарай-навіс, № 1 - колодязь, № 2-8 - огорожа, загальною площею 160.80 кв. м, житловою площею 87.60 кв. м, зі всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0.12 га., яка розташована на території АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва житлового будинку, що належить ОСОБА_3 на праві власності, для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 за договором відновлюваної кредитної лінії № 72812 від 28.12.07 р., розмір якої складає 1659667.14 грн., шляхом передачі Іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за Іпотекодержателем - Банком.

На обґрунтування зазначало, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 09.07.13 р. звернуто стягнення на вказані домоволодіння і земельну ділянку як предмет іпотеки за іпотечним договором № 6103 від 28.12.07 р., укладеним між Банком і ОСОБА_3, для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 у сумі 1659667.14 грн. за договором відновлювальної кредитної лінії № 72812 від 28.12.07 р., шляхом проведення прилюдних торгів, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Банком.

На виконання цього рішення було видано виконавчий лист № 711/9941/2012, який неодноразово пред'являвся до виконання. 11.11.15 р. старшим державним виконавцем державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції (надалі - ДВС), винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, визначених п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Порядок реалізації земельних ділянок не визначено, відсутній механізм та нормативно-правова база щодо передачі земельних ділянок на реалізацію, що в свою чергу не дає державному виконавцю можливості вжити необхідних заходів щодо реалізації предмету іпотеки.

На даний момент рішення Тячівського районного суду від 09.07.13 р. виконати неможливо з причини наявності встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на арештоване майно боржника шляхом проведення електронних торгів у рамках виконавчого провадження, а саме: можливість реалізації виключно арештоване майно - рухоме та нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок і майна, зазначеного у ч.8 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Ухвалою Тячівського районного суду від 27.12.15 р. заяву Банку задоволено (а.с.24-25).

ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводить про порушення судом норм матеріального права. Указує, що про розгляд заяви належним чином судом не повідомлявся; звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем можливо виключно в порядку п.6.5. договору іпотеки від 28.12.07 р. у разі реалізації предмета іпотеки або визнання публічних торгів такими, що не відбулися.

Суд першої інстанції виходив із того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із постановленням нової по суті заяви, з таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в статті 373 ЦПК України.

Поняття "спосіб" і "порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Право реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів і визнання права власності є різними способами звернення стягнення на предмет іпотеки і повинні доводитися при розгляді справи по суті (підстави, умови договору, іпотечне застереження).

Ухваленим у справі судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки доведено лише можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Зміна способу виконання рішення зі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації із прилюдних торгів на визнання права власності на предмет іпотеки фактично змінює ухвалене по суті рішення, що є недопустимим при розгляді справи в порядку виконання судового рішення та суперечить вимогам ст. 373 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спосіб, на який змінено виконання рішення суду, відповідає способу захисту порушеного права, який був предметом розгляду у цивільній справі, та про наявність правових підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для задоволення заяви, у зв'язку з чим постановлена ним ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а в задоволенні заяви належить відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 314 ч.1 п.6, 315, 317, 319, 324 ч.1 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2. Ухвалу Тячівського районного суду від 24 грудня 2015 р. скасувати.

3. У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зміну способу виконання рішення відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: