Провадження №2/523/4697/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить звільнити з-під арешту та скасувати заборону на відчуження всього майна, що належить йому на праві приватної власності, а саме: 20/100 частин домоволодіння №70 по вул. Курська в м.Одеса.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2016 року була визнана мирова угода, згідно якої за ОСОБА_1 визнано право власності на 20/100 части домоволодіння № 70а по вул. Курська у м. Одесі. Вищевказане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_1. Позивач звернувся до нотаріуса, однак йому біло повідомлено, що на вищевказане майно був накладений арешт. Згідно листа Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 33603 від 26.07.2016 року ОСОБА_1 було повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження в рамках якого державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження було знищено, у звязку з тим, що термін зберігання архівних виконавчих проваджень становив 3 роки. Враховуючи вищевикладене, Суворовський відділ ВДВС у м. Одесі не має можливості зняти арешт з майна.

Сторони у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутність. Від представника відповідача заяви про відкладення розгляду справи не надходило, про причини неявки суд не повідомлено.

Вивчивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2016 року була визнана мирова угода, згідно якої за ОСОБА_1 визнано право власності на 20/100 части домоволодіння № 70а по вул. Курська у м. Одесі, до складу яких входить: житловий будинок під літ. А: коридор 4-1, площею 4,1 кв.м., житлова 4-2 площею 17,2 кв.м., житлова 4-3 площею 11,3 кв.м., житлова 4-4 площею 8,2 кв.м., коридор 4-5 площею 3,3 кв.м., кухня 4-6 площею 6,8 кв.м., санвузол 4-7 площею 7,8 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м., сарай під літ Ж, ? сараю під літ «Д», цистерна, огорожа № 1-2.

Вищевказане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_1, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 64153613 від 22.07.2016 року.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, однак йому біло повідомлено, що на вищевказане майно був накладений арешт.

Згідно листа Суворовського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 33603 від 26.07.2016 року ОСОБА_1 було повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження в рамках якого державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Виконавче провадження було знищено, у звязку з тим, що термін зберігання архівних виконавчих проваджень становив 3 роки. Враховуючи вищевикладене, Суворовський відділ ВДВС у м. Одесі не має можливості зняти арешт з майна.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, порушене право позивача підлягає захисту на підставі закону про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, що передбачено ст. 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 64, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту та скасувати заборону на відчуження всього майна, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: 20/100 частин домоволодіння №70а по вул. Курська в м.Одеса.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя