Справа № 581/585/16-ц
Провадження № 2/581/243/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області,

про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що належала його двоюрідному дядьку ОСОБА_2.

Мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний дядько - ОСОБА_2, який до дня смерті проживав в селі Русанівка Липоводолинського району Сумської області. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 3,24 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Русанівської сільської ради та належали померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, але спадщину після його смерті ніхто не приймав. За життя дядько не складав заповіту. Після смерті ОСОБА_2 він є спадкоємцем за законом п'ятої черги. В судовому порядку між померлим та ним були встановлені родинні відносини. Спадкоємців попередніх черг а саме дітей у покійного не було, оскільки він був не одружений, батьки померли ще задовго до його смерті, тіток та дядьків теж не було, тобто окрім нього інших спадкоємців немає. Нещодавно він звернувся до приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В по питанню оформлення права на спадщину, що відкрилася після смерті дядька. Але нотаріусом мені було роз'яснено, що відкрити спадкову справу а тим більше видати свідоцтво про право на спадщину вона не може у зв'язку з тим, що Цивільний кодекс України в редакції чинній на день смерті спадкодавця не містив норм, які б надавали можливість для спадкування за правом представлення.

Позивач в судове засідання не з'явився. В поданій письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом отримано заяву відповідача про розгляд справу за його відсутності, претензії щодо позитивного вирішення питання відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 вересня 2015 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, а саме те, що ОСОБА_2 був двоюрідним дядьком ОСОБА_1 по батьківській лінії (а.с. 8-9).

Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2, який проживав у с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, є власником земельної частки (паю) землі розміром 3,24 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Мир» (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_2 помер (а.с. 6).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, ОСОБА_2 до дня смерті проживав в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області сам. (а.с. 10).

Відповідно до довідки №261 від 11 серпня 2016 року, виданої виконкомом Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, володіючи та розпоряджаючись майном померлого (а.с. 5).

З наданих Липоводолинською райдержнотконторою за № 1020/01-16 від 17 серпня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заведена, спадкоємці із заявами не зверталися. Відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені ОСОБА_2 відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався (а.с. 18).

Приватний нотаріус Липоводолинського районного нотаріального округу Бондаренко О.В. повідомила, що ОСОБА_1 із заявами щодо спадщини померлого ОСОБА_2 не звертався. Спадкова справа не заводилась (а.с. 27).

Із копії звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки від 25 травня 2016 року вбачається, що вартість земельної ділянки площею 3,24 га, належних ОСОБА_2 становить 64800 грн. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У зв'язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_2 помер в 1995 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі.

Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом відносено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З огляду на це позивач ОСОБА_1, який є двоюрідним племінником померлого ОСОБА_2, ні до першої, ні до другої черг спадкоємців за законом не відноситься, не має права на обов'язкову частку, а також в справі відсутні докази його непрацездатності та перебування на утриманні померлого, а тому він не є спадкоємцем за законом, не має права на спадкування і не міг прийняти спадщину шляхом управління та володіння спадковим майном.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на необхідність застосування положень діючого Цивільного кодексу України 2003 року та віднесення його до п'ятої черги спадкоємців за законом відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу, згідно якого правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг («нових черг») відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України.

Встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася в день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до 1 липня 2003 року, а значить п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягає застосуванню.

Таким чином, судом встановлено наступні обставини: позивач є двоюрідним племінником померлого спадкодавця ОСОБА_2, який помер в 1995 році, позивач не входить до кола спадкоємців за законом, визначених діючим на час відкриття спадщини ЦК УРСР 1963 року, а відтак і прийняти спадщину фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном не міг, оскільки цим правом наділені лише спадкоємці, а значить прав на спадкове майно позивач не має, а тому відсутні і підстави для їх захисту.

Отже, оскільки позов необґрунтований, в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський