У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення вартості за не обліковану електричну енергію,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Київенерго», (далі - ПАТ «Київенерго») звернулося до суду із указаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про постачання електричної енергії від 28 вересня 2006 року.

12 вересня 2014 року під час перевірки енергопостачальною організацією дотримання відповідачем правил користування електричною енергією та умов вказаного договору було виявлено факт порушення правил користування електричною енергією та умов, а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі, поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, про що було складено акт № 37505.

Рішенням комісії з розгляду актів порушення Правил користування електричною енергією від 04 грудня 2014 року відповідачу було донараховано суму 134 230 грн 12 коп. не облікованої електричної енергії, яка відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг за спожиту електричну енергію у розмірі 134 230 грн 12 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін апеляційного суду м. Києва від

23 березня 2016 року, позов ПАТ «Київенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго»

134 230 грн 12 коп. вартості не облікованої електричної енергії. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив з того, що відповідачем здійснено самовільне підключення електроустановки, що спричинило споживання електричної енергії з Порушенням правил користування електричною енергією.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Судами встановлено, що між АЕК «Київенерго» та

ОСОБА_2 укладено договір про постачання електричної енергії від 28 вересня 2006 року № 70921. Станом на 07 травня 2015 року заборгованість за актом порушень № 37505 споживачем у добровільному порядку не погашена.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Доводи скаржника про те, що акт № 37505 від 12 вересня

2014 року, не відповідає вимогам п. 6.14 ПКЕЕ та складений з порушенням порядку, установленого Методикою не може бути взятий судом до уваги, оскільки вказаний акт має рекомендаційний характер та не звільняє споживача ОСОБА_2 від погашення заборгованості по сплаті вартості облікованої електричної енергії у розмірі 134 230 грн

12 коп., до того ж відповідачка була присутня на засіданні комісії з розгляду актів порушення Правил користування електричною енергією.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав для висновку, що судами були допущені порушення норм процесуального права чи не правильно застосована норма матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення вартості за не обліковану електричну енергію, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович