26.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/4804/16-ц
Справа № 2/205/2427/16
26 вересня 2016 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 треті особи Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Центральний» Дніпропетровської міської ради, відділ формування та ведення Реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Ленінського райвиконкому про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
21 червня 2016 року позивачі звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 треті особи Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Центральний» Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 3-6).
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачі проживали у квартирі №13 в буд. №1 на ж/м Парус у м. Дніпропетровську, яку на підставі постанови №308 Дирекції комітету профспілки металургійного заводу ім.. ОСОБА_5 від 22.06.1988 року, обміняли на квартиру АДРЕСА_1.
Родина, що складалась із ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, вселилися у вказану квартиру та проживали в ній. ОСОБА_7 чоловік ОСОБА_1, з 21.07.1988 року був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивачі також проживали в даній квартирі, але без реєстрації.
У червні 1995 року з армії повернувся син ОСОБА_7 від першого шлюбу ОСОБА_4, який червні 1995 року був зареєстрований у вказаній квартирі. А позивачі були зареєстровані починаючи із 10.11.1995 року.
18 серпня 2008 року ОСОБА_7 помер.
Із моменту реєстрації та по теперішній час відповідач у вказаній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі не має.
Посилаючись на те, що вони вимушені сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, у той час як відповідач тривалий час не проживає у вищевказаній квартирі, а також, у зв'язку із тим, що добровільно вирішити спір не має можливості, позивачі вимушені були звернутися до суду із даним позовом, в якому просять, визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №47 в буд. №19 по вул.. Авіаційна у м. Дніпропетровську.
В ході судового розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог залучено відділ формування та ведення Реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Ленінського райвиконкому.
Позивачка ОСОБА_1, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити у повному обсязі.
Співпозивачка - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки не повідомила. письмових заяв про розгляд справи без своєї участі не надсилала.
Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи не надсилав.
Треті особи - Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Центральний» Дніпропетровської міської ради, відділ формування та ведення Реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Ленінського райвиконкому, в особі своїх представників у судове засідання не з'явились. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Про причини неявки своїх представників не повідомили.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила наступне.
Починаючи із 80-х років ОСОБА_9 знайома із ОСОБА_1 та являється її сусідкою по підїзду, вона проживає на пятому поверсі, а ОСОБА_1 на другому. В під'їзді лише 13 квартир, всі сусіди один одного знають. У ОСОБА_1 був чоловік ОСОБА_7, який помер. Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3, яка одружена та має дитину. Дочка проживає разом із ОСОБА_1. Хто такий ОСОБА_4 свідок не знає, ніколи його не бачила та не знайома із ним.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні. Повний текст складений 28 вересня 2016 року.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, Житлового кодексу УРСР, інших законів України, практику Верховного Суду України.
Суд зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі постанови Дирекції та комітету профспілки орденів Леніна та Жовтневої революції металургійного заводу ім.. ОСОБА_5 №308 від 22.06.1988 року дозволено обмін квартирами №47 в буд. №19 по вул.. Авіаційна у м. Дніпропетровську та №12 в буд. №1 на ж/м Парус у м. Дніпропетровську (а.с. 11), у зв'язку із чим починаючи з липня 1988 року в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Станом на 01.04.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13).
Згідно актів від 19.12.2012 року та 21.03.2016 року, ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 не проживають більше 15 років, особистих речей останнього у квартирі не має (а.с. 14,15).
У відповідності до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Так, в силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ст..3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають задоволенню, внаслідок чого слід визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою № 47 буд. №19 по вул. Авіаційна у м. Дніпро.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 580,00 грн.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст. 9, 18, 71, 72, 104 Житлового Кодексу Української РСР, ст. 14, 15, 16 Цивільного Кодексу України, ч. 2 ст. 2, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, ст.ст. 10,11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 треті особи Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Центральний» Дніпропетровської міської ради, відділ формування та ведення Реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Ленінського райвиконкому про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 47 буд.19 по вул. Авіаційна у м. Дніпро.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 580 грн.00 коп. (пятсот вісімдесят грн. 00 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня одержання копії рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача поданою протягом десяти днів із дня одержання копії рішення.

Суддя В. С. Шавула