ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1862/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача Литвинова С.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В., про визнання кредитного договору, договору іпотеки недійсними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі по тексту - відповідач, ПАТ «Дельта Банк») про визнання кредитного договору, договору іпотеки недійсними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» 13 серпня 2007 року укладено кредитний договір №1192/ФКВ-07, відповідно до умов якого позивачу було надано 67 000 доларів США строком на 180 місяців зі сплатою 14,3% річних. У забезпечення виконання боргових зобов'язань за цим кредитним договором між сторонами цього ж дня укладено договір іпотеки №1192/Zфквіп-07, за умовами якого позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Вважаючи, що умови укладених позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» 13 серпня 2007 року є несправедливими й не відповідають вимогам статей 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив визнати дані договори недійсними та зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача в свою чергу заперечив проти задоволення позовних вимог, надав заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також послався на пропуск позивачем строку позовної давності. Третя особа у судове засідання не з'явилась, надала при цьому заперечення проти позову, у яких також просила у задоволенні позовних вимог відмовити та розгляд справи здійснювати у її відсутність.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні представників позивача, а також враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено судом, між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» 13 серпня 2007 року укладено кредитний договір №1192/ФКВ-07, відповідно до умов якого позивачу було надано 67 000 доларів США строком на 180 місяців зі сплатою 14,3% річних. У забезпечення виконання боргових зобов'язань за цим кредитним договором між сторонами цього ж дня укладено договір іпотеки №1192/Zфквіп-07, за умовами якого позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Позивач вказуючи на невідповідність умов укладених нею з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» договорів вимогам статей 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак на їх несправедливість відносно неї, просить суд захистити порушене право шляхом визнання визнати цих договорів недійсними та зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, при цьому визначивши відповідачем у даній справі ПАТ «Дельта Банк».

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. А статтею 14 цього кодексу передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Тобто, законодавство пов'язує право звернення за судовим захистом з суб'єктивною думкою фізичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об'єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте як відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, до суду вправі звертатися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Водночас, за змістом вказаної статті, а також інших норм, які гарантують право на звернення до суду (Конституція України, ЦК України та інші нормативно-правові акти) повинні існувати порушення права чи законного інтересу або спір щодо них на момент звернення до суду.

Відтак, звертаючись до суду з вимогами про визнання укладених позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» кредитного договору та договору іпотеки, а також про зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назаренко К.В. вчинити дії, позивачем не доведено яким чином порушується її право чи не визнається іншою особою до якої пред'явлено позов у розумінні ст. 15 ЦК України, зокрема ПАТ «Дельта Банк», належних та допустимих доказів нею не надано, а посилання на те, що активи та права вимоги за кредитними договорами ТОВ «Укрпромбанку» передано відповідачу такими не є.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на недоведеність позивачем порушення його права при звернення до суду з заявленими до відповідача позовними вимогами, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.