Провадження № 22-ц/773/1662/16 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар - Шугалова О.М.,

з участю відповідача - ОСОБА_1,

пр-ка відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2, поданою від його імені представником ОСОБА_3 на повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 19.09.2008 року між банком і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 121-2008-2759, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 93000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,45% річних з терміном повернення до 10.09.2019 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит щомісячними платежами відповідно до графіка погашення. Також договором передбачені підвищені проценти та штрафні санкції.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між банком і ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 19.09.2008 року було укладено окремі договори поруки відповідно № 121-2008-2759-Р, № 121-2008-2759/Р/1, № 121-2008-2759-Р/2, № 121-2008-2759-Р/3, за умовами яких поручителі, кожен зокрема, зобов'язалися перед позивачем відповідати за невиконання позичальником ОСОБА_4 усіх зобов'язань, що виникли за кредитним договором.

29.04.2009 року між банком та відповідачами було укладено Додаткові угоди б/н до кредитного договору та договорів поруки, якими узгоджено питання щомісячних платежів та графік їх погашення.

Зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 03.09.2010 року у нього перед банком утворилася заборгованість у розмірі 101178,27 доларів США, що еквівалентно 790758,77 грн., з яких 1644,21 доларів США, що еквівалентно 12850,32 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 89585,27 доларів США, що еквівалентно 700153,68 грн. - сума дострокового стягнення кредиту; 9888,13 доларів США, що еквівалентно 77280,68 грн. - відсотки; 60 доларів США, що еквівалентно 474,09 грн. - підвищені відсотки.

Оскільки відповідачі є солідарними боржниками і не виконують умови договору, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на користь банку зазначену вище заборгованість та відшкодувати судові витрати.

Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 01 жовтня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з ОСОБА_4 і ОСОБА_2, з ОСОБА_4 і ОСОБА_1, з ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» кредитну заборгованість у розмірі 101178 доларів США 27 центів, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 790758 грн. 77 коп..

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» по 340 грн. з кожного судового збору та по 24 грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 від імені останнього просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Судом встановлено, що 19.09.2008 року що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_4 19.09.2008 року укладено кредитний договір № 121-2008-2759, а 29.04.2009 року укладено додаткову угоду б/н до цього кредитного договору, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 93000 доларів США з терміном повернення кредиту до 10.09.2019 року, з визначенням відповідного розміру відсотків, штрафних санкцій та встановленням графіку повернення кредиту (а.с.12-21, 22-34).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 19.09.2008 року було укладено окремі договори поруки відповідно № 121-2008-2759-Р, № 121-2008-2759/Р/1, № 121-2008-2759/Р/2, № 121-2008-2759/Р/3, а 29.04.2008 року додаткові угоди б/н до цих договорів поруки, за умовами яких останні зобов'язалися перед позивачем відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли за кредитним договором (а.с.35-62).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 порушив умови кредитного договору від 19.09.2008 року, що виразилося у несвоєчасному поверненні отриманих в банку грошових коштів (а.с.161, 183-192).

Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 03.09.2010 року становить 101178,27 доларів США, що еквівалентно 790758,77 грн., з яких 1644,21 доларів США, що еквівалентно 12850,32 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 89585,27 доларів США, що еквівалентно 700153,68 грн. - сума дострокового стягнення кредиту; 9888,13 доларів США, що еквівалентно 77280,68 грн. - відсотки; 60 доларів США, що еквівалентно 474,09 грн. - підвищені відсотки (а.с.96).

Виходячи з викладеного, кредитор мав право вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителів, а суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Покликання апелянта ОСОБА_2, що судом проведено стягнення коштів без урахування того, що банк його заздалегідь не повідомив про наявність у позичальника заборгованості, у зв'язку із чим право на дострокове стягнення кредитних коштів у банку не настало - не заслуговують на увагу, оскільки вимога банку від 19.03.2009 року про наявність заборгованості за кредитом, необхідність її погасити та попередження про можливість дострокового стягнення усіх кредитних коштів була попередньо вручена усім відповідачам цього ж числа (а.с.64-68), після чого 29.04.2009 року усі відповідачі уклали із банком додаткові угоди б/н до кредитного договору та договорів поруки, але і надалі належним чином свої зобов'язання не виконували, у результаті чого у банку настало право дострокової вимоги стягнення усіх кредитних коштів, як це і передбачено ст.ст.1048, 1050, 1054 ЦК України.

Крім того, вимога щодо попереднього повідомлення поручителя про невиконання позичальником свого зобов'язання не передбачена нормами законодавства.

Покликання апелянта, що після укладення додаткових угод до кредитного договору та договорів поруки почали діяти нові умови кредитного договору - не заслуговують на увагу, оскільки зазначені додаткові угоди є невід'ємними частинами самих кредитного договору та договорів поруки і ними не відмінено положення щодо погашення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіка платежів. А відповідачами порушено зазначені умови договорів.

Письмові пояснення відповідача ОСОБА_5 про відсутність підстав для стягнення коштів, оскільки позивачем не підтверджена видача кредиту в іноземній валюті - не заслуговують на увагу, оскільки кредитний договір із зазначеної підстави жоден з відповідачів не оспорював, а до позовної заяви приєднано копію виписки по рахунку, якою підтверджується надання такого кредиту (а.с.63).

Письмові пояснення відповідача ОСОБА_5 про припинення поруки на підставі ч.4 ст.559 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки зобов'язання за кредитним договором не припинилися. Кредитним договором та договорами поруки із додатковими угодами до них встановлено строк виконання зобов'язання - до 10 вересня 2019 року.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

На відносини поруки, як і на зобов'язання поширює свою дію принцип виконання зобов'язання належним чином, у тому числі у передбачений строк.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З урахуванням вимог ст.526 ЦК України, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення /вручення/ йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У даному випадку повторної вимоги після укладення додаткових угод банк відповідачам не надсилав, останній платіж позичальником був здійснений у грудні 2009 року, а тому банк пред'явив вимогу щодо дострокового погашення кредитної заборгованості шляхом пред'явлення позову до усіх відповідачів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2, подану від його імені представником ОСОБА_3 відхилити, а повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2013 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді