Справа № 381/64/16-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/3866/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 15.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Матвієнко Ю.О.,

суддів Мельника Я.С., Олійника В.І.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фастівської міської ради Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа Управління Держгеокадастру у Фастівському районі, про визнання незаконним та скасування рішень органу місцевого самоврядування, про скасування права власності, про визнання недійсним та скасування правочину, про скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету №126 від 06.06.1989 року йому надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності за адресою: місто Фастів, вулиця Стовби, 39. На підставі вищевказаного рішення 19.06.1989 року було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, після чого ОСОБА_3 виготовив технічну документацію на житловий будинок та почав користуватися земельною ділянкою, провівши підготовчі роботи по будівництву фундаменту.

Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №26/1 від 10.02.2000 року позивачу передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку за адресою: місто Фастів, вулиця Стовби, 39, після чого ОСОБА_3 звернувся до землевпорядних організацій за виготовленням державного акту, подавши для цього необхідні документи і проплативши всі необхідні суми.

В подальшому, у зв»язку із змінами земельного законодавства, за заявою ОСОБА_3 рішенням сесії Фастівської міської ради від 23.12.2014 року за №22/190-LXI-VI йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: місто Фастів, вулиця Стовби, 39.

Разом з тим, після звернення до землевпорядних організацій ОСОБА_3 дізнався, що земельна ділянка, яка перебуває у його користуванні з 1989 року, приватизована ОСОБА_5 (після одруження ОСОБА_4) М.В., але під номером 39-а по вулиці Стовби в місті Фастові на підставі рішення Фастівської міської ради від 25.03.2014 року.

20.04.2015 року ОСОБА_4 продала належну їй на праві власності земельну ділянку по вулиці Стовби, 39-а в місті Фастові ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок може провадитись за згодою землекористувачів органами державної влади чи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. За відсутності згоди на вилучення земельної ділянки воно може бути проведено і примусово на підставі рішення суду.

Договір безстрокового користування земельною ділянкою із позивачем розірваний не був і згоди на вилучення земельної ділянки він не надавав, тому вважає рішення Фастівської міської ради про передачу у власність ОСОБА_4 (на той час ОСОБА_5) М.В. земельної ділянки, до складу якої увійшла земельна ділянка, що перебуває у його користуванні, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку набула з порушенням встановленого для цього порядку, вона не мала права передавати його відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд ухвалити рішення про визнання незаконним та скасування рішення Фастівської міської ради Київської області від 29.11.2012 року про надання дозволу ОСОБА_4 (на той час ОСОБА_5) М.В. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; визнання незаконним та скасування рішення Фастівської міської ради Київської області від 25.03.2014 року про передачу у власність ОСОБА_4 (на той час ОСОБА_5) М.В. земельної ділянки; скасування права власності на земельну ділянку по вулиці Стовби, 39-а в м. Фастів розміром 0,10 га за ОСОБА_4; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку від 28.01.2015 року на ім»я ОСОБА_4; визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки по вулиці Стовби, 39-а в м. Фастів від 20 квітня 2015 року; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_2 від 20.04.2015 року.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради Київської області від 29.11.2012 року №23/54-ХХХІУ-УІ про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га по вул.Стовби, 39-а м.Фастів, Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради Київської області від 25.03.2014 року №25/31-ЛІ-УІ про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5

Скасовано право власності на земельну ділянку по вул.Стовби 39-а в м.Фастів Київської області розміром 0,1 га, зареєстроване на ОСОБА_4 28.01.2015 року, кадастровий номер :03:001:0490.

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку від 28.01.2015 року на імя ОСОБА_4, індексний номер 32800732, реєстраційний номер 12, номер запису про право власності 8524621.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул.Стовби 39-а в м.Фастові Київської області від 20.04.2015 року, посвідчений ОСОБА_6, приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за №416, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2

Стягнуто з Фастівської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн. та на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №126 від 06.06.1989 року ОСОБА_3 надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності за адресою: м.Фастів, вул.Олександра Стовби, 39 та в подальшому було укладено Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 19.06.1989 року (а.с.7-9).

Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №26/1 від 10.02.2000 року Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам міста (а.с.12-15) ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку по вулиці Стовби, 39 в м. Фастові для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,6 га.

Рішенням Фастівської міської ради №22/190-LXI-VI від 23.12.2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в м.Фастові по вул.Олександра Стовби, 39 (а.с.11).

Також встановлено, що рішенням Фастівської міської ради №23/54-ХХХІУ-VI від 29.11.2012 року відповідачу ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,09 га в м.Фастові, вул.Олександра Стовби, 39-а.

На підставі вищевказаного рішення ОСОБА_5 звернулася до ТОВ Компанія Мегаполіс з заявою про розробку проекту землеустрою, який було виготовлено та затверджено рішенням Фастівської міської ради №25/31-LI-VI від 25.03.2014 року, а вказана земельна ділянка передана ОСОБА_5 у приватну власність.

20 квітня 2015 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області за реєстровим №416, продала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1 га в м.Фастів Київської області, по вул.Стовби, 39-а.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Фастівської міської ради про передачу у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з їхньої доведеності та обґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 розділу X "Перехідних положень" ЗК України 2001 року, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, до яких відноситься також добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3, 10 ст. 149 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Згідно наявної в справі схеми розташування земельної ділянки по вул.Олександра Стовби, 39 в м.Фастові, здійсненої сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_7, земельна ділянка, яка була передана у власність ОСОБА_5, повністю накладається на земельну ділянку, що перебуває в користуванні ОСОБА_3 (а.с.130).

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_3 не відмовлявся в добровільному порядку від права користування земельною ділянкою, яка перебуває в його користуванні з 1989 року, рішення про її вилучення чи припинення права користування нею органом державної влади не приймалося, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що рішення Фастівської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 29.11.2012 року та про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 від 25.03.2014 року прийняті з порушенням вимог ст.ст. 116, 141, 149 ЗК України, порушують права та інтереси позивача, в зв»язку з чим обґрунтовано визнані судом незаконними та скасовані.

Оскільки рішення Фастівської міської ради від 25.03.2014 року, на підставі якого у ОСОБА_5 виникло право власності на спірну земельну ділянку, є незаконним та підлягає скасуванню, правильним є рішення суду і в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім»я останньої.

Разом з тим, рішення суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 20 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та в частині скасування реєстрації права власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_2, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, що вбачається з наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 216 ЦК України кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, на правочин, укладений з порушенням вимог закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину (двостороння реституція), якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, відповідно до ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Оскільки судом першої інстанції рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню, рішення суду в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_2, який набув це право власності на підставі чинного правочину, також підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову скасуванню в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_2 в зв»язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалене на підставі повно та всебічно встановлених і досліджених обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2016 року скасувати в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 20 квітня 2015 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2, та в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: