Справа № 691/309/16-ц
Провадження № 2/691/207/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 травня 2016 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участю секретаря Сидоренко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. М. Артеменка, 74, м. Городище, Черкаської області.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку по вул. М. Артеменка, 74, м. Городище, Черкаської області, в якому, окрім його дружини та дочки, зареєстрований ОСОБА_2 Останній зареєструвався за вказаною адресою за його згоди, оскільки мав тимчасові проблеми з місцем проживання, та пообіцяв, що після їх вирішення, добровільно змінить місце реєстрації. ОСОБА_2 в належному його будинку не проживає з 2011 року та проблеми з житлом, як йому відомо, вирішив, проте на його неодноразові прохання, місце реєстрації змінити не бажає, що порушує його права як власника будинку. Враховуючи викладене, просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. М. Артеменка, 74, м. Городище, Черкаської області.
В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» № 89 від 13.05.2016 року. Листа про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте до суду надійшла заява, в якій останній просить слухати справу без участі представника, при прийнятті рішення, поклався на розсуд суду.
З огляду на вище викладене, зі згоди позивача, керуючись положеннями ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов достатньо обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по вул. М. Артеменка, 74, м. Городище, Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії САВ № 978548 від 22.12.2009 року.
Відповідач ОСОБА_2, який, як пояснила свідок по справі, є племінником дружини позивача, та зареєстрований у вказаному домоволодінні, в ньому не проживає. Так, згідно довідки голови вуличного комітету, затвердженої секретарем Городищенської міської ради від 22.03.2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає у домоволодінні по вул. М. Артеменка, 74 у м. Городище, Черкаської області з 2011 року.
Відповідач добровільно змінити місце реєстрації не бажає, хоча, як зазначив позивач, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач вважає, що це порушує його права як власника будинку, в звязку з чим звернувся до суду.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Хоча в названій статті сервітут, який встановлено членам сім'ї власником житла, не називається особистим, він за своєю сутністю є таким, оскільки це право можуть мати не всі, а лише конкретні особи - члени сім'ї власника житла. З цього виходить, що особи, які не є (тобто вже не вважаються) членами сім'ї, такого сервітуту не мають. Іншими словами, особи мають особистий сервітут, передбачений цією статтею, доки вони мають статус члена сім'ї власника.
Поняття члена сім'ї визначається в сімейному та житловому законодавстві. За ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Стаття 64 ЖК УРСР визначає як членів сім'ї наймача його дружину, його дітей і батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Членами сім'ї, які мають право на користування житлом власника, є лише особи, які відповідають тим ознакам, що містяться в ст. 405 ЦК України та житловому законодавстві.
Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право користування власника можливо лише з підстав передбачених законом.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному жилому приміщенні більше чотирьох років, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК УРСР немає, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних та інших послуг відповідач участі не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного жилого приміщення як до свого місця проживання, тому суд вважає за необхідне захистити права позивача як власника спірного будинку та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383 ЦК України, ст.ст. 71, 150 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 13, 14, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд
позов задоволити. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул. М. Артеменка, 74 у м. Городище, Черкаської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги, в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги, в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Суддя ОСОБА_3