У Х В А Л А

22 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 2 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 11 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 2 грудня 2015 року скасовано рішення Апеляційного суду Черкаської області від 11 березня 2015 року та передано справу на новий розгляд до цього суду.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 2 лютого 2016 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2008 року на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 2 014 974 грн 45 коп. У частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором від 13 червня 2008 року відмовлено у зв'язку із припиненням поруки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року рішення Апеляційного суду Черкаської області від 2 лютого 2016 року залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Черкаської області від 2 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 261, 1048, 1050 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року.

Також ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із клопотанням про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень з посиланням на поважність причин його пропуску.

З огляду на поважність причин пропуску вказаного процесуального строку клопотання ОСОБА_4 про його поновлення підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив, зокрема, з того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього.

Крім того, останній платіж по виконанню напису нотаріуса було внесено 8 листопада 2011 року, наступний платіж був передбачений за графіком з 14 листопада по 13 грудня 2011 року, відтак початком перебігу строку позовної давності було 14 грудня 2011 року, у той час як позов було пред'явлено 6 листопада 2014 року (частини перша та третя статті 264 ЦК України).

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що позивач пропустив передбачений статтею 257 ЦК України строк зверенння до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. До того ж, у даній справі не вичнявся виконавчий напис нотаріуса про зверення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості позичальника за кредитним договором.

Таким чином, оскільки у вказаній постанові правові висновки Верховного Суду України та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами, то Верховний Суд України позбавлений можливості установити невідповідність ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року викладеним у постанові Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

З огляду на наведене, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 2 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 2 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Черкаської області від 2 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк