Справа № 161/4212/16-ц
Провадження № 2/161/2120/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Пушкарчук В.П.

при секретарі - Сіньчук Л.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 лютого 2016 року близько 07:55 год. по вул. Ковельській в м. Луцьку ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Фольксваген-Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував зміни дорожньої обстановки, відволікся від керування транспортним засобом при наближенні до пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху, не надав переваги для руху пішоходу, чим не вжив заходів для забезпечення безпеки руху його учасників та вичинив наїзд на ОСОБА_1.

В прямому причинному і безпосередньому зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками в частині спричинення тілесних ушкоджень позивачу являються дії відповідача ОСОБА_3, як водія і власника автомобіля, що виразились в грубому порушенні Правил дорожнього руху.

З отриманими травмами позивач була доставлена до травмпункту Луцької міської клінічної лікарні. Згідно довідки з травмпункту внаслідок наїзду автомобіля позивачу спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, струсу головного мозку, підшкірні крововиливи лівого плеча та правої гомілки, забій грудної клітки. Позивач лікувалася та продовжує лікуватись по даний час. Всього за період лікування потратила власні кошти в розмірі 296,75 грн.

По даному факту постановою старшого слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000639 внесено в ЄРДР від 15.02.2016 року за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закрито провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, а є наявний склад адміністративного правопорушення.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 09.03.2016 року ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122 та 124 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що змінився її звичайний спосіб життя, вимушена була прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. В момент ДТП і після неї пережила великі психоемоційні навантаження, які виразились в переживаннях за свій стан здоров'я, невизначеність і занепокоєння з приводу результатів лікування та їх наслідків, які можуть наступити внаслідок отриманих травм. Розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 10 000 грн.

Позивач просить суд, стягнути в її користь з відповідача ОСОБА_3 кошти в розмірі 296,75 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати в справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали частково та просили стягнути з відповідача спричинену шкоду в розмірі 4 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо сплати спричиненої шкоди в розмірі 4 000,00 грн.

Заслухавши сторін, представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Як встановлено судом із постанови про закриття кримінального провадження старшого слідчого СВ Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 15.02.2016 року (а.с. 5-6), 12 лютого 2016 року близько 07:55 год. відповідач ОСОБА_3 керуючи легковимавтомобілем «Фольксваген-Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.. Ковельській в напрямку вул.. Глинки в м. Луцьку, не врахував зміни дорожньої обстановки, відволікся від керування транспортним засобом при наближенні до пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху, не надав переваги для руху пішоходу, чим не вжив заходів для забезпечення безпеки руху його учасників та вичинив наїзд на ОСОБА_1, яка перетинала проїжджу частину з права на ліво відносно руху автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

В прямому причинному і безпосередньому зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками в частині спричинення тілесних ушкоджень позивачу являються дії відповідача ОСОБА_3, як водія і власника автомобіля, що виразились в грубому порушенні Правил дорожнього руху.

З отриманими травмами позивач була доставлена до травмпункту Луцької міської клінічної лікарні. Згідно довідки з травмпункту внаслідок наїзду автомобіля позивачу спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, струсу головного мозку, підшкірні крововиливи лівого плеча та правої гомілки, забій грудної клітки. Позивач лікувалася та продовжує лікуватись по даний час. Всього за період лікування потратила власні кошти в розмірі 296,75 грн.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 09.03.2016 року ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122 та 124 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України зазначає, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою.

Таким чином, невідповідність дій ОСОБА_3 вимогам п. 2.3 (б), п. 12.3, п. 18.1, п. 2.10 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у перенесених фізичних та душевних стражданнях, погіршенні здоров'я, порушенні звичних норм життя та необхідності докладати зусилля для його відновлення.

Відповідно до роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167, ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища.

А тому, зважаючи на згоду сторін в судовому засіданні, на думку суду слід стягнути з ОСОБА_3 спричинену дорожньо-транспортною пригодою шкоду в зменшеному розмірі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_6 з врахуванням засад розумності і справедливості, тих обставин, що встановлені в даному судовому засіданні, на відшкодування спричиненої ДТП шкоди слід стягнути 4 000,00 гривень.

Крім того, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) грн. за спричинену дорожньо-транспортною пригодою шкоду.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок) грн.. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук