Номер провадження 2/754/3002/16
Справа №754/4066/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Табачук Д.О., Базік А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» до ОСОБА_1, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

Товариство з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» - надалі (ТДВ «Альянс Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначається, що 14.08.2013 року між ТОВ «Еліт-Україна» та ТДВ «Альянс Україна» було укладено Страхове свідоцтво НОМЕР_7, яким було застраховано транспортний засіб Fiat Cargo д.н.з. НОМЕР_1, 30.04.2014 року на вул. Електротехнічна, 10 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1 Встановлено, що дана ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного 21.05.2014 року ТОВ «ЕАК «Довіра» вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 складає 3649,62 грн. Згідно рахунку СТО вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 2943,07 грн. Відповідно до умов договору страхування наземного транспорту, на підставі заяви страхувальника та страхового акту НОМЕР_8 від 22.05.2014 року ТДВ «Альянс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 2668,69 грн. Причиною вказаного спору стала відмова відповідача відшкодувати позивачеві у добровільному порядку матеріальну шкоду в порядку регресу. Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензією про відшкодування шкоди, але безрезультатно, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх майнових інтересів.

В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіславши до канцелярії суду письмове клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча судом повідомлявся про час і місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

Керуючись ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.169 ЦПК України.

Суд повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 14.08.2013 року між ТОВ «Еліт-Україна» та ТДВ «Альянс Україна» було укладено Страхове свідоцтво НОМЕР_7, яким було застраховано транспортний засіб марки Fiat Cargo д.н.з. НОМЕР_1, відповідно до якого, в період з 15.08.2013 року по 14.08.2014 року забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем НОМЕР_6 (а.с.5).

30.04.2014 року по вул. Електротехнічна, 10 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1

Постановою Деснянського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.29).

Відповідно до частин 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб Fiat Cargo д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано в ТОВ «Еліт-Україна».

В результаті протиправних дій відповідача автомобіль НОМЕР_1 отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного 21.05.2014 року ТОВ «ЕАК «Довіра» вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля НОМЕР_1 складає 3649,62 грн. (а.с.14-18).

Згідно рахунку на оплату по замовленню № 142 від 13.05.2014 року та кошторису витрат на ремонт транспортного засобу вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 2943,07 грн. (а.с.12,32).

Відповідно до умов договору страхування наземного транспорту, на підставі заяви страхувальника та страхового акту НОМЕР_8 від 22.05.2014 року ТДВ «Альянс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 2668,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6930 від 23.05.2014 року (а.с.34).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями про відшкодування шкоди, (а.с.35-39) однак вказані претензії відповідачем не виконані, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застережено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоду) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому.

Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов'язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов'язання завжди є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов'язання.

В регресному зобов'язанні беруть участь дві сторони - кредитор (регредієнт) і боржник (регресант). Особливість кредитора полягає в тому, що він, перш ніж стати кредитором у регресному зобов'язанні, був боржником в іншому зобов'язанні, виконання якого і породило регресне зобов'язання.

Регресна вимога завжди спрямована на відшкодування втрат, понесених за рахунок або з вини іншої особи, а тому вона, по суті, є зобов'язанням по відшкодуванню шкоди й, отже, в більшості випадків є формою цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, сторони мають рівні права щодо надання доказів, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 26668,69 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ТДВ «Альянс Україна» до ОСОБА_1, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1статті 88 ЦПК України.

Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 58, 61, 88, 208, 212-215, 218, 224-226, 232-233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» до ОСОБА_1, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2668,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» понесені судові витрати 1378,00 грн. суму сплаченого при подачі позову судового збору та 420,00 грн..

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.09.2016 року.

Суддя: Н.Г. Таран