Справа № 713/751/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 міжрайонного прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі хустської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 міжрайонний прокурор Закарпаської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації (далі прокурор) звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказував на те, що проведеною ОСОБА_2 міжрайонною прокуратурою перевіркою дотримання вимог земельного законодавства України встановлено, що на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №659 від 29.12.2002 року ОСОБА_1 видано державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №056523 від 29.12.2002 року, яка розташована за межами населеного пункту с.Кошелево, по вул.Терешкової,б/н, площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства. Однак, вказане розпорядження ОСОБА_2 РДА про надання ОСОБА_3 вказаної земельної ділянки не приймалося і з заявою з цього приводу останній не звертався. Посилаючись на те, що відповідачем право власності на земельну ділянку площею 1,80 га набуто без законних підстав, тобто у відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, чим порушено інтереси держави в особі ОСОБА_2 РДА, у власності якої перебувала земельна ділянка, просив суд поновити строк позовної давності, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №056523 від 29.12.2002 року про безоплатну передачу ОСОБА_1 земельної ділянки за межами населеного пункту с.Кошелево, по вул.Терешкової,б/н, загальною площею 1,80 га, та повернути вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_2 РДА.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №056523 від 29.12.2002 року, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,80 га, що розташована у с.Кошелево, вул.Терешкової,б/н.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові прокурору відмовити внаслідок пропуску строку позовної давності. Вказує на те, що ОСОБА_2 РДА, в інтересах якої прокурором предявлено позов, було відомо про її порушене право з часу видачі оскаржуваного державного акту на право приватної власності на землю - 29.12.20012 року. Прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду. ОСОБА_2 РДА з клопотанням про поновлення строку позовної давності до суду не зверталася. А тому апелянт вважає, що суд наділивши прокурора статусом самостійного позивача дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокуратурою під час проведення перевірки факту порушення ним земельного законодавства.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала.

Прокурори Фірка І.І., Роман С.М. та представник ОСОБА_2 РДА ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просили таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (під розписку), а тому його неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначеному цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів справи , ОСОБА_1 державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №056523 від 29.12.2002 року, яка розташована за межами населеного пункту с.Кошелево, по вул.Терешкової,б/н, площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства, був виданий на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №659 від 29.12.2002 року.

Однак, розпорядження про надання ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки головою ОСОБА_2 РДА не приймалося. У матеріалах справи таке розпорядження відсутнє. Міститься лише копія розпорядження голови ОСОБА_2 РДА від 29.12.2002 року №659, яким надано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам с.Іза за рахунок земельних часток (паїв) згідно додатків №1, №2, у яких прізвище відповідача відсутнє (а.с.6-17).

Разом з цим, у матеріалах справи наявне розпорядження голови ОСОБА_2 РДА від 29.12.2002 р.№659, підписане першим заступником Голови ОСОБА_2 РДА ОСОБА_6, яким передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,8000 га ОСОБА_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно копії паспорта Вакарова,37) згідно додатку (а.с.50-51).

Однак, з листа начальника управління Держземагенства у ОСОБА_2 районі від 20.02.2013 року №368 слідує, що в управлінні технічна документація, на підставі якої виготовлено державний акт на право приватної власності на землю площею 1,80 га, виданий на прізвище ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 РДА №659 від 29.12.2002 року відсутня (а.с.64).

Згідно листа архівного відділу ОСОБА_2 РДА від 17.01.2013 року №51, даних на право приватної власності на землю гр.ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено (а.с.52).

З Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06 червня 2011 року №00058, складеного державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель міськрайонного управління Держкомзему у м.Хуст та ОСОБА_2 районі слідує, що в книзі №19 записів державних актів на право приватної власності на землю на території Хустського району під реєстраційним №13273 зареєстрований державний акт серії Р4 №056523. Інші дані в книзі записів державних актів, а саме : прізвище, ім»я по батькові землекористувача, місце проживання, місце знаходження земельної ділянки, підстава надання та інше відсутнє (а.с.18, 77).

Отже матеріалами справи встановлено, що розпорядження головою ОСОБА_2 РДА №659 від 29.12.2002 року про надання ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована у с.Кошелево, по вул.Терешкової,б/н, площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства, на підставі якого відповідачу був виданий державний акт на право приватної власності на землю, серії Р4 №056523 від 29.12.2002 року, не приймалося.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Оскільки державний акт на право приватної власності на земельну ділянку відповідачем ОСОБА_1 був виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства, без відповідного рішення про передачу йому земельної ділянки у власність, так як 29.12.2002 року рішення про передачу ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки не приймалося, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про визнання спірного державного акта недійсним.

Стосовно строків позовної давності, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин 3-4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з цим, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України).

Враховуючи, що спірний державний акт відповідачу ОСОБА_2 РДА був виданий 29.12.2002 року у неділю, який був вихідним днем, згідно календаря за 2002 рік, що виключає його видачу в цей день, тому колегія суддів вважає, що строк позовної давності ОСОБА_2 РДА пропущено з поважних причин, який прокурору, яким позов предявлено в інтересах держави в особі ОСОБА_2 РДА, слід поновити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України слід змінити і поновити прокурору в інтересах держави в особі ОСОБА_2 РДА строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. У решті рішення суду залишити без змін. Апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, ЗК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2013 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення наступним: поновити ОСОБА_2 міжрайонному прокурору Закарпатської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді