Справа № 523/970/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі :

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі

цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

Установив:

Позивач звернувся з позовом, про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми з урахуванням індексу інфляції за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 2202790 грн. 87 коп., 3% річних від простроченої суми за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 145614 грн. 94 коп. та судових витрат у загальному розмірі 6090 грн. 00 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 06 жовтня 2011 року ОСОБА_2 взяв у борг грошові кошти у ОСОБА_1 в розмірі 215 000 доларів США. Передача коштів була оформлена договором позики, та ОСОБА_2 власноруч написана розписка в присутності двох свідків. При цьому договір позики не передбачав строку, на який було передано грошові кошти, та через шість місяців ОСОБА_1 звернувся до боржника з вимогою повернення коштів. ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 60 000 доларів США, а 155 000 доларів США пообіцяв повернути через декілька місяців з відсотками на таку суму, щоб борг знову становив суму у 215 000 доларів США.

Проте відповідач не виконав свого зобов'язання, тому ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року позов ОСОБА_1 був задоволений, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 була стягнута остаточна сума боргу в еквіваленті 1 238 915 грн. відповідно до курсу НБУ, та 2% від суми позики в сумі 724 311 грн., а також судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2013 року було змінено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року, а саме: відмовлено у частині стягнення 724 311 грн. в якості несплачених відсотків, а також зменшена сума судових витрат до 1 192, 22 грн. В іншій частині рішення суду - залишено без змін.

Станом на 31 серпня 2015 року рішення суду 1 та 2 інстанцій перебувають на виконанні у відділах ДВС МЮУ, проте до сих пір ОСОБА_2 кошти позивачеві не повернуті взагалі.

Згідно зі ст. 625 ч. 2 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок суми з урахуванням індексу інфляції:

- сума боргу - 1 238 915 грн. х 177, 8 % (індекс інфляції за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року) = 2 202 790, 87 грн.

Розрахунок взятий з сайту Державної служби статистики України ( калькулятор інфляції - ukr stat gov.ua ).

Розрахунок суми 3 % річних від простроченої суми:

- сума боргу - 1 238 915 грн. : 365 : 100 % х 3 % х 1430 днів = 145 614, 94 грн.

Враховуючи зазначене вище, позивач просив стягнути грошову суму з урахуванням індексу інфляції за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 2202790 грн. 87 коп., 3% річних від простроченої суми за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 145614 грн. 94 коп.

Позивач окрім того просив стягнути з відповідача судові витрати у загальному розмірі 6090 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 викликався судом належним чином, але в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не повідомлено. (а.с. 34-37).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення представника позивача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року позов ОСОБА_1 був задоволений, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 була стягнута остаточна сума боргу в еквіваленті 1 238 915 грн. відповідно до курсу НБУ, та 2% від суми позики в сумі 724 311 грн., а також судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2013 року було змінено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2013 року, а саме: відмовлено у частині стягнення 724 311 грн. в якості несплачених відсотків, а також зменшена сума судових витрат до 1 192, 22 грн. В іншій частині рішення суду - залишено без змін.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт того, що 06 жовтня 2011 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір займу на 215000 доларів США, є встановленим і доказуванню не підлягає.

Суд вважає встановленим факт не виконання ОСОБА_2 своїх боргових зобов'язань за борговою розпискою від 06 жовтня 2011 року перед позивачем до теперішнього часу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Борговою розпискою не встановлено, що позика є безпроцентною, як не встановлено і розміру процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три Проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок суми з урахуванням індексу інфляції :

- сума боргу - 1 238 915 грн. х 177, 8 % (індекс інфляції за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року) = 2 202 790, 87 грн.

Розрахунок взятий з сайту Державної служби статистики України ( калькулятор інфляції - ukr stat gov.ua ).

Розрахунок суми 3 % річних від простроченої суми:

- сума боргу - 1 238 915 грн. : 365 : 100 % х 3 % х 1430 днів = 145 614, 94 грн.

Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням встановленого, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 157, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, грошову суму з урахуванням індексу інфляції в розмірі 2 202 790,87 грн. за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, грошову суму в розмірі 145 614,94 грн. , що складає 3% річних від простроченої суми за період з 06 жовтня 2011 року по 31 серпня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, судовий збір в сумі - 6090,00грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя