АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5509/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 642/2060/16-ц Гримайло А.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кругової С.С.

Зазулинської Т.П.

за участю секретаря: Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним з моменту укладення договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди № 1 до договору, договору поруки, договору іпотеки квартири,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися у суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним з моменту укладення: договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди № 1 до договору, договору поруки, договору іпотеки квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 10 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» на даний час ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Вважали, що надання споживчого кредиту суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Вважають, що банк порушив Постанову НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», ввів позичальника в оману щодо істотних обставин та невідповідності вимогам законодавства істотних умов кредитних договорів, а також моральним засадам суспільства. А тому, недотримання у момент укладання договору вказаних вимог є підставою для визнання договорів недійсними.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. Проти позову заперечував та пояснив, що при укладенні кредитного договору дотримані всі норми законодавства і будь-які підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року в задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить, рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Не надана належна оцінка доводам позивачів та доказам наданим на їх обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та АТ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до п.1.1. банк надав, а позичальник отримав кредит в сумі 67 500 дол. США строком користування до 10.10.2028 року, зі сплатою 10,5% річних. Щомісячний ануїтетний платіж становить 665,00 доларів США.

10 жовтня 2007 року між ПАТ „УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №0, згідно з яким сторони погодили додати до Договору Додаток №1 - «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», а також внести відповідні зміни в договір.

10 жовтня 2007 року між ПАТ „УкрСиббанк" та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №148370, згідно якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання гр. ОСОБА_3 усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту.

10 жовтня 2007 року між ПАТ „УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки, предметом договору якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням сторонами кредитного договору банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; позивач особистим підписом засвідчив (п. 3.3 кредитного договору), що до підписання (перед його підписанням) цього договору він уже ознайомився з умовами кредитування, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі; виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору; на момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов'язки за договором із повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 цього Кодексу передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судовим розглядом було встановлено, що сукупна вартість кредиту визначена Додатком №-1 до кредитного договору, який складений був відповідно до вимог Постанови НБУ №-168. Реальна процентна ставка значиться у колонці 7 Додатку №-1 до кредитного договору. Значення абсолютного подорожчання кредиту значиться в колонці 8 Додатку №-1 до кредитного договору. Тобто, Додаток №-1 до кредитного договору містить цифрові значення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту, що не суперечить п.3.3 Постанови НБУ.

Визнання недійсним кредитного договору з підстав ненадання споживачу інформації, яка зазначена у ч.2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачена ні нормою вказаного Закону ні нормами ЦК.

Відповідно до статей 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації споживач має право на відшкодування збитків, завданих такими діями. Судова колегія вважає, що позивачі не довели підставу своїх позовних вимог.

Суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним по справі доказам і постановив рішення яке відповідає вимогам статей 212,213,214 ЦПК України, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,308,313.317,319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

С.С. Кругова