Справа № 444/693/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/5036/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, -

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив:

скасувати накази відповідача № 33-к від 27лютого 2015 року та №35-к від 02березня 2015 року про звільнення його з роботи за п.1 ст.41 КЗпП України;

поновити його на роботі заступником ДП "Рава-Руське лісове господарство";

стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 року позов задоволено.

Скасовано наказ № 33-к від 27.02.2015 року, виданий директором ДП "Рава-Руське лісове господарство" про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника директора Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство".

Скасовано наказ № 35-к від 02.03.2015 року про внесення змін до наказу №33-к від 27.02.2015 року виданий директором ДП "Рава-Руське лісове господарство" про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника директора Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство".

Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника директора Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство".

Стягнено з відповідача - Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу 02 березня 2015 року до 10 червня 2016 року в розмірі 131 644 грн. 80 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Стягнуто з відповідача - Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржило Державне підприємство «Рава-Руське лісове господарство».

В апеляційній скарзі посилається на те, що відсутність без поважних причин на робочому місці протягом дня заступника керівника підприємства є одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків, тому у керівника підприємства були всі підстави для звільнення позивача.

Висновок суду першої інстанції, що позивачу не було відомо про робочий день 03 січня 2015 року, спростовується наказом №126 "Г" від 31 грудня 2014 року, із змістом якого були ознайомлені всі працівники підприємства.

Безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що у позивача не було відібрано письмових пояснень з приводу порушення трудової дисципліни. Останній не являвся для отримання трудової книжки та ознайомлення з наказами про звільнення.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник ДП «Рава-Руське лісове господарство» ОСОБА_4 не з'явився, 17 серпня 2016 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю по іншій справі у Вищому господарському суду України. Проте підтверджуючих доказів з цього приводу не надав.

З урахуванням зазначених обставин клопотання представника відповідача колегією суддів було відхилено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як зазначено у п.1 ст.41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установ організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовим особам державної контрольно-ревізійної служби, та органів державного контролю за цінами.

Загальні підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників визначені у ст.ст.147-149 КзПП України.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Як зазначено у ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно з положенням ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно зі ст.7 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», яка ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, із набранням чинності для України 16 травня 1995 року - трудові відносини з працівником не припиняється з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року у пунктах 22 та 27 роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

У правових висновках Верховного Суду України, які містяться у постанові від 21.05.2014 року справа № 6-33цс14 зазначено, що вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Як вірно установлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 працював у ДП «Рава-Руське лісове господарство» на різних посадах у тому числі керівником підприємства з 01 грудня 1989р. по 03 жовтня 2014 року.

З 04 жовтня 2014 року працював заступником директора ДП «Рава-Руське лісове господарство».

Наказом № 33-к від 27 лютого 2015 року ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника директора ДП «Рава-Руське лісове господарство» з 27лютого 2015 року на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, а саме за відсутність його на робочому місці 03 січня 2015 року без поважних причин, що призвело до одноразового грубого порушення, як заступником директора підприємства своїх трудових обов'язків (а.с. 82).

Наказом № 35-к про внесення змін до наказу №33-к від 27 лютого 2015 року від 02 березня 2015 року змінено дату звільнення ОСОБА_2 з 27 лютого 2015 року на 02 березня 2015 року (а.с.81).

При тому, із змісту даних наказів не убачається на якій підставі вони винесені.

У матеріалах справи відсутні доповідні записки на ім'я директора ДП «Рава-Руське лісове господарство» про відсутність на робочому місці 03 січня 2015 року ОСОБА_2, а бухгалтерією підприємства нарахована заробітна плата ОСОБА_2 за цей день у розмірі 309 грн.28 коп.

У порушення вимог ст.149 КЗпП України та ст.7 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», роботодавець - в.о. Директора ДП «Рава-Руське лісове господарство» ОСОБА_5 не зажадав від ОСОБА_2 письмових пояснень з приводу відсутності його на робочому місці 03 січня 2015 року не врахувавши при тому, що станом на 02 березня 2015 року останній перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Львівської обласної клінічної лікарні.

Крім того, в.о. Директора ДП «Рава-Руське лісове господарство» ОСОБА_5 при винесенні оскаржуваних наказів не враховано те, що згідно п.7.7. Статуту підприємства питання призначення та звільнення з роботи заступника директора погоджується з Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, і такого погодження на звільнення, станом на 27 лютого 2015 року та 02 березня 2015 року, у нього не було, як і не було згоди від первинної профспілкової організації лісгоспу з даного питання.

Як в суді першої так й апеляційної інстанції представник позивача - ОСОБА_3 заперечував факт відсутності на робочому місці свого довірителя 03 січня 2015 року.

Системний аналіз зазначених доказів в їх сукупності дає підстави для висновків, що при винесенні оскаржуваних наказів у відповідача не було доказів порушення 03 січня 2015 року ОСОБА_2 трудових обов'язків, які б давали підстави для розірвання з ним трудового договору на підставі п.1 ст.41 КЗпП України, не встановлено вини працівника та наявності причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативних наслідків, які могли наступити внаслідок такого порушення.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції обґрунтовано поновив ОСОБА_2 на посаді та стягнув з ДП «Рава - Руське лісове господарство» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Рава-Руське лісове господарство» -відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.