07.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/6508/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Сахончик Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 31 серпня 2015 року звернулися до суду з вказаним позовом, в якому згідно уточнень зазначили, що вони є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 05 серпня 2001 року. Спадкову масу після смерті ОСОБА_3 складає житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Депутатська, 12, с. Таромське. Спадщину позивачі прийняли вчасно, та звернулися до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки спадкоємці не надали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачі просили визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого 05 серпня 2001 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого 05 серпня 2001 року.

Від позивачів надійшли письмові заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, позовну заяву підтримали та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1965 року до смерті останнього 05 серпня 2001 року (а.с.8,10).

Встановлено, що на підставі договору від 21 серпня 1975 року про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2-3210, ОСОБА_3 була надана земельна ділянка, під будівництво індивідуального житлового будинку, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Депутатська, 12, с. Таромське (пров. Спускной) (а.с.107).

На вказаній земельній ділянці в м. Дніпропетровську, вул. Депутатська, 12 був збудований житловий будинок.

Пунктами 1 і 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. З вступом у дію Сімейного кодексу України втрачає чинність Кодекс про шлюб та сім'ю України.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв'язку із набранням Цивільним кодексом України чинності з 01.01.2004 року, Сімейний кодекс України набрав чинності також з 01.01.2004 року та нормами цього Кодексу регулюються відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності.

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли до 01.01.2004р. регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до статті 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

З рахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське є спільною власністю подружжя і належить їм на праві спільної сумісної власності, а їх частки в цьому майні є рівними, оскільки в процесі розгляду справи не встановлено будь-якої домовленості щодо зміни розміру часток в спільному майні подружжя, а шлюбний договір не укладався.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 має право на 1/2 частину спільного майна подружжя, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню, а за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське.

Встановлено, що право власності на домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі договору побудови від 21.08.1975 року, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-3210 (а.с.121).

ОСОБА_3 05 серпня 2001 року помер (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське.

Суд вирішує справу керуючись Цивільним кодексом України в редакції 1963 р., який діяв на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями спадкоємця, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном або подання ним державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2, які прийняли спадщину вчасно. Спадщину ОСОБА_1 прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Спадщину ОСОБА_2 прийняла фактично, тому що проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Разом з тим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, що належала ОСОБА_3 на домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.11).

Таким чином, відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги за законом мають право на спадкування кожна по ? частині домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 05 серпня 2001 року і тому суд приходить до висновку, що позовні законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого 05 серпня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння № 12 по вул. Депутатська в м. Дніпропетровську, с. Таромське в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлого 05 серпня 2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.В. Басова