Ухвала

іменем україни

5 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ЖуравельВ.І., Хопти С.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_5, про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 березня 2008 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено договір споживчого кредиту на суму 20254,86 доларів США, однак, в ході укладення зазначеного договору відповідач письмово не повідомив йому інформацію про умови кредитування, а в самому кредитному договорі не наведено детального розрахунку орієнтовної сукупності вартості кредиту.

Зазначав, що 12 серпня 2013 року відповідач змусив його укласти додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої він зобов'язаний сплачувати щомісячний платіж у розмірі 237,29 доларів США, штрафи, яка також була укладена без згоди поручителя, оскільки виготовлена лише у двох екземплярах.

Також вважає, що безумовними підставами для визнання кредитного договору недійсним є наявна в договорі умова щодо можливості зміни банком процентної ставки в односторонньому порядку, а також відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій на момент видачі йому валютного кредиту.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами у справі, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. ст. 526, 530, 625, 1049, 1054 ЦК України, вірно виходив з того, що позивач не надав суду доказів того, що зміст кредитного договору суперечить ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, судові рішення повністю відповідають правовим висновкам, які висловлені Верховним Судом України в рішеннях по справам № 6-40цс13 від 11 вересня 2013 року та № 6-7ц11 від 21 березня 2011 року.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта