УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни, третя особа - реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про визнання договорів недійсними, скасування рішень державного реєстратора та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_7, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір іпотеки, укладений 29 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_5, предметом якого визначено належні їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,3744 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області; визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений між ними 29 жовтня 2013 року та зобов'язати реєстраційну службу Обухівського міськрайонного управління юстиції вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою нерухомого майна.

ОСОБА_4 посилалась на те, що договори укладено з порушенням вимог чинного законодавства, вона по мірі можливості виконувала умови договору позики, який було укладено 29 жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_5, нею сплачено 33 тис. євро, надалі через фінансову неспроможність вона звернулась до відповідача із проханням зняти арешт з майна і поділити предмети іпотеки з метою продажу та погашення заборгованості, але відповідач не погодився, тому восени 2014 року між ними виник спір, і, скориставшись умовами договору, без її згоди відповідач перереєстрував право власності на будинок і прилеглу земельну ділянку на своє ім'я; спору щодо розміру заборгованості між сторонами немає; договір позики не оспорювався. При цьому, посилалась на наявність підстав, передбачених ст. 133 ЗК України та ст. ст. 7, 13-1, 55 Закону України «Про нотаріат», для визнання недійсними оспорюваних договорів іпотеки та про задоволення вимог іпотекодержателя від 29 жовтня 2013 року, укладених між нею та ОСОБА_5

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 травня 2016 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в особі представника - ОСОБА_7, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), керуючись ст. ст. 203, 204, 215, 627, 628, 638 ЦК України, ст. 133 ЗК України, ст. ст. 7, 13-1, 55 Закону України «Про іпотеку», дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача щодо укладення оспорюваних договорів, які було укладено згідно з вимогами чинного законодавства України та посвідчені нотаріально. При цьому правильно зазначили про те, що під час посвідчення договорів нотаріусом дотримано вимог закону й ОСОБА_8 погодилась на усі умови договорів, які чітко визначені у договорах та своїм підписом посвідчила свою згоду на їх виконання.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки з підстав порушення норм, передбачених ст. 133 ЗК України та ст. ст. 7, 13-1, 55 Закону України «Про нотаріат».

Доводи касаційної скарги в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик