Справа №560/821/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Оборонової І.В.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця справу позовом ОСОБА_1 до Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Після його смерті, позивач користується його житловим будинком, присадибною земельною ділянкою, меблями, а також іншими речами і фактично прийняла спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Позивач єдиний спадкоємець по закону першої черги. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому батьку.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11 липня 2002 року (а.с.5), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до частини 4 статті 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до частини 1 пункту 11 статті 346 Цивільного кодексу України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Згідно із статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заповіту не склав, а тому право на спадкування після його смерті згідно статті 1223 Цивільного кодексу України, здійснюється за законом.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За положеннями статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Покійний ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1, що підтверджується рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 грудня 2014 року (а.с.14) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.18).

Згідно довідки №1590 від 03 серпня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.11) вбачається, що в житловому будинку АДРЕСА_1, на даний зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Як вбачається з довідки №3186 від 07 листопада 2014 року, виданої виконавчим комітетом Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.12), ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_1. Вони проживали разом та вели спільне підсобне господарство.

Згідно довідки №2585 від 20.09.2016 року, виданої виконавчим комітетом Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, на день смерті ОСОБА_5, його дочка ОСОБА_1 ОСОБА_3 проживала разом із ним та вела спільне господарство (а.с.24).

Згідно виписки з погосподарської книги №774 від 01 квітня 2016 року, виданої Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.13), в погосподарській книзі №4, особовий рахунок НОМЕР_3, будинок АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_6.

Оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто до 01 січня 2004 року, то до цих відносин застосовується законодавство, яке діяло на час їх виникнення. За чинним на той час законодавством, а саме відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За цією підставою ОСОБА_1 і прийняла спадщину. Однак юридично своїх прав не оформляла і свідоцтво про право на спадщину не отримувала.

Однак, відповідно до частини 1 статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 будучи спадкоємцем майна померлого за законом, прийнявши спадщину, звернулася до Дубровицької районної державної нотаріальної контори для оформлення права на неї, однак довідкою №02-14/186 від 01 квітня 2016 року їй було роз'яснено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності (а.с.10).

Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернулася в КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації", яким станом на 21 липня 2014 року видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.7-9).

Згідно довідки №224 від 21 липня 2014 року, виданої КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації", інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 21 липня 2014 року становить 90610 грн. Згідно реєстрових книг бюро, право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с.16).

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1299 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22 червня 2011 року №703, відповідно до пункту 2 якого, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №30909154 від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено в державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 ( а.с.17).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_3 при житті набув або володів житловим будинком по АДРЕСА_1 неправомірно, або, що на нього окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Отже, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, а тому є підстави до визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач, згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула права власності на нього.

Керуючись частиною 4 статті 25, пунктом 11 частини 1 статті 346, статтями 328, 392, 1217, 1223, 1258, 1261, частиною 3 статті 1268, статтями 1296, 1297 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", статтями 10, 60, 159, 212, 213-215, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.