Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/583/14-ц Головуючий у 1-й інст. Волощук В.В.
Категорія 2 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 30 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 Просила визнати будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності її і відповідача та поділити його. В обґрунтування позову посилалася на те, що після розірвання шлюбу, між нею та відповідачем існували фактичні шлюбні відносини, які тривали до 01 січня 2014 року, оскільки продовжували проживати разом, виховувати спільних дітей та вести спільно господарство. За час перебування у зареєстрованому шлюбі вони отримали земельну ділянку для будівництва житлового будинку, де в 1993 році розпочали будівництво спірного будинку, яке продовжується понині. Вказує, що спірний будинок нею та відповідачем будується спільно, вона купувала для спірного будинку за спільні з відповідачем кошти будівельні матеріали, виписувала їх на свою заробітну плату, часто розраховувалася з найманими працівниками, що виконували будівельні роботи. На даний час у них виникають спори щодо користування спільно набутим майном, згоди про добровільний поділ не досягнуто.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 30 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не розглянув її клопотання щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи на предмет готовності об'єкта, що підлягає поділу, та визначення окремих частин з технічною можливістю закінчення будівництва кожною із сторін окремо. Також суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, які могли б підтвердити факт спільного будівництва будинку. Земельна ділянка, на якій збудовано спірний будинок, належить відповідачу на праві приватної власності, що ним не заперечується. У зв'язку з наявністю будівельного паспорта, спірний будинок не є самочинною забудовою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У рішенні Апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, яке набрало законної сили з моменту його проголошення та має приюдиційне значення, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 1991 року, а у 2004 році шлюб було розірвано (а.с.275-276).

Сторони є батьками сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12-13).

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 03 грудня 2015 року, яке рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2016 року в цій частині залишено без змін, встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, у період з 22 лютого 2004 року до 01 січня 2014 року, а саме: громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.274-276).

За таких обставин, встановлено, що сторони з 02 листопада 1991 року до 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, а з 22 лютого 2004 року до 01 січня 2014 року, тобто після розірвання шлюбу, - продовжували перебувати у фактичних шлюбних відносинах.

Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Статті 60,63,70 СК України, ч.3 ст.368, ч.2 ст.372 ЦК України передбачають

аналогічні норми.

Рішенням Олевської селищної ради від 17 червня 1993 року №50 відповідачу було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 під індивідуальне житлове будівництво, яка у 2007 році рішенням Олевської міської ради від 20 червня 2007 році була передана ОСОБА_2 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.28-30,74-75).

Суд приходить до висновку, що в рішенні ради від 17 червня 1993 року №50 була допущена помилка щодо прізвища відповідача («ОСОБА_2» - «ОСОБА_2»), оскільки співпадає адреса земельної ділянки, яка згодом була передана у власність саме відповідачу та саме на цій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, сторони будували спірний будинок, ступінь готовності якого за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року становить 67% (а.с.181).

Будівництво не можна вважати самочинним, оскільки незавершений будівництвом об'єкт будується на земельній ділянці, яка була відведена та відведена саме для цієї мети, за документами, які надають право виконувати відповідні роботи.

Майном відповідно до ч.1 ст.190 та ст.179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року №6-159цс15, від 18 листопада 2015 року №6-388цс15 та від 16 грудня 2015 року №6-2710цс15 міститься правовий висновок про те, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Сторони споруджували будинок до ступеню готовності 67% з 1993 року до 01 січня 2014 року. Такі обставини доводяться показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, квитанціями на придбання будівельних матеріалів та іншими матеріалами справи. Відповідач не спростував дану обставину, оскільки не надав належних та допустимих доказів, а отже не довів, що придбані ним після 01 січня 2014 року будівельні матеріали були використані на будівництво спірного об'єкту, а роботи, замовлені ним після 01 січня 2014 року, були проведені у спірному об'єкті, який розташований за відповідною адресою.

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Споруджений в період шлюбу та проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спірний незакінчений будівництвом будинок є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який підлягає поділу між ними у рівних частках, тобто по ? частині кожному.

Відповідно до роз'яснень, що надані судам у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», за позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 грудня 2015 року зазначається, що, враховуючи ступінь готовності незакінченого будівництвом будинку, його можна поділити за чотирма варіантами та після поділу, по кожному із запропонованих варіантів, технічно можливо буде кожній стороні довести до кінця будівництво виділеної їй частини, що дозволить у наступному вирішувати питання щодо прийняттям до експлуатації та реєстрації права власності на виділену частину за кожною із сторін (а.с.164-181).

Позивач просить поділити незавершений будівництвом об'єкт за третім або четвертим варіантами експертизи. Відповідач заперечує будь-якого варіанту.

Оскільки четвертий варіант за площею передбачає менший відступ від ідеальних часток, то колегія суддів обирає саме цей варіант, виділяючи позивачу приміщення, що зазначені зеленим кольором, а відповідачу - приміщення, що зазначені жовтим кольором, зобов'язує сторін провести певні переобладнання виділених часток та стягує з відповідача на користь позивача компенсацію за відступ від ідеальної частки в сумі 1 263 грн. (а.с.180-181,186).

Рішенням виконкому Олевської міської ради від 28 квітня 2016 року №99 надано дозвіл на розподіл та перепланування будинку згідно всіх варіантів, запропонованих судовою експертизою (рішення приєднано до матеріалів справи). Листом управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області від 18 травня 2016 року №1006-4-12/1896/16 повідомлено, що надання висновків щодо відповідності вимогам законодавства проведення перепланування, переобладнання та надання оцінки висновку судової будівельно-технічної експертизи не відноситься до їх компетенції (лист також приєднано до матеріалів справи).

За таких обставин, відмовляючи в задоволенні позову щодо визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності сторін та його поділу з посиланням на те, що спірний будинок не введений в експлуатацію, є самочинним будівництвом та не доведено факт проживання однією сім'ю чоловіка та жінки без шлюбу у відповідний період, суд на зазначені вище положення закону належної уваги не звернув та не взяв до уваги, що земельна ділянка передана у власність відповідача саме для будівництва спірного будинку, об'єкт споруджувався в період шлюбу сторін та їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не врахував ступінь готовності будинку, який складає 67% та висновок експертизи щодо можливості його поділу в натурі, технічну можливість доведення сторонами будівництва виділеної їм частини будинку до кінця та у подальшому окрему здачу кожної частини до експлуатації самостійно.

Оскільки суд першої інстанції не встановив у необхідному обсязі тих обставин, від яких залежить правильне вирішення спору та не надав встановленим обставинам належної правової оцінки, то помилково відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ст.309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції, оскільки має місце неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалює нове рішення, яким позов задовольняє.

Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені та доведені позивачем судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 30 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати незавершений будівництвом будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити незавершений будівництвом об'єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за четвертим варіантом, запропонованим додатковою судовою будівельно-технічною експертизою від 29 грудня 2015 року №249/12-2015:

- виділивши на ? частку в об'єкті у натурі ОСОБА_1 (зелений колір) у незавершеному будівництвом об'єкті (літ. «А») першого поверху: веранду №1-1 (площею 10,9 кв.м.) вартістю 63 266 грн., кімнату №1-3 (площею 16,1 кв.м.) вартістю 93 448 грн., кімнату №1-4 (площею 23,3 кв.м.) вартістю 135 239 грн.; мансардного поверху: 52/100 частини приміщення №2-8-1 (площею 40,1 кв.м.) вартістю 48 814 грн. та сарай (літера господарської споруди «Б») вартістю 10 870 грн., всього на суму 351 637 грн.;

- виділивши на ? частку в об'єкті у натурі ОСОБА_2 (жовтий колір) у незавершеному будівництвом об'єкті (літ. «А») першого поверху: кімнату №1-5 (площею 13,2 кв.м.) вартістю 76 616 грн., кухню №1-6 (площею 15,9 кв.м.) вартістю 92 288 грн., приміщення автономного опалення №1-7 (площею 11,6 кв.м.) вартістю 67 329 грн., коридор №1-2 (площею 12,6 кв.м.) вартістю 73 134 кв.м.; мансардного поверху: 48/100 частини приміщення №2-8-2 (площею 36,8 кв.м.) вартістю 44 796 грн.; всього на суму 354 163 грн.

Зобов'язати ОСОБА_1 провести наступні переобладнання виділених часток: між верандою №1-1 (площею 10,9 кв.м) та приміщенням №2-8 (площею 76,9 кв.м) влаштувати проріз у перекритті з подальшим встановленням сходового маршу; між верандою №1-1 (площею 10,9 кв.м) та житловою кімнатою №1-3 (площею 16,1 кв.м), житловою кімнатою №1-3 (площею 16,1 кв.м) та житловою кімнатою №1-4 (площею 23,3 кв.м) пробити новий дверний проріз; в приміщенні №2-8 (площею 76,9 кв.м) влаштувати нову глуху перегородку, яка розділить приміщення на два ізольовані приміщення площею 40,1 кв.м та 36,8 кв.м; між верандою №1-1 (площею 10,9 кв.м) та коридором №1-2 (площею 12,6 кв.м), коридором №1-2 (площею 12,6 кв.м) та житловою кімнатою №1-3 (площею 16,1 кв.м), коридором №1-2 (площею 12,6 кв.м) та житловою кімнатою №1-4 (площею 23,3 кв.м), житловою кімнатою №1-4 (площею 23,3 кв.м) та житловою кімнатою №1-5 (площею 13,2 кв.м) закласти дверний проріз.

Зобов'язати ОСОБА_2 провести наступне переобладнання виділених часток: між коридором №1-2 (площею 12,6 кв.м) та приміщенням №2-8 (площею 76,9 кв.м) влаштувати проріз у перекритті з подальшим встановленням сходового маршу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за відступ від ідеальної частки в сумі 1 263 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 365 грн. 40 коп. витрат, понесених на оплату судового збору, та 1 500 грн. витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: