Справа № 415/2251/16-ц
Провадження № 2-о/415/241/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.16 року Лисичанський міський суд луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Лисичанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась в м. Донецьку, постійно проживала в м. Донецьку Кіровський район, Україна. Причина смерті (мовою оригіналу): «Отек могзга. Инфаркт ствола головного мозга при атеросклерозе и стенозе прецербральных артерій с гипертензией ». Лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 10.05.2016 року та довідка про причину смерті видані : « КУ Центральная городская клиническая больница № 6 г. Донецка». 18.05.2016 року отримав відмову Лисичанського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області про видачу свідоцтва про смерть батька з посиланням на те, що заявником для підтвердження факту смерті пред»явлено документ , форма якого не відповідає формі , визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024». Державна реєстрація смерті не проведена. Тому просить встановить факт смерті матері.

Заявник у судовому засіданні не був присутнім, просив розглядати справу без його участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину нявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ( а.с.3). Заявник є внутрішньо переміщеною особою, довідка від 27.11.2014 року № 924001156 , зареєстрований АДРЕСА_2 ( а.с.5) Документами підтверджуючими факт смерті ОСОБА_2 є: Лікарське свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 10.05.2016 року та довідка про причину смерті видані : « КУ Центральная городская клиническая больница № 6 г. Донецка».( а.с.8-9) Лисичанським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 18.05.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред»явлено документ , форма якого не відповідає формі , визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024» ( а.с. 6)

Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів,як документи, що видані органами та установами та тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, практикою Європейського суду з прав люди, а саме висновком суду у справі Намібії так званого намібійського винятку», який полягає у тому, що не може визнаватися недійсними всі документи,видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть українського зразка.

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази достатніми та переконливими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа Лисичанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Донецька , громадянки України , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, місце смерті м. Донецьк, Кіровський район, Україна. Причина смерті: «Отек могзга. Инфаркт ствола головного мозга при атеросклерозе и стенозе прецербральных артерій с гипертензией».

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у десятиденний строк з моменту його проголошення, а особами, що брали участь у справі але не були присутні на його проголошенні, в тому самому порядку та в той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л.Б.Чернобривко