АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1797/16 Справа № 191/5685/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черкова Н. Т. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулась з позовом до суду про стягнення боргу з ОСОБА_4 за договором позики в розмірі 17742 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилається та те, що 01.09.2013 року позивач дала у борг відповідачу 7000 грн. зі сплатою 10% щомісяця. У зв'язку з невиконанням належним чином своїх зобов'язань, утворилась заборгованість, яка складається з: 7000 грн - борг, 11200 грн -відсотки, 1442 - інфляційні витрати, тому просила стягнути заборгованість з відповідача на на свою користь.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики в розмірі 5250 (п'ять тисяч триста п'ятдесят ) грн., 10% місячних від простроченої суми в розмірі 9100 (дев'ять тисяч сто) грн. за період з 01.09.2013 року по 24.11.2014 року, інфляційні витрати 1442 (одна тисяча чотириста сорок дві) грн., за період з 01.09.2013 року по 24.11.2014 року, а всього стягнути 15792 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот дев'яносто дві) гривні. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута у відсутність відповідача, яка повідомлена про слухання справи належним чином, однак на виклик до суду не з'явилася, клопотань про відкладення справи на час розгляду в апеляційній інстанції не надходило, тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка відповідача не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що між позивачем ОСОБА_5 і відповідачем ОСОБА_4 укладений договір позики грошових коштів, що підтверджується розпискою від 23.11.2014 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 отримала в борг від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7000 грн., на момент написання сума боргу складає 16100 грн. Віддала всього1900 грн. Зобов'язується повернути грошову суму боргу до 24.11.2015 року(а.с. 22).

Згідно квитанцій про сплату боргу відповідачем ОСОБА_4, відповідач сплатила всього суму боргу 1250 грн., в тому числі: 13.03.2015 р.-100 грн.(а.с.23), 31.12.2015 р.-150грн., 23.01.2015-200 грн., 21.02.2015 г.-150 грн., 24.11.2014 г.-50 грн. (а.с.24), 26.06.2015р.-100 грн. (а.с.37), 02.09.2015 р.-100 грн., 31.07.2015 р. -100 грн. (а.с.47), за квитанцією поштового переказу -100 грн., 31.10.2015 р.-100 грн. - (а.с.54), 12.12.2015 р.-100 грн. (а.с.57).

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача борг в зазначеному розмірі, враховуючи сплачені відповідачем суми в погашення заборгованості.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до 1046, 1047, 1049, 625 ЦК України прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача борг за договором позики.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність стягнення інфляційних втрат, відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 1442 грн., за період з 01.09.2013 року по 24.11.2014 року, оскільки зазначена норма Закону встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розписки від 23.11.2014 року, ОСОБА_4 отримала в борг від ОСОБА_5 грошові кошти та зобов'язалася повернути суму боргу до 24.11.2015 року, які не повернула, тобто прострочення виконання грошового зобов'язання мало місто після 24.11.2015 року.

Згідно розрахунку інфляційних втрат, наданого позивачем, інфляційні втрати розраховані по листопад 2014 року, і враховуючи індекс інфляції у листопаді 101,9% та борг 7000 грн., позивач просив стягнути за листопад 2014 року інфляційні втрати в розмірі 133 грн.

Враховуючи, що прострочення виконання грошового зобов'язання, в даному випадку, мало місто після 24.11.2015 року, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення в цій частині, зменшивши розмір стягнених інфляційних втрат з 1442 грн. до 26,6 грн.((133:30дн.)х 6днів) =26,6 грн.

Отже, доводи апелянта в цій частині щодо періоду розрахунку відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, є обґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд не визначив, який документ був складений - договір чи розписка, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки судом встановлено, що між сторонами укладений договір позики грошових коштів, що підтверджується розпискою від 23.11.2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України /а.с. 22/.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Посилання апелянта на те, що позивач не сплатив податок, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не є суттєвими для вирішення цього спору.

Доводи апелянта, що розписка не є допустимим доказом, так як підроблена, написана під диктовку, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте, будь-які докази, які б підтверджували, що розписка підроблена, суду не надані.

Приведені апелянтом доводи, що суд не визначився з періодом стягнених процентів за договором позики та в рішенні зазначив про стягнення відсотків за період з 01.09.2015 по 24.11.2015 року, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки суд першої інстанції розрахував борг щодо відсотків за договором позики за період зазначений в розписці з 01.09.2013 по 24.11.2014 року.

Зазначена апелянтом описка не впливає на законність рішення суду та може бути виправлена в порядку ст. 219 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду - змінити в частині стягненої суми інфляційних втрат, зменшивши суму з 1442 грн. до 26,6 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін. В іншій частині рішення не оскаржено тому не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року - змінити в частині стягненої суми інфляційних втрат, зменшивши суму з 1442 грн. до 26,6 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: