АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4693/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Бобніхової Г.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів за договорами вкладу.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 20.05.2013 року уклала з відповідачем договір банківського вкладу «Надійний» НОМЕР_1 із щомісячною сплатою процентів у розмірі 11,0 % річних на загальну суму 8000 доларів США з поверненням до 30.05.2014 року.

Також, 12.08.2013 року, згідно з квитанцією, позивач передала відповідачу кошти в сумі 1200 доларів США.

20.05.2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу «Платиновий» НОМЕР_1, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 50 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами в розмірі 21,0 % річних та з остаточним поверненням 22.08.2014 року.

15.01.2014 року до вказаного договору позивачем додатково була внесена сума вкладу у розмірі 198 000 грн. 00 коп.

03.06.2014 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «До відпустки» НОМЕР_2, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 7 758,45 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 10,0 % річних та з остаточним поверненням 03.07.2014 року.

Відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав та в односторонньому порядку припинив нарахування та виплату процентів і не повернув суму депозитного вкладу та процентів за користування вкладом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Європейський промисловий банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Вказує на те, що покладені грошові кошти на депозитні рахунки № НОМЕР_3 та НОМЕР_1, на момент звернення до суду із позовом не повернуті. На вимогу банку повернути депозит, вона отримує відмову.

В судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити

в повному обсязі, рішення суду скасувати. Представник відповідача просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження того, що грошові кошти нею не були отримані.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає обставинам справи, не ґрунтується на нормах матеріального права, а також спростовується наданими сторонами доказами.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно із п. 2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Таким чином, згідно із ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів у національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, у день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2013. сторони уклали договір № НОМЕР_4 банківського вкладу «Надійний» на суму 8000,00 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 11,00 % річних та з остаточним поверненням 30.05.2014 року.

В подальшому, 12.08.2013 позивач до вказаного договору передала відповідачу грошові кошти в розмірі 1200,00 доларів США, що підтверджується квитанцією. (а.с.18)

12.08.2013 між позивачем та ПАТ "Європейський промисловий банк" був укладений договір № НОМЕР_5 банківського вкладу «Платиновий», відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 50 000 грн., зі сплатою за користування коштами в розмірі 21,0 % річних та з остаточним поверненням 22.08.2014. (а.с. а.с. 8, 17)

В подальшому, 15.01.2014 позивач до вказаного договору передала відповідачу грошові кошти в розмірі 198 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №63625. (а.с.16)

03.06.2014 між сторонами був укладений договір № НОМЕР_6 банківського вкладу «До відпустки», відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 7 758,45 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 10,0 % річних та з остаточним поверненням 03.07.2014. (а.с. 10)

04.06.2014 року було укладено договір про внесення змін до договору НОМЕР_2 банківського вкладу «До відпустки» від 03.06.2014., відповідно до умов якого банк зобов'язується повернути суму вкладу у день, вказаний у п.1.1. цього договору на відкритий у банку картковий рахунок вкладника № НОМЕР_7 (а.с.14)

01.04.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення суми банківського вкладу та нарахованих процентів за вказаними договорами банківського вкладу (а.с.11).

Заперечуючи проти позову, відповідач, посилається на те, що відповідно до умов договору, а саме: п.2,3 повернення суми вкладу здійснюється на відкритий рахунок у банку поточний рахунок Вкладника № НОМЕР_7, а отже 03.07.2014 року вклад було перераховано на зазначений рахунок.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Враховуючи, що доказів на підтвердження того, що позивач, отримала кошти, які були внесені на депозитний рахунок,та мала реальну можливість ними розпоряджатися, без перерахування з одного карткового рахунку на інший, банком не надано.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, а також у порушення вимог ст. 212 ЦПК України не оцінив надані позивачем докази, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309,316, 317 ЦПК України

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» на користь ОСОБА_4 7 048,88 доларів США за договором банківського вкладу «До відпустки» НОМЕР_2 від 03.06.2014 року, що за курсом НБУ станом на дату пред'явлення позову еквівалентно 161292,71 грн., 3% річних від простроченої суми , що складає 70 доларів США 10 центів, що за курсом НБУ станом на дату пред'явлення позову еквівалентно становить 1604,03 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Європейський промисловий банк» користь ОСОБА_4, 255454,54 гривень за договором банківського вкладу «Платиновий» НОМЕР_1 від 12.08.2013 року, 3% річних від простроченої суми у розмірі 2267,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :