Справа №442/5379/16-ц
Провадження №2/442/1894/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року

Дрогобицький міськрайоний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Гарасимків Л.І.

з участю секретаря Петрів В.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю третьої особи - Органу опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - Яким І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документу для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить надати тимчасовий дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон та в'їзду до іноземних країн малолітній дитині - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2007 року вона розірвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2. Від даного шлюбу у них з відповідачем є дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їхня дочка ОСОБА_5 проживає разом з нею, а відповідач не цікавиться життям дочки. З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дочки свідомо не приймає. Вона є керівником Дрогобицької філії Всеукраїнської Організації Громадської Спілки «Об»єднання учасників АТО « УКРАЇНЦІ - РАЗОМ». В силу своєї праці вона працює з учасниками АТО та їх сім»ями, надає психологічну допомогу - проводить реабілітаційні заходи та соціальну роботу. Тому має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочці в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Вона неодноразово зверталась в усній формі, а також з допомогою електронної пошти до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дочки за кордон, а відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд з дитини ( ігнорує її повідомлення ). Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21 листопада 2014 року їй було надано судом дозвіл на тимчасові поїздки ( виїзд) з неповнолітньою дочкою за межі України ( країни Євросоюзу) без згоди батька, а відповідача по справі, терміном на 1 рік, але в силу обставин, а саме те, що вона змушена була доглядати хвору бабусю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, поїхати за кордон їй не вдалося і термін дії дозволу закінчився, а відповідач і надалі не бажає знову надати дозвіл на виїзд за кордон їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_5. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом. На підставі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За приписами ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказані вимоги повністю кореспондуються із умовами п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. за № 231, згідно з яким оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суд. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16- річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені в заяві позивачем ОСОБА_4, просить суд задоволити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково визнав заявлені позовні вимоги, згідний надати дозвіл на виїзд дитини за кордон терміном на один рік.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в судовому засіданні Яким І.С. вказав, що при вирішенні даного позову він не заперечує, просив врахувати права та інтереси неповнолітньої дитини.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.11.2007р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено запис за №247.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відповідно 01.07.2006року, батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 Закону.

За змістом ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Згідно п.п.3 п.2-2 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

На підставі наведеного, враховуючи те, що сторони спільно не проживають, батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема не надає матеріальної допомоги дітям, не цікавиться їх життям та вихованням, не надає належним чином оформленої згоди на тимчасовий виїзд у супроводі матері малолітніх дітей за кордон для медичного оздоровлення та відпочинку за межами України, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а тому виходячи насамперед з інтересів дітей суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного позову.

Відповідно до п.6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10,60,209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.155 СК України, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.ст. 2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»,

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон та в'їзду до іноземних країн малолітній дитині - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди її батька, ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Дозволити тимчасовий виїзд за межі України малолітній дитині - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 до країн ближнього та дальнього зарубіжжя протягом трьох років, тобто з 16.09.2016р. по 16.09.2019р., у супроводі матері матері ОСОБА_4, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 551,20 грн. та витрати, пов»язані із оформлення позову до суду в розмірі 300,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуюча - суддя : Гарасимків Л.І.