У Х В А Л А

Справа № 183/4957/16

№ 2-з/183/90/16

06 вересня 2016 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

в провадження судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 05 вересня 2016 року надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому позивач просить виділити в якості частки спільного майна подружжя ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку, який розташований по вул. Шевченко, 17 в с. Багате Новомосковського району Дніпропетровської області та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,4826 га на якій розташоване домоволодіння по вул.. Шевченко, 17 в с. Багате Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом ан право власності на землю серія І-ДП № 010701, виданим Багатською сільською Радою Новомосковського району Дніпропетровської області від 28 січня 2002 року, а також на 1/2 частину частки (25,5%) в розмірі 51 % вартістю 6018,00 гривень у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Дружба» (ідентифікаційний код юридичної особи 03741984), яке знаходиться за адресою: 51224, Україна, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Багате вул. Чапаєва, б.4, яка зареєстрована на ОСОБА_2. Матеріали позову отримані головуючим суддею 06 вересня 2016 року.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у відповідності до якої заявник просить винести ухвалу, якою накласти арешт на частку ОСОБА_2 в розмірі 51 % вартістю 6018,00 гривень у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Дружба» (ідентифікаційний код юридичної особи 03741984), яке знаходиться за адресою: 51224, Україна, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Багате вул. Чапаєва, б.4.

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 може здійснити дії щодо відчуження своєї частки в ірозмірі 51 % у статутному капіталі ТОВ АФ «Дружба» на користь інших осіб, в тому числі і самому ТОВ АФ «Дружба», що призведе до неправильного визначення вартості майна, яке знаходиться в спільній сумісній власності подружжя, і в свою чергу може привести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали цивільного позову, заяви про забезпечення позову, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на майно, набуте в період перебування позивача та відповідача у шлюбних відносинах (з урахуванням наданих доказів, дати укладання шлюбу між сторонами, дати державної реєстрації юридичної особи). Майно, що є предметом позову перебуває у власності відповідача та наявна реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову. Обсяг позовних вимог відповідає обсягу майна, заявленого в заяві про забезпечення позову.

Водночас, перевіряючи відповідність заявленого виду забезпечення позову позовним вимогам, суд виходить з того, що в обґрунтування необхідності застосування саме арешту майна позивач послався на існування небезпеки відчуження власником майна на користь третіх осіб.

Як роз`яснено абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

За таких обставин, застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно відповідача у вигляді 51 % вартістю 6018,00 гривень у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Дружба», яке не залучено до участі у справі може призвести до втручання у внутрішню діяльність господарського товариства, внаслідок чого вид забезпечення позову, заявлений представником позивача не відповідає позовним вимогам та покладеним в обґрунтування заяви доводам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов