Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобовязання вчинити відповідні дії та визнання недійсним розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому указував на те, що згідно рішення Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області від 05 травня 1995 року йому тимчасово під огородництво була відведена земельна ділянка площею 0,05 га в урочищі «Ла Шушу», яку він використовує по сьогоднішній день. З метою приватизації цієї земельної ділянки він звернувся до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, однак отримав відмову. Дану відмову вважає незаконною, так як він, як законний користувач, має підстави отримати дану ділянку в оренду. А тому просив суд зобовязати ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області видати наказ про передачу йому вказаної земельної ділянки в користування.

До початку розгляду справи судом першої інстанції позивач ОСОБА_5 подав заву про уточнення позовних вимог, в якій окрім відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області зазначив співвідповідача Рахівську районну державну адміністрацію та третю особу ОСОБА_1, і остаточно просив зобовязати відповідача видати наказ про передачу земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована на території Середньоводянської сільської ради в урочищі «Ла Шушу» позивачу в користування. Розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу», - визнати недійсним та скасувати. Вказував на те, що він своєї згоди на вилучення від нього земельної ділянки площею 0,05 га не давав, а тому ОСОБА_1 земельна ділянка площею 2,0 га незаконно була передана у власність, як і незаконно було змінено її цільове призначення, яку вона згодом подарувала ОСОБА_2. А також, що відповідно до геодезичної зйомки виконаної ПП «Ужгеостар» земельна ділянка позивача накладається на земельні ділянки ОСОБА_2

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу» - визнано недійсним та скасовано.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційних скаргах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовити.

У судовому засіданні представник апелянтів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ОСОБА_6 апеляційні скарги підтримала.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 у судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянтів ОСОБА_6, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення земельних прав позивача спірним розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу», а тому визнав його недійсним та скасував.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції в цій частині погодитись не може за таких обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Середньоводянської сільської Ради народних депутатів від 05 травня 1995 року за №16 ОСОБА_3 тимчасово відведено під огородництво земельну ділянку площею 0,05 га в урочищі «Ла Шушу» (а.с.14).

Відповідно до ст.24 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року) право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, - оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.36 Земельного кодексу України (2001 року) громадянам або їх обєднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Статтею 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Однак, в матеріалах справи відсутній відповідний договір, який би стверджував факт набуття позивачем ОСОБА_3 права тимчасового користування земельною ділянкою площею 0,05 на в урочищі «Ла Шушу», цільове призначення якої під городництво.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди не дійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що позивач ОСОБА_3 не набув права тимчасового користування земельною ділянкою площею 0,05 га. в урочищі «Ла Шущу», і в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження порушення земельних прав позивача ОСОБА_3 спірним розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу», - суд першої інстанції помилково дійшов висновку про визнання зазначеного розпорядження недійсним та скасував його.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатскій області (а.с.2).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.09.2015 року за вказаною позовною заявою було відкрито провадження у цивільній справі і призначено її до розгляду в судовому засіданні на 25.09.2015 року (а.с.5).

09.09.2015 року позивач ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.31 ЦПК України, подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій співвідповідачем зазначив Рахівську районну державну адміністрацію, а третьою особою на стороні відповідачів ОСОБА_1 (а.с.9-12).

Однак, з відповідним клопотанням про залучення в якості співвідповідача Рахівську районну державну адміністрацію та третьої особи ОСОБА_1, в порядку передбаченому ч.1 ст.33, ч.2 ст.35, ч.6 ст.36 ЦПК України, позивач до суду не звертався.

Так, ч.2 ст.31 ЦПК України передбачено, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовити від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підстави позову, а відповідач предявити зустрічний позов.

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, можуть бути залучені до участі в справі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обовязки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. З питання залучення або допуску до участі в справі третьої особи суд постановляє ухвалу (ч.2 ст.35, ч.6 ст.36 ЦПК України)

Однак, як слідує з матеріалів справи, судом першої інстанції провадження у даній цивільній справі було відкрито між сторонами, якими згідно ч.1 ст.30 ЦПК України є позивач і відповідач, зокрема між позивачем ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_4 управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області.

Рахівська районна державна адміністрація в якості співвідповідача, а також третя особа ОСОБА_1 судом першої інстанції в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, залучені не були, оскільки в матеріалах справи про це відсутня відповідна ухвала суду, як протокольна, так і у вигляді окремого процесуального документа, а також відсутнє відповідне клопотання позивача про їх залучення до участі у справі.

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Оскільки Рахівська РДА судом першої інстанції не була залучена до участі в справі в якості співвідповідача, а тому така не є стороною у даній справі, і відповідно не може відповідати за позовом, - тому суд безпідставно визнав недійсним і скасував розпорядження Рахівської РДА від 03.02.2010 року за №75, яким було затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради, урочище «Ла Шушу», за межами населеного пункту.

Окрім цього, дану справу було розглянуто з порушенням правил виключної підсудності.

Так, відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей ( нерухоме майно, нерухомість) належать, зокрема, земельні ділянки.

Оскільки позивачем оспорюється розпорядження Рахівської РДА з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, що розташована на території Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, тому дана справа не була підсудна Ужгородському міськрайонному суду, яким була розглянута, а підлягала розгляду Рахівським районним судом за місцезнаходженням майна.

Разом з цим, суд першої інстанції правильно відмовив позивачу ОСОБА_3 у вимогах до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Закарпатській області про зобовязання відповідача видати наказ про передачу земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована на території Середньоводянської сільської ради в урочищі «Ла Шушу», позивачу в користування, оскільки відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права власності та права користування земельними ділянками на підставі наказу ОСОБА_4 управління Держгеокадастру чинним земельним законодавством не передбачено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, у відповідності до ст.309 ЦПК України слід змінити, скасувавши його в частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу», і в цій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. А у решті рішення суду залишити без змін. Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року змінити. В частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 03.02.2010 року №75, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства на території Середньоводянської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Ла Шушу» - скасувати і в цій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :