АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/1211/15-ц Головуючий суддя І інстанції Овдієнко В. В.
Провадження № 22-ц/790/2357/16 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє також в інтересах ОСОБА_2, на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, -

встановила:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Центренерго» (ПАТ «Центренерго»), звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що відповідачі, що мешкають у квартирі АДРЕСА_1, є споживачами послуг централізованого тепло-, водопостачання та водовідведення, які надає позивач. Посилаючись на те, що комунальні послуги надавались відповідачам в повному обсязі та належної якості, але оплату цих послуг останні здійснюють не регулярно, з урахуванням уточнених у жовтні 2015 році позовних вимог, ПАТ «Центренерго» просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 5 597 грн. 88 коп., яка станом на 31 березня 2015 року складається з: 3 941 грн. 73 коп. заборгованості з централізованого опалення, 31 грн. 45 коп. заборгованість з централізованого постачання холодної води, 31 грн. 78 коп. з водовідведення, 1 392 грн. 71 коп. інфляційних втрат та 200 грн. 21 коп. 3% річних від простроченої суми.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 29 березня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС заборгованість з оплати житлово-комунальних послугг в розмірі 5 597 грн. 88 коп., з яких: 3 941 грн. 73 коп. за послуги централізованого опалення, 31 грн. 45 коп. за послуги постачання холодної води, 31 грн. 78 коп. за водовідведення, 1 392 грн. 71 коп. інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми в розмірі 200 грн. 21 коп., а також по 121 грн. 80 коп. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє також в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого ПАТ «Центренерго» позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1, яка є власником житлового приміщення та споживачем послуг, що надаються ПАТ «Центренерго», своїх обов'язків щодо своєчасної оплати наданих послуг належним чином не виконує, що є підставою для стягненні з неї заборгованості з оплати послуг централізованого тепло-, водопостачання та водовідведення за період з 01 лютого 2011 року по 31 березня 2015 року, а також інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, яка є власником квартири АДРЕСА_1, є споживачем послуг централізованого тепло-, водопостачання та водовідведення, які на підставі ліцензії серії НОМЕР_1, виданої 13.02.2008 року та № 500002 Міністерством з питань Житлово-комунального господарства України, рішення НКРЕКП № 11 від 01.02.2013 року, постанови НКРЕ № 1620 від 09.12.2010 року "Про затвердження тарифів на виробництво теплової енергії ВАТ ДЕК "Центренерго", постанови НКРЕ № 59 від 20.11.2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для Зміївської ТЕС ВАТ ДЕК «Центренерго», постанови НКРЕКП № 146 від 17.10.2014 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», постанови НКРЕКП № 1171 від 31.01.2015 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», рішення Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області "Про коригування тарифу на виробництво теплової енергії при сезонній оплаті за комунальні послуги з опалення та підігріву води для населення смт. Комсомольське в зв'язку з виходом Постанови НКРЕ № 1620 від 09.12.2010 року "Про затвердження тарифів на виробництво теплової енергії ВАТ "ДЕК "Центренерго" № 323 від 30.12.2010 року, розпорядження директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» № 8 від 18.01.2011 року «Про використання тарифів теплопостачання для населення з 01.02.2011 року», розпорядження директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» № 29 від 11.02.2011 року «Про встановлення тарифів з водопостачання та водовідведення з 01.03.2011 року», розпорядження директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» №401 від 01.12.2014 року «Про використання тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню», розпорядження директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» № 125 від 14.05.2015 року «Про використання тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню», надає ПАТ «Центренерго».

Відповідно до п. 1 та 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 не в повному обсязі оплачувались надані їй ПАТ «Центренерго» послуги.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом з тим, ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як убачається із наданого позивачем розрахунку, в період з серпня 2012 року до моменту звернення ПАТ «Центренерго» до суду з позовом про стягнення заборгованості, відповідачкою періодично, але у межах загальної позовної давності, здійснювалась оплата послуг, що надавались позивачем, у розмірі, який значно перевищує розмір нарахованої суми, тобто вчинялись дії, які свідчать про визнання нею свого боргу, а тому підстав для застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 01 лютого 2011 року не вбачається.

Правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та пункті 20 типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України.

Разом з тим не можна погодитись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати наданих позивачем послуг з ОСОБА_2

Встановлено та не заперечується сторонами, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих житлових приміщень здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями.

Разом з тим, норми статей 160 та 162 ЖК УРСР входять до глави 6 цього Кодексу, яка регулює правовідносини з користування будинками приватного житлового фонду, зокрема з наймачами цих житлових приміщень, членами їх сімей та власником житлового фонду, які виникають на підставі договору найму цього приміщення.

При цьому стаття 160 ЖК УРСР визначає рівні права та обов'язки наймача та членів його сім'ї між собою та перед третіми особами, зокрема щодо солідарної майнової відповідальності членів сім'ї разом з наймачем за зобов'язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення, яке належить до приватного житлового фонду.

Положеннями статті 162 ЖК УРСР регулюється порядок визначення та внесення плати за користування жилим приміщенням, яке належить громадянину на праві приватної власності та право на користування яким мають інші особи, зокрема наймачі та члени їх сімей на підставі договору найму (стаття 759 ЦК України).

Отже, правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. Положення ж статей 160 та 162 ЖК УРСР поряд з положеннями глави 58 ЦК України регулюють правовідносини з найму житлового приміщення, тобто речові права на чуже майно, а тому зазначені норми права не підлягають застосуванню до правовідносин з утримання власниками належного їм на праві приватної власності майна, зокрема щодо сплати комунальних послуг.

Таким чином, установивши, що квартира, щодо якої надавалтсь послуги позивачем, належить на праві власності ОСОБА_1, суд помилково дійшов висновку про стягнення несплачених сум солідарно з ОСОБА_2

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Центренерго» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та стягнення судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє також в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року змінити.

Позов публічного акціонерного товариства «Центренерго» задовольнити частково.

В частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та стягнення судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. рішення скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді