Провадження № 22-ц/773/1697/16 Категорія: 46 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника позивача Приймака Л. Л.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Соціальна сфера» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства «Соціальна сфера» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ПрАТ «Соціальна сфера» звернулось в суд із зазначеним позовом. Покликалось на те, що 02 жовтня 1997 року відповідачу ОСОБА_2 як працівнику ВАТ «ЛПЗ», правонаступником якого є ПрАТ «Соціальна сфера», було видано ордер № 68 на проживання в кімнаті АДРЕСА_1.

Крім того позивач зазначав, що ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у вказаній кімнаті гуртожитку, з січня 2015 року у ній не проживає, що підтверджується актами про відсутність його за місцем реєстрації, та з 2013 року не платить товариству за житло. У зв'язку з цим позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, як особу яка не проживає у ньому більше шести місяців без поважних причин і відшкодувати йому судові витрати.

24 жовтня 2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у задоволенні позову ПрАТ «Соціальна сфера» відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній позивач ПрАТ «Соціальна сфера» просить його скасувати як незаконне, прийняте судом без належної оцінки всіх доказів по справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи ПрАТ «Соціальна сфера» у позові, суд першої інстанції вважав, що позивач не довів факт відсутності відповідача ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні, за місцем його реєстрації більше, шести місяців без поважних причин, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Такий висновок суду є правильним.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За її змістом при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Однак, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Змінами до законів України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду», від 04 березня 1992 року «Про приватизацію державного майна» передбачено, що гуртожитки включено до об'єктів державного житлового фонду, що підлягає приватизації (Закон України від 03 березня 2005 року «Про внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках»).

Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК України.

З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч. 1 ст. 71 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірності поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Встановлено, що відповідачу ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах з ВАТ «ЛПЗ», правонаступником якого є ВАТ «СКФ України», 02 жовтня 1997 року було видано ордер № 68 на вселення до кімнати АДРЕСА_1 (а. с. 4).

Зазначений гуртожиток належить на праві власності позивачу ПрАТ «Соціальна сфера», що підтверджується Свідоцтвом про право власності серія НОМЕР_1 від 06 вересня 2000 року, виданим виконкомом Луцької міської ради народних депутатів і зареєстровано у відповідному реєстрі Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 14 вересня 2000 року (а. с. 3-7).

Крім цього встановлено, що ОСОБА_2 є зареєстрованим у кімнаті № 509 вказаного гуртожитку, за період з січня 2013 року по вересень 2015 року мав заборгованість по оплаті за користування жилим приміщенням, яка ним погашена у травні 2016 року (а. с. 5-6, 76-80).

Як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки № 489 від 01 вересня 2016 року, виданої виконкомом Теремківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області, відповідач ОСОБА_2 здійснює догляд за матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка втратила зір, і проживає в АДРЕСА_2 (а. с. 97).

Наведені обставини справи, на думку колегії суддів, свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 був відсутній у спірному жилому приміщенні понад встановлений строк з поважних причин і не втратив інтерес до цього житла.

Таким чином, встановивши наведені обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції цілком підставно і обґрунтовано прийняв рішення про відмову в позові.

Отже, оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Соціальна сфера» відхилити

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді