Номер провадження: 22-ц/785/2158/16
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Козак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

17.03.2015 року ОСОБА_4 звернулась із позовом про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 з підстав ст. 405 ч.2 ЦК України.

Позов обгрунтовано тим, що вона є власником спірного житлового будинку, у якому зареєстрований відповідач, його дружина з дітьми і син позивачки.

Посилаючись на те, що відповідач з грудня 2013 року не проживає у спірному будинку, не сплачує комунальні платежі, позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка і відповідач не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2015 року позов задоволено: суд визнав відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.12. 2015 року заява відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 02.09.2015 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність вимог.

У засіданні колегії суддів: представник відповідача скаргу підтримав; позивачка скаргу не визнала.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасуваня рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку по АДРЕСА_1 з підстав ст. 405 ч.2 ЦК України (а.с.2,3).

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ч.2 ЦК України).

Встановлено, що на житловий будинок по АДРЕСА_1 вісутні технічна документація і правовстановлюючі документи, особистий рахунок відкрито на позивачку ОСОБА_4. У спірному будинку зароєстровано 7 осіб, у тому числі позивачка, її син ОСОБА_5, донька ОСОБА_6, онуки ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_8 З 2005 року у будинку зареєстровано відповідача ОСОБА_3, який до 2011 року знаходився у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6, донькою позивачки. Зазначені обставини підтверджуються довідкою /витягом з домової книги про склад сім'ї та прописку/ від 25.01.2015 року (а.с.7,8,68-75).

У засіданні колегії суддів позивачка пояснила, що будинок будували її батьки, які за життя не здали його в експлуатацію. Після смерті батьків вона також не вчиняла дій по здачі будинка в експлуатацію і оформлення права власності на спірний будинок. Станом на теперішній час вона не має документів про її право власності на спірний будинок.

Представник відповідача підтвердив зазначені обставини, пояснивши, що на спірний будинок є лише домова книга, у якій здійснюється реєстрація осіб, що проживають у будинку.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку про те, що станом на час розгляду справи у суді першої інстанції, а також на час розгляду справи у суді апеляційної інстанці, всупереч ст.ст. 57-60 ЦПК України, відсутні належні та допустимі докази того, що позивачка є власником спірного будинка.

Між тим, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ст. 60 ч.ч.1,3,4 ЦПК України).

Позивачка не довела того, що вона є власником спірного житлового будинка, як не довела того, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням у будинку.

Так, у справі відсутні належні й допустимі докази про те, що відовідач не проживає у будинку без поважних причин з грудня 2013 року.

Разом з тим, судом встановлено, що між сторонами тривалий час існують вкрай неприязні відносини, виникають конфлікти з приводу користування жилими приміщеннями у будинку, які були предметом розгляду правоохоронних органів, зокрема поліції.

Відповідач у скарзі посилається на те, що він постійно проживає у будинку разом зі своєю сім'єю, при цьому, з метою уникнення конфліктів із позивачкою, вони відгородилися від позивачки і облаштували окремий вхід у приміщення будинку, які займає його сім'я.

Позивачка зазначені обставини визнала у засіданні колегії суддів.

Виходячи з обставин справи, які встановлені у засіданні колегії суддів, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка не довела своїх вимог, у зв'язку з чим колегія суддів відмовляє у позові за недоведеністю вимог.

Доводи позивачки про те, що відповідач не сплачує за користування жилими приміщенями не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

У встановленому законом порядку, позивачка не позбавлена права ставити питання про стягнення з відповідача понесених нею витрат на оплату комунальних послуг щодо тої частки витрат, яка стосується відповідача.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, а рішення суду скасовує з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2015 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Рішенння апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із рохгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич