УхвалА

іменем україни

23 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15 березня 2011 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Шевроле Лачеті», державний номерний транзитний знак НОМЕР_2, допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «Сеат Алтео», державний номерний знак НОМЕР_1, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вказував про те, що постановою апеляційного суду Донецької області від 4 січня 2012 року встановлена вина відповідача у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 25 березня 2011 року йому спричинено майнову шкоду у розмірі 14 447 грн 40 коп. Також, вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинено маральну шкоду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14 447 грн; моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн; витрати по оплаті автотоварознавчого дослідження у розмірі 525 грн.

Заочним рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування шкоди: матеріальної - 14 972 грн; моральної - 10 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2014 року заочне рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди змінено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 3 тис. грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судовірішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов (апеляційний суд зменшив розмір моральної шкоди), суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що винним у дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_5, його неправомірні дії знаходяться у причинному зв'язку із пригодою, що встановлено, у тому числі, постановою апеляційного суду Донецької області від 4 січня 2012 року, в якій підтверджено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). При цьому, спростовуючи доводи відповідача, суди оцінили постанову суду у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, які підтверджують його вину (довідка про дорожньо-транспортну пригоду, схема дорожньо-транспортної пригоди, протокол огляду транспортних засобів тощо).

Крім того, у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, а відповідач свою вину у дорожньо-транспортній пригоді не спростував.

При визначенні розміру майнової та моральної шкоди суди правильно дослідили та оцінили надані сторонами докази, зокрема висновок експертного автотоварознавчого дослідження. Зазначені докази відповідачем не спростовані, інший розмір шкоди ним не доведено, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), оскільки він заперечував зазначений розмір шкоди.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, фактично направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2014 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Донецької області від 25 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик