СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/6658/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя ооба: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шупеня Олександр Миколайович пр. встановлення факту нікчемності договорів купівлі-продажу та застосування наслідків нікчемності правочину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про встановлення факту нікчемності договорів купівлі-продажу та застосування наслідків нікчемності правочинів, зокрема, факт нікчемності договору купівлі продажу садового будинку від 04.09.2015 року за реєстр.№543, за яким ОСОБА_2 набув у власність садовий будинок, житловою площею 106,6 кв.м. та загальною площею 329,9 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1). Також, позивач просив встановити факт нікчемності договору купівлі продажу земельної ділянки від 04.09.2015 року за реєстр.№544, за яким ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку площею 0,0627 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

Разом з позовною заявою, 29.12.2016 року головуючому судді було передано заяву позивача про забезпечення позову, відповідно до якої, позивач просив накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме, на садовий будинок, житловою площею 106,6 кв.м. та загальною площею 329,9 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,0627 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, вдень її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Слід вказати, що така ж позиція викладена і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року за № 10-72/0Є4-13.

Отже, з огляду на викладене, подана заява про забезпечення позову підлягає розгляду без участі сторін.

Вивчивши позовної заяви, заяви про забезпечення позову, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, є накладення арешту на майно.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, є накладення арешту на майно.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач просить в забезпечення вказаного позову накласти арешт на спірну квартиру та земельну ділянку, при цьому не наводить будь-якого обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття судом обраного позивачем заходу забезпечення позову, оскільки позивачем необґрунтовано та не доведено обставин існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-152, ст.153, ст.210, ст.293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя ооба: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шупеня Олександр Миколайович пр. встановлення факту нікчемності договорів купівлі-продажу та застосування наслідків нікчемності правочину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Войтенко