Справа № 467/1416/16-ц
УХВАЛА

08.09.2016 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Арбузинському районі Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру України в Миколаївській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, ОСОБА_3, Арбузинська районна державна адміністрація Миколаївської області

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відділу Держгеокадастру у Арбузинському районі Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру України в Миколаївській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за законом.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру України в Миколаївській області передавати у власність або у користування земельну ділянку або її частини, на яку було видано Державний акт про право постійного користування серії 1У-МК № 010914 до вирішення судом спору по суті. У заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що у звязку з неправомірним внесенням земельної ділянки площею 25 га до земель запасу Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, на яку ОСОБА_4 було видано Державний акт про право постійного користування серії 1У-МК № 010914 є загроза відчуження цієї земельної ділянки шляхом надання у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства; у разі відмови суду у задоволенні заяви фізичні та юридичні особи зможуть на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру України в Миколаївській області замовляти технічні документації/ проекти землеустрою, а земельні ділянки можуть бути передані у власність чи користування, що унеможливить виконання рішення суду у разі прийняття позитивного рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 7 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому позивач має довести суду, що обраний ним спосіб забезпечення позову є доцільним, а також надати гарантії збереження майна до вирішення справи.

Відповідно до пункту є-1) частини першої статті 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) пункт 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15).

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03 березня 2015 року № 14, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Отже, Головне управління наділене повноваженнями щодо передачі у власність та надання у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності.

Згідно Державного акту про право постійного користування серії 1У-МК № 010914, виданого 22 квітня 1997 року Арбузинською районною державною адміністрацією на імя ОСОБА_4, останньому було видано у постійне користування земельну ділянку площею 25 гектарів на території Новоселівської сільської ради для селянського (фермерського) господарства.

У позовній заяві позивач посилається на те, що під час огляду відомостей, які містяться в публічній кадастровій карті України він виявив, що на території земельної ділянки у межах, визначених вказаним Державним актом, відображено земельну ділянку площею 1.0 га з кадастровим номером 0:06:000:0039, призначену для ведення особистого селянського господарства та надав на підтвердження цього відповідні карти. Як йому стало відомо, земельна ділянка площею 25 га розподілена між учасниками АТО.

Враховуючи те, що невжиття заходу забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії, про який прохає позивач, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а саме: в разі задоволення позову та визнання права постійного користування на спірну земельну ділянку за позивачем як спадкоємцем за законом, відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у межах своєї компетенції може прийняти рішення про передачу у власність та надання у користування земельної ділянки. У такому випадку позивачу необхідно буде вживати заходи щодо поновлення своїх прав як законного користувача спірної земельної ділянки.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст. 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру України в Миколаївській області передавати у власність або у користування земельну ділянку або її частини, на яку було видано Державний акт про право постійного користування серії 1У-МК № 010914 22 квітня 1997 року Арбузинською районною державною адміністрацією на імя ОСОБА_4, відповідно до якого було передано у постійне користування земельну ділянку площею 25 гектарів на території Новоселівської сільської ради для селянського (фермерського) господарства.

Ухвала суду набирає чинності, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.М.Кологрива