Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1313/16-ц
Провадження № 2/376/722/2016
У х в а л а

"15" липня 2016 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Ярошенко С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовною заявою до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного, в позовній заяві необхідно зазначити докази, які підтверджують прийняття позивачами спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 06.10.2000 року, відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року, яка була чинна на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

За змістом статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

До позовної заяви додано документ - квитанцію від 12.07.2016 року №15417906-1 на суму платежу 551,20 грн., що не підтверджує сплату судового збору позивачем за місцем розгляду справи. З вище названої квитанції вбачається, що платником даного платежу є ОСОБА_5, а не ОСОБА_1 - позивач у справі.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.119, 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Буківської сільської ради Сквирського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,залишити без руху.

Для усунення вказаних недоліків надати позивачам строк до двох днів з дня отримання ними ухвали.

Суддя: С. М. Ярошенко