Справа № 455/1263/15-ц
Провадження № 2/455/63/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2016 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Дахновського В.Т., представника відповідача - Сеника І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - в залі засідань, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05.11.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до Білицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 11.05.1983 року між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб. 23.04.1991 року її чоловік купив у ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі- продажу. На час продажі житловий будинок з надвірними спорудами належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Старосамбірськоі районної Ради народних депутатів від 21.09.1969 року за № 206, зареєстрованого в Самбірському бюро технічної інвентаризації в книзі за реєстром № 258. Проте, її чоловік - ОСОБА_8 даний договір купівлі-продажу не зареєстрував в органах БТІ.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловік помер. 19.10.2015 року вона звернулася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, однак, нотаріусом їй в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

02.10.2015 року Самбірським міжміським БТІ на її ім' я було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними спорудами (інвентаризаційна справа № 246). Згідно довідки про технічну характеристику об' єктів нерухомого майна №684 від 06.10.2015 року вартість майна на день смерті становить 400501 гривню.

Майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного будиику не існує.

Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, право власності на спадкове майно, а саме: А-1 житловий будинок площею 52,3 м2, вартістю 83572 гривень; Б-1 житловий будинок площею 189,1 м2, вартістю 302872 гривень; В- стодола, вартістю 4481 гривня; Г- стайня, вартістю 35063 гривень; Д- навіс, вартістю 7979 гривень; Е- літня кухня, вартістю 28672 гривні; Є- вбиральня, вартістю 1184 гривні; І- огорожа, вартістю 1745 гривень; К- колодязь, вартістю 5213 гривень, що успадковані нею за ОСОБА_8.

В подальшому позивач внесла уточнення та доповнення до позовної заяви, яке полягало в тому, що вона залучила до участі в справі своїх синів в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, а саме - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка - ОСОБА_6, право власності на спадкове майно, а саме: будинковолодіння , яке знаходиться в АДРЕСА_1, та доповнила тим, що її покійний чоловік, отримавши дозвіл Білицької сільської Ради на перебудову, збудував будинок загальною площею 189,1 м2 на його земельній ділянці, поблизу будинку АДРЕСА_1. Згідно рішення виконавчого комітету Білицької сільської ради від 12 лютого 2002 року за № 4 ОСОБА_8 було погоджено перебудову індивідуального житлового будинку на власній земельній ділянці, на якій розташований старий будинок.

Під час проведення будівельних робіт ним були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг від громадян чи установ не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Згідно звіту про проведення технічного обстеження індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 експертом за результатами проведеного технічного обстеження об'єкта встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і дали суду пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві, в уточненні та доповненні до неї, просили їх задовільнити.

Представник відповідача - Сеник І.І., сільський голова Білицької сільської ради Страосамбірського району Львівської області, позовні вимоги визнав повністю.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.Від них до суду поступили заяви від 12.05.2016 року про те, що просять розгляд справи проводити у їх відсутності, проти позовних вимог позивачки не заперечують.

Заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.54) ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_1 11 травня 1983 року, шлюб зареєстрували в с. Біличі Старосамбірського районного відділу ЗАГСу.

Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.5-6).

З договору купівлі-продажу(а.с.8-9) вбачається, що 23.04.1991 року ОСОБА_6 купив у ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на земельній ділянці знаходяться: один житловий будинок з житловою площею 16.1 м2, два сараї, вбиральня, колодязь та огорожа.

Однак вищевказаний договір ОСОБА_8 не зареєстрував в Самбірському БТІ, що підтверджується довідкою Самбірського МБТІ, згідно якої станом на 06.10.2015 року будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на право особистої власності в цілому на ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності (а.с.15).

Окрім цього, рішенням виконавчого комітету Білицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 12.02.2002 року №4 «Про погодження перебудови індивідуального житлового будинку громадянину ОСОБА_6, жителю с.Біличі», ОСОБА_8 на підставі його заяви та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку було вирішено, а саме: погодити ОСОБА_8 перебудову індивідуального житлового будинку в с.Біличі на земельній власній ділянці між сусідами ОСОБА_10 і ОСОБА_11; зобов'язано ОСОБА_8 отримати в органах архітектури будівельний паспорт на забудову ділянки; попереджено ОСОБА_8, що без будівельного паспорта забудова ділянки забороняється; після закінчення будівництва нового житлового будинку старий житловий будинок знести протягом 6-ти місяців; після завершення будівництва будинку з допоміжними спорудами представити комісії для прийняття в експлуатацію, назначеною виконкомом сільської ради (а.с.81).

Проте спадкодавець ОСОБА_12 не отримав в органах архітектури будівельний паспорт на забудову ділянки, не зніс старий будинок та не представив комісії новозбудований будинок з допоміжними спорудами для прийняття в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 58 років (а.с. 7).

До спадкового майна після смерті ОСОБА_8 належить будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_8 заповіту не складав, то спадкування здійснюється по закону.

Судом встановлено, що спадкоємцями померлого за законом є його дружина - позивачка ОСОБА_1 та його сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки(а.с.55), витягу з погосподарської книги № 5 на 2011-2015 роки особовий рахунок № 125(а.с.39) та її копії з погосподарської книги за ці роки(а.с.125-129) відомо, що головою домогосподарства АДРЕСА_1 станом на 01.01.2015 року був ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який до 19.11.2015 року був зареєстрований та проживав у даному господарстві разом з дружиною та синами, а з 19.11.2013 року вибув у господарство АДРЕСА_2, з ним на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживали однією сім»єю та були зареєстровані: його дружина - ОСОБА_1 та інші родичі, крім синів, сини були зареєстровані в будинковолодінні АДРЕСА_1

Відповідно до частин 1-3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З спадкової справи № 138/2015 відомо, що в 6-ти місячний термін спадкоємці першої черги подали в Старосамбірську державну нотаріальну контору заяви, а саме: позивач, тобто дружина спадкодавця, про прийняття спадщини за законом (а.с.49); інші - сини спадкодавця ОСОБА_8 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми заявами від 08.06.2015 року №290 та №291 від спадщини після смерті батька відмовились на користь матері, ОСОБА_1 (а.с.56,57).

19.10.2015 року позивачка звернулася в Старосамбірську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Проте листом від 19.10.2015 року №656/02-14 їй було рекомендовано з питань успадкування майна за законом звернутися до суду, так як її покійний чоловік після купівлі будинку АДРЕСА_1 не зареєстрував договір купівлі-продажу від 23.04.1991 року № 693 в органах БТІ , згідно довідки Самбірського БТІ від 06.10.2015 року №1236 даний будинок значиться зареєстрований на праві особистої власності в цілому за ОСОБА_7 (а.с.10, 15).

Позивач також зверталася в Білицьку сільську раду Старосамбірського району Львівської області з заявою щодо прийняття в експлуатацію та оформлення дозвільних документів, які засвідчують право власності на новозбудований будинок АДРЕСА_1. Проте листом від 10.02.2016 року №02-15/20 їй надано відповідь, що на даний час прийняття будинків в експлуатацію та виготовлення документів, які засвідчують право власності на нерухоме майно, входить до компетенції органів державного архітектурно-будівельного контролю (а.с.82).

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на звернення позивачки також відмовив ОСОБА_1 у такому проханні, з посиланням на те, що вони не наділені повноваженнями щодо надання документів, що засвідчують право власності на житлові будинки та споруди, було надано інформаційну відповідь щодо прийому в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів(а.с.86).

Згідно копій погосподарської книги за 1986-1990 роки Білицької сільської ради народних депутатів будинковолодіння відносилося до суспільної групи господарства робітничий двір. Головою господарства була ОСОБА_7. В особистому користуванні господарства було 0,25 га землі, в тому числі під будівлями 0,01 га(а.с.110-112).

Згідно копій погосподарських книг за 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 року Білицької сільської ради народних депутатів (а.с.113-129), витягу з по господарської книги № 5 за 2011-2015 роки вбачається, що головою домогосподарства був ОСОБА_6, суспільна група господарства - робітнича, у приватній власності та користуванні господарства ОСОБА_8 мається земельна ділянка як для ведення особистого селянського господарства так і для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площа для будівництва та для обслуговування будинковолодіння становить 0,0 6 га.

На даний час, тобто 02.10.2015 року, Самбірським МБТІ на ім»я позивачки виготовлено технічний паспорт на новозбудований житловий будинок АДРЕСА_1, інвентарний № 246 (а.с.14).

Із звіту про проведення технічного обстеження (а.с.91-109) відомо, що під час технічного обстеження індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об»єкта та встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації.

Згідно довідки від 06.10.2015 року № 684 про технічну характеристику об»єктів нерухомого майна, яка видана Самбірським МБТІ ОСОБА_1, відомо, що будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складається з двох житлових будинків на підставі матеріалів технічної документації станом на 02.10.2015 року, а саме: житловий будинок (А-1), рік побудови - 1958, загальною площею - 52.3м2, житловою площею - 18.4м2, вартістю 83 572.00 гривні; житловий будинок(Б-1), рік побудови - 1991, загальною площею - 189,1, житловою площею - 57.6, вартістю 302 872.00 гривні; стодола вартістю 4481.00 гривня; стайня вартістю 35 063.00 гривні; навіс вартістю 7979.00 гривень; літня кухня вартістю 28 672.00 гривень, вбиральня вартістю 1184.00 гривні; огорожа вартістю 1745.00 гривень; колодязь вартістю 5213.00 гривень, загальною інвентаризаційною вартістю - 470781.00 гривня. У довідці мається примітка про те, що площа житлового будинку(А-1) збільшилася за рахунок перебудування печі на 2.3 м2.

Досліджені судом докази достовірно свідчать, що спадкодавець ОСОБА_8 був власником будинку АДРЕСА_1, житловою площею 16.1м2 /18,4 м2/, який купив у ОСОБА_7, що підтверджується договором купівлі-продажу, але у встановленому законом порядку його право власності не було оформлено, так як даний договір не зареєстрував у БТІ, Крім цього спадкодавець збудував новий будинок, не отримавши в органах архітектури будівельний паспорт на забудову ділянки, не зніс старий будинок та не представив комісії новозбудований будинок з допоміжними спорудами для прийняття в експлуатацію, тому його спадкоємиці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок.

Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися.

Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно із ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Виходячи із положень ч.ч. 3, 5 статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012 р. № 6 "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз'яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Пунктом 12 цієї ж постанови роз»яснено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що невизнане право позивачки на будинковолодіння № 125 по вулиці Зеленій у с. Біличі Старосамбірського району Львівської області, підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це будинковолодіння в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 316,317,375,392 ч.ч.1,3,5 ст. 376, 1216-1268, 1268, ч.ч.1-3 ст.1296, ч.1 ст. 1297 ст.376 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Й. Ніточко