ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів в приміщенні суду цивільну справу за позовом Служби у справах дітей та сім»ї Фастівської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Фастівська місцева прокуратура Київської області, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що Службою у справах дітей та сім'ї Фастівської районної державної адміністрації було вивчено питання утримання та виховання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. В ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 є матір»ю малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. 04.11.2015 року ОСОБА_2 написала відмову від своєї новонародженої дитини. Дану дівчинку було влаштовано до дитячого відділення Фастівської центральної районної лікарні, а згодом тимчасово влаштовано до сім»ї ОСОБА_3. За час перебування дитини у дитячому відділенні Фастівської ЦРЛ та у сім»ї ОСОБА_3, мати ОСОБА_2 та інші її родичі жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися здоров'ям та її життям. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом і просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки заробітної плати, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму щомісяця на дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 13.11.2015 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_2.(а.с.7).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 13.11.2015 р. №0 батьком малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, записано ОСОБА_4, згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с.8).

Як вбачається із Акту закладу охорони здоров»я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров»я від 04.11.2015 року, 04.11.2015 року о 16.50 год. в дитячому відділені Фастівської ЦРЛ, було виявлено покинуту дитину жіночої статті, ІНФОРМАЦІЯ_2. У графі відомості про матір зазначено - «ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, безробітна». ОСОБА_2, 04.11.2015 року написала відмову від своєї новонародженої доньки (а.с.6).

Розпорядженням заступника голови Фастівської районної державної адміністрації № 519-08 від 27.11.2015 року, малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.9).

13.11.2015 р. наказом в. о. Начальника служби у справах дітей та сім»ї Фастівської РДА № 82 малолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 була влаштовані на тимчасове проживання та виховання до громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає АДРЕСА_1. (а.с. 11).

Згідно характеристики Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області, громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, але фактично проживає - АДРЕСА_2. ОСОБА_2 періодично з'являється і проживає з цивільним чоловіком - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 та сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на даний час ніде не працюють. Мати періодично вживає алкогольні напої, часто сходить з дому та невідомо де проживає. В будинку часто брудно, в сім»ї сварки, орган опіки та піклування неодноразово звертав увагу подружжя на виконання ними їхніх батьківських обов»язків. (а.с.12).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.05.2016 р. в житловому приміщенні по АДРЕСА_4 ОСОБА_2 проживає, але не зареєстрована в даному будинку разом з чоловіком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10 та сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9. Будинок деревяний, отоплюється «буржуйкою», воду носять з криниці. Спосіб життя ОСОБА_2 не змінила, в сім»ї постійні сварки та п'янки. (а.с. 13).

Згідно висновку служби у справах дітей та сім»ї Фастівської райдержадміністрації Київської області № 06-21/1929 від 14.06.2016 р. служба вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с14-15).

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №01-13/487 від 01.12.2015 року служби у справах дітей та сім'ї про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_9, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої ОСОБА_1. Дитина проживає та знаходиться на повному забезпеченні в сім»ї ОСОБА_3. За час передування дитини у дитячому відділенні Фастівської ЦРЛ та у сім»ї ОСОБА_3, мати ОСОБА_2 та інші її родичі жодного разу не відвідували дитину, не цікавилися здоров'ям та її життям.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї дитини не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє до дитини щонайменшої материнської турботи, тому вона повинен бути позбавлена батьківських прав відносно своєї доньоки.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину.

Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, бо є людиною працездатною, тому суду вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини і з заявленим розміром аліментів суд погоджується.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 167,170 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відносно малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Служби у справах дітей та сім»ї Фастівської районної державної адміністрації, аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (16.06.2016 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ