Провадження № 22-ц/780/4857/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 1 05.09.2016
УХВАЛА

05 вересня 2016 року суддя Апеляційного суду Київської області Волохов Л.А., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, що перебуває в спільній частковій власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ житлового приміщення в натурі як об'єкту права спільної часткової власності ,

встановив:

05 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином відповідачки - ОСОБА_4, шлюб розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2010 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2013 року за ОСОБА_4 визнано право власності на ? частину нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1, загальною площею 527,3 кв. м., яке було зареєстровано за ОСОБА_3 В натурі приміщення не поділено, що примусило її звернутися до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні.

Під час розгляду даного позову з'ясувалося, що ОСОБА_4 подарував належну йому частку своїй матері - ОСОБА_2, тому проведено заміну відповідача. Посилалась на те, що цим приміщенням вона фактично користується особисто та колектив працівників, які працюють на неї за трудовим договором, утримання цього майна здійснюється нею особисто за її власні кошти. Вирішити спір мирним шляхом не вдалося.

Посилаючись на викладене, позивачка згодна відшкодувати ОСОБА_2 за ? частку спірного нежитлового приміщення відповідно до ст. 365 ЦК України та припинити її право на частку у майні, оскільки користуватись спільним майном неможливо, річ є неподільною і це завдасть відповідачці істотної шкоди.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 у серпні 2014 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ спірного нежитлового приміщення в натурі, посилаючись на порушення її права по користуванню цим приміщенням для здійснення своєї підприємницької діяльності.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на ? частку нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 527,3 кв. м., що належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 25 січня 2014 року, засвідченого державним нотаріусом Другої міської державної нотаріальної контори та зареєстрованої в реєстрі за № 2-265.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частку нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 527,3 кв. м.

Кошти в сумі 1 088 428 грн., що знаходяться на депозитному рахунку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області згідно ухвал від 11 вересня 2014 року та 09 червня 2015 року, та платіжного доручення від 23 червня 2015 року, стягнуто на користь ОСОБА_2

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, що перебуває в спільній частковій власності, відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ нежитлового приміщення в натурі, як об'єкт права спільної часткової власності, задоволено.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/2 частку нежитлового приміщення, а саме: частину торгового залу №1 площею 30,3 кв.м., торговий зал №2 площею 49,0кв.м., службове приміщення №3 площею 7,7кв.м., коридор №4 - 12,6кв.м., коридор №5 - 2,9 кв.м., підсобне приміщення №8 - 2,0 кв.м., частина коридору №9 - 2,84 кв.м., коридор №10 - 5,6 кв.м., службове приміщення №12 - 29,3 кв.м., службове приміщення №13 - 61,40кв.м., санвузол №14 - 1,90кв.м., всього по першому поверху 205,54 кв.м. та у підвалі: частина підсобного приміщення №Х - 20,9кв.м., сходова клітина №УІІІ- 3,10кв.м., коридор №У1 - 6,20кв.м., підсобне приміщення № 1Х- 13,7 кв.м., коридор № У11 - 6,10кв.м., підсобне приміщення № Х111 - 8,40кв.м., всього по підвалу - 58,4 кв.м., а загальна площа відокремленого нежитлового приміщення становитиме - 263,94кв.м. по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на вищезазначене нежитлове приміщення загальною площею 263,94 кв.м. по АДРЕСА_1.

Припинено право спільної часткової власності на нежитлові приміщення АДРЕСА_1, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 ( 1/2 частки) та ОСОБА_3 (1/2 частки).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року скасовано, залишено в силі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 подала заяву про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року.

Суд відмовляє у задоволенні даної заяви з наступних підстав.

Позивач просить виправити описку в рішенні Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року, проте дане рішення було скасовано рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року.

Оскільки дане рішення було скасовано, то суд відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_2

Керуючись, ст. 219, 314, 315, суддя,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення описки у рішенні Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.А. Волохов