Справа № 314/1246/15-ц Провадження № 2/314/778/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2016 року .Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.А.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зоря" до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним зустрічним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зоря" про визнання договору оренди землі дійсним,

за участю представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Зоря" звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним, скасування реєстрації та проведення реєстрації, прохає суд визнати недійсним укладений 03.11.2014 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 договір оренди землі, який уточнив 28.07.16 (а.с. 203-210).

Як зазначає позивач у позовній заяві, 05.09.2014 року він уклав зі ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки площею 6,7300га, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0062, терміном на 5 років.

31.12.2014р. йому було відмовлено в реєстрації договору оренди стосовно земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0062, так як на вказану ділянку вже зареєстровано право на оренду землі.

У звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд скасувати договір оренди земельної ділянки від 03.11.2014р. укладеного між ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_7.

В свою чергу відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з зустрічною позовною заявою про визнання дійсним договору оренди земельної ділянки укладеного 03.11.2014р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в якому зазначено, що договір оренди спірної земельної ділянки ОСОБА_3 з ТОВ «Зоря» ніколи не укладав, звідки там стоїть його підпис йому не відомо. У звязку з чим позивачі по зустрічному позову вважають, що так як договір укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований відповідно до чинного законодавства України, а тому просять суд визнати його дійсним.

Ухвалою суду від 22.04.2015 року вказані позови обєднані в одне провадження (а.с. 45).

Представник позивача по зустрічному позову в судовому засіданні на позові наполягав, просив суд його задовольнити в повному обсязі, проти зустрічного заперечував.

Представник відповідачів в свою чергу заперечував проти первісного позову, та просив задовольнити зустрічний позов в повному обсяі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що первісний позов ТОВ «Зоря» таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Зоря» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення відповідно до якого позивачу була передана в оренду земельна ділянка загальною площею 6,7300 га (рілля), що знаходиться на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Пунктами 8 цього договору передбачено, що цей договір укладено на 5 років (а.с. 9). п. 38, п. 40, п. 41 (а.с. 10, 11) зміна, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

30.07.2014р., 30.11.14р. ОСОБА_3 отримав орендну плату (а.с. 80, 81, 82).

30.12.2014р. представник ТОВ «Зоря» звернувся з заявою про державну реєстрацію спірного договору оренди, але 31.12.2014р. йому було відмовлено, у звязку з тим, що заявлене право вже зареєстровано, на підставі договору оренди від 03.11.2014р. укладеного між ОСОБА_3 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (а.с. 13, 50, 51).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди а саме 05.09.2014р.):

- частини 1 вказаної статті, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

- частини 2 вказаної статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

- частини 3 вказаної статті, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (частина третя статті 640 в редакції Закону № 1878-VI від 11.02.2010).

Отже, сторони договору, дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі.

Тобто укладання договору відбулося в день його підписання, а саме 05.09.2014р., що підтверджується підписами сторін (обор а.с. 10).

Як встановлено, за наявності чинного договору оренди від 05.09.2014 року, без вирішення питання про його припинення або розірвання, ОСОБА_3 03 листопада 2014 року уклав інший договір оренди зазначеної земельної ділянки з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 строком на 10 років (а.с. 51). 07 листопада 2014 року Реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області здійснено державну реєстрацію права оренди ФОП ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку (а.с. 50).

Після державної реєстрації договору оренди з ФОП ОСОБА_2, 30.11.2014р. ОСОБА_3 продовжує отримувати орендну плату у ТОВ «Зоря» (а.с. 80).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 6 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених

ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди), а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди, відповідно до ч. 2 ст. 15 цього Закону.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Таким чином, судом встановлено, що договір оренди землі від 03 листопада 2014 року, був укладений відповідачами ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 з порушенням вимог ст.ст. 6, 15, 17, 22 Закону України «Про оренду землі», оскільки фактично земельна ділянка ФОП ОСОБА_2 не передавалась, так як перебувала у користуванні ТОВ «Зоря» за договором оренди від 05 вересня 2014 року, який не визнано недійсним, не розірвано ні одним із зазначених у договорі та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» способів, його дію не припинено. Також як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_3 продовжував отримувати від ТОВ «Зоря» орендну плату. Тобто, укладаючи договір оренди з ФОП ОСОБА_2, орендодавець ОСОБА_3 вчинив дії, які перешкоджають орендареві ТОВ «Зоря» користуватися орендованою земельною ділянкою, чим порушив права позивача.

На підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що укладений договір оренди спірної земельної ділянки від 03.11.2014р. порушує право позивача яке в нього виникло раніше на підставі укладеного договору оренди від 05.09.2014р., а тому вимоги при визнання договору оренди від 03.11.2014р. недійсним підлягають задоволенню.

Що стосується зустрічного позову про визнання дійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 03.11.2014р. укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, не підлягають задоволенню так як підстав для визнання дійсним немає, так як він був укладений після укладання договору оренди від 05.09.2014р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Зоря», та стосувався однієї і тієї же спірної земельної ділянки, який відповідно до закону не було розірвано, або визнано недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зоря" до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 03 листопада 2014 року, підписаний між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, площею 7,0674га, кадастровий номер земельної ділянки :02:003:0062, терміном на 10 років, який був зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції 12.11.2014, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 29380033.

У задоволенні зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Зоря» про визнання договору дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

18.10.2016