Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Турійського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26 грудня 2005 року позичальник отримала від банку кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах сплати 36 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 16247 грн 69 коп., із яких: 3023 грн 97 коп. - тіло кредиту,11 973 грн 83 коп. - проценти, 500 грн - штраф (фіксована частина), 749 грн 89 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути із боржника.

Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 01 грудня 2015 року закрито провадження у справі у частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 224 грн 93 коп., із яких: 3023 грн 97 коп. - тіло кредиту, 9 095 грн 01 коп. - проценти, 500 грн - штраф (фіксована частина), 605 грн 95 коп. - штраф (процентна складова), з тих підстав, що рішенням Турійського районного суду Волинської області від 29 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12 листопада 2014 року, у задоволенні позову банку про стягнення кредитної заборгованості, що утворилася станом на 12 травня 2014 року, відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в іншій частині (проценти у розмірі 2 878 грн 82 коп., штраф (процентна складова) у розмірі 143 грн 94 коп.) відмовлено за пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасуватирішення судів та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди повно та всебічно дослідили обставини справи, перевірили їх доказами, які оцінили у відповідності до ст. 212 ЦПК України, врахували зміст судового рішення Турійського районного суду Волинської області від 29 вересня 2014 року, яким встановлено, що станом на 18 серпня 2014 року банк пропустив строки звернення до суду за вимогами, що випливають із кредитного договору від 26 грудня 2005 року, укладеного із ОСОБА_4, оскільки позичальник припинила вносити платежі на погашення кредиту із 27 жовтня 2009 року. На підставі заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, поданої ОСОБА_4 у даній справі, суди обґрунтовано відмовили у стягненні сум процентів та штрафу, нарахованих поза межами заявлених строків.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

О.В. Закропивний