Справа №751/6766/16-ц
Провадження №2/751/951/16
Рішення

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Косач І. А.

при секретарі Летяга М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним державного на право приватної власності на земельну ділянку, -

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним державного на право приватної власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги наступним.

02.02.2009 року позивачці на підставі договору дарування було набуто у власність житловий будинок за адресою: м. Чернігів, вул. Трудова, 16. У вказаному договорі було зазначено, що позивачеві переходить право користування вказаною земельною ділянкою та про необхідність приватизації вказаної земельної ділянки. Однак нещодавно позивачці стало відомо, що на підстав, рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 222 від 16 серпня 1999 року, ОСОБА_4 видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 014297, площею 0,0813 га.

25 листопада 2010 року ОСОБА_4 помер, його спадкоємцем є відповідачка ОСОБА_3, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку їй не видавалося.

Позивачка вважаючи, що вона набула право власності на будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Чернігів, вул. Трудова, буд. 16, вважала за необхідне визнати за собою і право власності на земельну ділянку, на якій розміщений будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку необхідну для її обслуговування. З даного приводу було винесено рішення, однак зареєструвати за позивачкою право власності на землю не має можливості, оскільки у документах на спірну ділянку є розбіжності.

На даний час існування державного акту на ім'я померлого ОСОБА_4 - є перешкодою у реалізації права позивачки на безоплатне отримання (приватизацію) земельної ділянки, якою вона фактично користується з 2009 року.

Просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 014297, площею 0,813 га за адресою: місто Чернігів, вулиця Трудова 16, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1035 на імя померлого 25 листопада 2010 року ОСОБА_4.

В ході розгляду справи неналежного відповідача виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради було замінено на належного ОСОБА_2 міську раду.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином (а.с.31). В матеріалах справи від представника позивача міститься заява, згідно якої просить розглядати вказану цивільну справу, яка призначена до розгляду на 31.08.2016 на 11-00 годину, без її участі, просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с.41).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради - третьої особи Управління земельних ресурсів ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.31). До суду надала клопотання, відповідно до якого просить справу розглядати за відсутності представника, при розгляді справи покладається на розсуд суду (а.с.40).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.34). До суду надала заяву, відповідно до якої зазначає, що брати участь у судовому засіданні не має можливості, проти задоволення позову не заперечує, претензій не має (а.с.36).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області - в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.35), причини неявки суду невідомі, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходили.

Суд вважає за можливо розглядати справу за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 222 від 16.08.1999 року ОСОБА_4 була передана у приватну власність, безоплатно для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельна ділянка, площею 0,0813 га за адресою: м. Чернігів, вул. Трудова, 16, та видано на ім'я ОСОБА_4 державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІ-ЧН № 014297 площею 0,0813 га за вказаною адресою, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1035 (а.с.5).

25 листопада 2010 року ОСОБА_4 помер.

Відповідно до договору дарування будинку від 02 лютого 2009 року, який було укладено між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1, та нотаріально посвідчено, житловий будинок з надвірними будівлями № 16, що розташований в місті Чернігові по вулиці Трудовій, перейшов у власність позивачці ОСОБА_1 (а.с.26-27). Відповідно до п. 3.1. даного договору визначено, що «обдарованій» розяснено зміст ст. 377 Цивільного кодексу щодо переходу право користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, без зміни його цільового призначення, та ст. 120 Земельного кодексу України про необхідність приватизувати земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, або укласти договір оренди цієї земельної ділянки.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, управління земельних ресурсів ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку, вимоги позивачки були задоволені та вирішено визнати за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 569 кв.м, що в м. Чернігові по вул. Трудова № 16, згідно висновку судової експертизи № С-73 С від 20.02.2014 року ОСОБА_2 регіональної торгово-промислової палаті, в тому числі: під житловим будинком - 114 кв.м, під нежитловими будівлями - 61 кв.м, під двором та ділянкою для обслуговування будівель - 394 кв.м. (а.с.6).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України (в редакції, яка діяла на час набуття позивачем права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

На підставі викладеного вбачається, що оскільки відповідачка ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення позовних вимог, а представник відповідача ОСОБА_2 міської ради покладалась на розсуд суду, та предявлений позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 213215 ЦПК України, ст. 377 ЦК України, ст.ст. 120, 152 Земельного кодексу України, суд -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ни Григорівни до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 про визнання недійсним державного на право приватної власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 014297, площею 0,0813 га, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Трудова, 16, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1035 на імя померлого 25 листопада 2010 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. А. Косач