Номер справи 623/1047/16-ц
Номер провадження 2-о/623/83/2016
РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2016 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бутенка В.М.

народних засідателів - Дегтярьова І.М., Дегтярьова М.І.

при секретарі судового засідання - Костенко В.В.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Ізюмський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеною заявою, якою просить визнати її чоловіка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім, якого згідно даних Управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області з 12.12.2013 оголошено у розшук як безвісно зниклий за останнім місцем перебування в АДРЕСА_1, і на даний час немає відомостей про місце його перебування.

Мотивує заяву тим, що вона є особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме із м. Донецька, вона разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають за адресою: АДРЕСА_2, та перебуває на обліку в службі соціального захисту населення.

Встановлення факту їй необхідно з метою можливості розірвання шлюбу з чоловіком та для виїзду її з дитиною за кордон до своїх родичів на постійне місце проживання.

(а.с. 4-6)

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи - Ізюмський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на заяву не надав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 3 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

При зверненні до суду заявником зазначена необхідність встановлення факту з метою можливості розірвання шлюбу з чоловіком ОСОБА_3 та для виїзду її з дитиною за кордон до своїх родичів на постійне місце проживання.

За змістом ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, зареєстрованого 11 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис за № 253. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 (а.с. 7, 10, 11, 13, 14-15).

Згідно до статей 1, 3, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (в редакції Закону № 921-VIII від 24.12.2015) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність 02.12.2015) та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком - м. Донецьк, Червоногвардійський район м. Макіївка Донецької області.

Як особи, які переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме із АДРЕСА_4, заявник ОСОБА_2 з дитиною фактично проживає: АДРЕСА_3, та перебуває на обліку в службі соціального захисту населення (а.с. 7-9).

Згідно довідки СВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області від 03.05.2014 № 11/6-1338 вбачається, що в провадженні слідчого відділу перебувають матеріали досудового розслідування, внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0005450, за фактом умисного вбивства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. В ході розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що гр. ОСОБА_3 вбитий. На теперішній час злочин не розкрито, досудове розслідування триває (а.с. 16).

Листом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецької області від 01.04.2016 № 27аз/20/02-2016 підтверджуються факти, що з 12.12.2013 розпочате кримінальне провадження № 0005450 за фактом умисного вбивства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, дату смерті останнього не встановлено, оскільки труп не було знайдено. Згідно даних Управління кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області ОСОБА_3 перебуває в активному розшуку як безвісно зниклий (а.с. 17-18).

Таким чином чоловіка заявника ОСОБА_3 оголошено у розшук як безвісно зниклий за останнім місцем перебування в АДРЕСА_1, і на даний час немає відомостей про місце його перебування (а.с. 11, 12).

Із грудня 2013 року про його долю нічого не відомо, пошуки поки результатів не дали.

В матеріалах справи є наявні обставини, що підтверджують безвісну відсутність ОСОБА_3, який з грудня 2013 року значиться як втративши зв'язок з родичами, по відношенню до останнього протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування.

Таким чином, є підстави для задоволення заяви щодо визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Керуючись статтями 234-235, 249 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа - Ізюмський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецька, значиться зареєстрованим: АДРЕСА_5, безвісно відсутнім з 12 грудня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в строк 10 днів з дня отримання копії рішення апеляційної скарги в Апеляційний суд Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд.

Головуючий: суддя _________________В.М. Бутенко

Народні засідателі: _________________М.І. Дегтярьов

_________________І.М. Дегтярьов