Справа № 274/2032/16-ц
Провадження № 2/0274/930/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, в якому просить суд, враховуючи надану суду письмову заяву позивачки про уточнення та збільшення позовних вимог від 23.05.2016 року, розірвати договір довічного утримання, укладений 06 липня 2004 року між ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року, відповідачкою ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 1-1197. Також, визначити частки у праві власності на квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві за ОСОБА_2 1/2 частини та ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року 1/2 частини. Повернути у власність ОСОБА_2 1/2 частину квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві. Крім того, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві, яка належала ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року.

В обґрунтування поданої позовної заяви позивачка зазначила, що 06 липня 2004 року між її батьками: ОСОБА_3, та ОСОБА_2, як відчужувачами, а також нею самою, як набувачем, було укладено Договір довічного утримання, за умовами якого відчужувачі передали їй у власність належну їм на праві власності квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві, взамін чого позивачка зобов'язалася надавати батькам відчужувачам, довічне матеріальне забезпечення.

Зазначений договір довічного утримання був укладений сторонами в письмовій формі, як те передбачено чинним законодавством, посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4Б та зареєстрований у реєстрі за 1-1197 з подальшою реєстрацією права власності на набуте нерухоме майно за позивачкою в КП «Бердичівське МБТІ».

08 квітня 2007 року батько позивачки ОСОБА_3 помер.

Позивачка належним чином виконувала та виконує умови укладеного між сторонами договору довічного утримання, як по відношенню до відчужувача ОСОБА_3 (її батька), якого доглядала та поховала за власні кошти, так і по відношенню до іншого відчужувача - своєї матері ОСОБА_2.

Однак, на теперішній час у зв'язку з погіршенням стану здоровя матері, її відмовою змінити своє місце проживання, вона, позивачка, неспроможна й надалі належним чином виконувати свої договірні зобов'язання, що стосуються її матері - відчужувача ОСОБА_2.

Фактично відповідач не заперечує проти розірвання договору, однак коли вони звернулись до нотаріуса із заявою про розірвання договору довічного утримання, отримали відмову, адже окрім того, що договір є двостороннім, він ще й містить множинність сторін з боку відчужувачів, одна із яких померла, у звязку з чим розірвати договір довічного утримання в позасудовому порядку є неможливим.

Просила суд розірвати договір довічного утримання, укладений 06 липня 2004 року між нею і матірю, ОСОБА_2, в частині відчуження 1/2 квартири № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в м. Бердичеві.

В подальшому позивачка уточнила та збільшила позовні вимоги, вказуючи, що в звязку з належним виконанням договору довічного утримання, що стосуються її батька - відчужувача ОСОБА_3, вона набула права власності на його частку в вищезазначеній квартирі, однак зареєструвати право власності вона не може, так як при приватизації житла у батьків не були зазначені їхні частки в спільній власності у свідоцтві на право власності на житло.

Також, просила суд розірвати договір довічного утримання укладений 06 липня 2004 року між ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1-1197; визначити частки у праві власності на квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві за ОСОБА_2 ? частини та ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року ? частини; повернути у власність ОСОБА_2 1/2 частину квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичев; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві, яка належала ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнала, просила розглядати справу у її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі вказаної норми, суд перше ніж прийняти визнання відповідачем позову повинен перевірити наявність для того законних підстав.

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно із ч.1 ст.747 ЦК України майно, що належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, зокрема майно, що належить подружжю, може бути відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду). У разі смерті одного із співвласників майна, що було відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду), обсяг зобов'язання набувача відповідно зменшується.

Частина 1 статті 747 ЦК України надає подружжю, яким майно належить на праві спільної сумісної власності, можливість укласти договір довічного утримання. Відчужувачами у такому випадку виступають подружжя.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу набувача.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно з матеріалів справи 06 липня 2004 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, з однією сторони, та ОСОБА_1, з іншої сторони, був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, відповідно до п.1 якого гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 передавали у власність гр. ОСОБА_1 належну їм на праві приватної власності квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві.

Зазначена квартира належала гр. ОСОБА_3 і гр. ОСОБА_2, на праві спільної сумісної власності (без визначення часток у власності) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Бердичева 31 січня 1996 року згідно з розпорядженням від 06.01.1996р. № 6886, зареєстрованого в КП «Бердичівське МБТІ».

Згідно з п.5 договору довічного утримання ОСОБА_1 зобовязувалась надавати довічно гр. ОСОБА_3 і гр. ОСОБА_2 всі види матеріального забезпечення та догляду, медичного обслуговування. Керуючись засадами розумності та справедливості (забезпечувати її медикаментами, харчуванням, одягом, доглядом, іншої необхідною допомогою); забезпечувати правом користування квартирою, що відчужується, та правом довічного проживання в ній; у разі смерті здійснювати всі витрати по їх похованню.

Згідно з пунктом 7 договору довічного утримання, договір може бути розірвано за згодою сторін, а разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

ОСОБА_3 08 квітня 2007 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 061225, виданим міським відділом РАЦС Бердичівського МУЮ Житомирської області 10 квітня 2007 року.

Державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4Б відмовлено гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розірванні договору довічного утримання у звязку зі смертю гр. ОСОБА_3.

Тому, позовні вимоги в частині розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Однак, що стосується розірвання договору довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, то слід зазначити, що ч.2 ст.755 ЦК України встановлено, що договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Оскільки на момент подачі позову до суду ОСОБА_3 помер, то договір в частині, що стосується відносин між померлим та ОСОБА_1 є припиненим та не може бути розірваний.

Тому, позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання, укладеного між позивачкою та покійним ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором.

Відповідачем ОСОБА_2 визнано факт належного виконання умов договору довічного утримання ОСОБА_1, що стосуються її батька - відчужувача ОСОБА_3 та не заперечується визнання за позивачкою права власності на частку останнього в зазначеній квартирі.

На підставі ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Однак, вирішення питання про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання (догляду) у вигляді повернення у власність ОСОБА_2 частини квартири № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві та визнання за позивачкою права власності на частину зазначеної квартири, яка належала її батьку, ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року, залежить, зокрема, від вирішення питання про визначення часток подружжя у спільній сумісній власності, оскільки при приватизації квартири частки кожного у праві спільної сумісної власності на квартиру виділені не були.

Згідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Тому, оскільки ОСОБА_3, який був співвласником квартири № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві, помер, здійснити виділ частки за домовленістю неможливо.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визначити за ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року, частку у спільній сумісній власності на квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві у розмірі ? частки; за ОСОБА_2 визначити частку у спільній сумісній власності на квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві у розмірі ? частки.

У звязку з цим, позовні вимоги в частині повернення у власність ОСОБА_2 1/2 частину квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві та визнання за позивачкою права власності на ? частину зазначеної квартири, яка належала її батьку, ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 3, 6, 10, 11, 56-61, 79-88, 174, 208, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 06 липня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1-1197.

Визначити частки у праві власності на квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві за ОСОБА_2 ? частини та ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року ? частини.

Повернути у власність ОСОБА_2 1/2 частину квартиру № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 62 в будинку під № 6 по провулку Котляревського в місті Бердичеві, яка належала ОСОБА_3, який помер 08 квітня 2007 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак