Справа №705/3310/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

секретар Музичук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Старобабанівської сільської ради Уманського району про встановлення фактів, що мають юридичне значення, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Старобабанівської сільської ради Уманського району про встановлення фактів, що мають юридичне значення, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В позовній заяві вона вказала, що 5 січня 1998 року померла бабка позивачки ОСОБА_3, померлою заповіт не складався. За життя, ОСОБА_3 належав сертифікат на право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Кутузова с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, розміром 3,15 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), серії ЧР №0085026, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 327 від 29.11.1996 року на імя ОСОБА_3, однак розпорядитися вказаною земельною ділянкою вона не змогла. Так, як позивач з лютого 1991 року проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вела спільне господарство, мала спільний побут, доглядала, здійснила поховання, тому фактично вступила в управління та володіння спадковий майном, але належним чином не оформила спадщину. З метою належного оформлення права на спадкове майно, вона звернулася до Уманської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою, але нотаріусом 03.03.2016 року було винесено постанову, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкову земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане право, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай) та у звязку з відсутністю рішення суду про проживання однією сімєю. В звязку з цим вона змушена звертатися з даним позовом до суду, так як позбавлена права оформити свої спадкові права.

Позивачка в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки не повідомила.

Представник позивачки в судове засідання не зявився, проте на адресу суду подав заяву в якій вказав, що позов підтримує та просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача Старобабанівської сільської ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслали заяву, в якій вказали, що проти задоволення позову не заперечують та просили справу розглядати без участі представника Старобабанівської сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи процесуальну позицію позивачки та її представника, відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія І-СР № 062101, виданого 06 січня 1998 року виконкомом Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, 5 січня 1998 року, померла ОСОБА_3, актовий запис № 3 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Кутузова» с. Старі Бабани, Уманського району, Черкаської області, в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради Уманського району, Черкаської області, розміром 3,15 умовних кадастрових гектарів, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЧР № 0085026, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 327 від 29.11.1996 року (а.с.18).

З приводу отримання у спадок земельної частки (паю), яка перебуває в колективній власності КСП «ім.. Кутузова», що розташована на території Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка входить до спадкового майна після померлої ОСОБА_3, позивачка звернулася до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4, але їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 05.01.1998 року на земельну частку (пай) розміром 3,15 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «ім. Кутузова» с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області без визначення меж цієї частки в натурі, було відмовлено у звязку з відсутністю рішення суду про проживання однією сімєю (а.с. 29).

Згідно довідки Старобабанівської сільської ради Уманського району № 295 від 24.02.2016 року, виданої на підставі погосподарської книги № 1, ОСОБА_3 , яка померла 05.01.1998 року, до дня смерті постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з нею постійно проживала та вела спільне господарство онука ОСОБА_5. Доглядала та поховала ОСОБА_3 її онука ОСОБА_5 (а.с. 19).

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 23.11.2010 року виконкомом Олексіївщинської сільської ради Козелець кого району чернігівської області серія 1-ЕЛ № 057207, 23.11.2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, актовий запис № 01, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу «Жереб».

Факт спільного проживання ОСОБА_3 та її онуки ОСОБА_2 підтверджується також і письмовими поясненнями ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, засвідченими секретарем Старобабанівської сільської ради ОСОБА_11 (а.с. 20,22,24,26).

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на землю на підставі цивільно-правових угод чи прийняття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно ст.ст. 1225, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 218, 256 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати, що ОСОБА_2 дійсно проживала з ОСОБА_3, яка померла 05.01.1998 року, однією сімєю та вели спільне господарство з лютого 1991 року по день смерті.

Визнати за ОСОБА_2, право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Кутузова» с. Старі Бабани, Уманського району, Черкаської області, в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради Уманського району, Черкаської області, розміром 3,15 умовних кадастрових гектарів, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЧР № 0085026, зареєстрований в книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 321 від 29.11.1996 року, після смерті її бабки ОСОБА_3, яка померла 5 січня 1998 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Л.С. Годік