Ухвала

іменем україни

16 травня 2016рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., КасьянаО.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 ні рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування.

Зазначав, що 03 серпня 2011 року уклав із відповідачем договір добровільного страхування належної йому квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, у період дії якого сталася пожежа в квартирі, що призвело до завдання шкоди, розмір якої визначено будівельно-технічною експертизою в сумі 82 149 грн, проте відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 81 149 грн, пеню за несвоєчасну його виплату в розмірі 53 773 грн 95 коп., 2 000 грн витрат на правову допомогу та 4 591 грн 60 коп. витрат на проведення експертизи.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно ст. 985 ЦК Українистрахувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування».

За змістом наведених законів України випливає, що договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього.

Отже, вигодонабувач має виключне право на отримання страхового відшкодування, тобто у розумінні норм ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 985 ЦК України вказаний договір є укладеним на користь третьої особи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази в справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що позивач не має права вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, оскільки відповідно до п. 3 укладеного між сторонами договору про добровільне страхування, страхувальником призначено вигодонабувача кредитора - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», яке не уповноважувало на стягнення страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П.Касьян

О.В.Попович