Справа № 134/1337/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2016 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

та відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача на його користь 8367 грн. за договором позики від 14.03.2016 року та понесені ним судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_3 є його знайомою і на початку 2016 року звернулася до нього із проханням позичити її гроші для власних потреб.

Договір позики був укладений 14.03.2016 року, про що свідчить видана відповідачем розписка.

Розписка написана ОСОБА_3 свідчить про те, що вона дійсно позичила у нього, ОСОБА_4, гроші в сумі 5578 грн. і зобов'язується їх повернути в строк 1 місяць, тобто до 14.04.2016 року.

При цьому у розписці позичальником вказано, що у разі затримки повернення суми боргу, вона буде виплачувати йому з вказаної суми проценти у розмірі 10 %. Проценти будуть нараховуватися з наступного місяця. Дата написання розписки 14.03.2016 року та підпис ОСОБА_3

Вказана розписка є договором укладеним у простій письмовій формі.

Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою про повернення коштів, але вона уникає його, старається зі ним не зустрічатися.

Таким чином сума боргу складає згідно розписки 5578 грн., а також 10 % за порушення терміну повернення боргу з 14.04. по 14.09.2016 року, що передбачено договором, а саме: 5578 грн. - 10% = 557,8 грн. Х 5 = 2789 грн.

До теперішнього часу відповідач борг не повернула, чим взяті на себе зобов'язання не виконала.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, суду пояснила, що гроші позичала, розписка написана нею. Гроші не віддала, бо не було. Через свою дитину віддала позивачу 3000 грн., однак доказів про це не має.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено, що згідно з договором позики від 14 березня 2016 року відповідач ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 5578 грн. і зобов'язувалася повернути борг до 14 квітня 2016 року, що підтверджується розпискою відповідача від 14.03.2016 року (а.с. 5).

При цьому у розписці позичальником вказано, що у разі затримки повернення суми боргу, вона буде виплачувати йому з вказаної суми проценти у розмірі 10 %. Проценти будуть нараховуватися з наступного місяця.

Таким чином сума боргу складає згідно розписки 5578 грн., а також 10 % за порушення терміну повернення боргу з 14.04. по 14.09.2016 року, що передбачено договором, а саме: 5578 грн. - 10% = 557,8 грн. Х 5 = 2789 грн.

Однак, на даний час відповідач борг за укладеним між ними договором позики від 14.03.2016 року не повернула.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Між сторонами були обумовлені всі потрібні для даної угоди умови договору, які позивач виконав повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).

В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст..16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є примусове виконання обовязку в натурі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 629, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 5578 гривень та проценти за прострочку 2789 гривень, а всього 8367 (вісім тисяч триста шістдесят сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) гривень витрат за надання правової допомоги та 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: