Номер провадження: 22-ц/785/1685/16
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, а також представника відповідача ТОВ «Бруклін - Київ» - Сєвєрова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін - Київ» на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін - Київ» про визнання звільнення незаконним, скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення нарахованої невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

20 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, який у подальшому був нею уточнений, до ТОВ «Бруклін - Київ» про визнання звільнення незаконним, скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення нарахованої невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_3, працювала в ТОВ «Бруклін-Київ» на посаді інспектора з кадрів з 20.03.2004 року. Наказом ТОВ «Бруклін - Київ» №2 від 05.01.2015 року «Про внесення змін до штатного розкладу» з 01.04.2015 року, скорочувалась посада інспектора по кадрам відділу кадрів, економічне обґрунтування та попереднє погодження із профспілковою організацією про скорочення посади відсутні. Перший наказ про її звільнення №85-к/тр від 20.03.2015 року, був виданий під час тимчасової непрацездатності позивача. Другий наказ про її звільнення №106-к/тр від 02.04.2015 року, вручений позивачу не був, запис в трудовій книжці про звільнення з 02.04.2015 року не зроблений та 02.04.2015 року, без будь-яких пояснень ОСОБА_3 взагалі не впустили на територію підприємства, а перепустка для входу на територію була анульована. Перед звільненням відповідач не запропоновував позивачу для прецевлаштування вакантні посади які були на підприємстві.

Також ОСОБА_3 зазначила, що їй не в повному обсязі була виплачена нарахована заробітна плата.

В частині стягнення моральної шкоди ОСОБА_3 пояснила що у зв'язку із незаконним звільненням вона позбавлена роботи, заробітної плати та їй необхідно було додавати значних зусиль з організації свого життя для можливості утримання двох неповнолітніх дітей, що спричинило їй моральні страждання.

Також, позивач просила поновити її строк на звернення до суду із вимогою про поновлення на роботі, оскільки наказ №106-к/тр від 02.04.2015 року, про звільнення їй не надавався, про наявність такого наказу вона дізналася лише під час розгляду справи в суді.

Крім того, ОСОБА_3 у встановлений місячний строк було подано позов про незаконність її звільнення згідно наказу №85-к/тр від 20.03.2015 року, який, як стало відомо під час розгляду справи, був добровільно скасований самим роботодавцем та замість нього було видано інший наказ №106-к/тр від 02.04.2015 року, про що їй також не було відомо.

На підставі зазначеного, ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом та просила його задовольнити з наведених в уточненій позовній заяві правових підстав.

Представник відповідача вимоги позову з його уточненнями не визнав та пояснив, що звільнення ОСОБА_3, за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з додержанням вимог трудового законодавства. Наказ про звільнення №106-к/тр від 02.04.2015 року, повідомлення про вакантні посади надсилалися ОСОБА_3, за місцем її проживання. Також їй було запропоновано з'явитися на роботу для внесення запису про звільнення згідно наказу №106-к/тр від 02.04.2015 року, але позивачка до ТОВ «Бруклін-Київ» не з'явилася. Крім того, зазначив, що підстави для поновлення строку на звернення до суду відсутні.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року позов задоволено частково, поновлено ОСОБА_3 строк на звернення до суду із вимогою про поновлення на роботі, скасовано наказ ТОВ «Бруклін - Київ» № 106-к/тр від 02 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_3, та поновлено її на роботі в ТОВ «Бруклін - Київ» на посаді інспектора з кадрів, стягнуто з ТОВ «Бруклін - Київ» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 03 квітня 2015 року по 09 грудня 2015 року в сумі 45 802,35 гривень, стягнуто з ТОВ «Бруклін - Київ» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень, стягнуто з ТОВ «Бруклін - Київ» на користь держави судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 243,60 гривень та за вимогу майнового характеру в сумі 458,02 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бруклін - Київ» просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Бруклін - Київ» - Сєвєрова В.С. та запречення на апеляцію позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1 вказаної статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Тому розірвання з працівником трудового договору у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України можливе лише за відсутності вільних вакансій у межах усієї структури підприємства, установи, організації як юридичної особи, на які цей працівник може бути переведений або за відсутності його згоди на таке переведення.

Згідно вимог ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до абз. 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При цьому, мова йде про те, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Однак, не зважаючи на данні вимоги закону ТОВ «Бруклін - Київ» звільнив ОСОБА_3 із займаної нею посади наказом №85-к/тр від 20.03.2015 року, який у подальшому був скасований та виданий новий наказ №106-к/тр від 02.04.2015 року про звільнення позивачки та який їй так і не було вручено та під час здійснення процедури звільнення позивачу не було запропоновано вакантних посад.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навела позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх позовних вимог, а представник відповідача ТОВ «Бруклін - Київ» - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивача було звільнено з роботи без порушення норм трудового законодавства спростовується тим, що після вручення ОСОБА_3 повідомлення про вивільнення, їй не було завчасно запропоновано вакантної посади на підприємстві відповідача, чим були порушені її права щодо збереження роботи.

Судова колегія критично ставиться до повідомлення №313/ППК в якому міститься пропозиція про надання можливості ОСОБА_3 зайняти одну із вільних посад на підприємстві (а.с. 38), оскільки ця пропозиція спростовується іншою (а.с. 72) та була запропонована ОСОБА_3 після попередження про звільнення позивача з роботи, а тому воно обгрунтовано не було прийнято, як належний доказ по справі, судом першої інстанції.

Твердження відповідача відносно пропущеного строку на звернення позивача до суду із даним позовом не є обгрунтованими, оскільки про Наказ №106-к/тр від 02.04.2015 року позивач дізналась лише під час розгляду її позову в суді, а будь - яких доказів про вручення або направлення цього наказу ОСОБА_3, як того вимагає діюче трудове законодавство матеріали справи не містять.

Не заслуговують на увагу й інші доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін - Київ» відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік