АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3167/16 Головуючий 1 інстанції Єлізаров І.Є.
Справа № 643/9843/15-ц Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: спадкові.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коровіна С.Г.,

суддів: - Довгаль А.П., Коваленко І.П.,

при секретарі - Личак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просила усунути ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті спадкодавця - ОСОБА_5.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом є позивач - ОСОБА_3 (донька ОСОБА_5.) та відповідач - ОСОБА_4 (всиновлена донька ОСОБА_5.).

Після смерті ОСОБА_5 позивач та відповідач звернулись до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області та подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Позивач вказує, що ОСОБА_4 ухилялася від допомоги батькові, який перебував в безпорадному стані та заказала, що з 2004 року ОСОБА_5 почав хворіти, переніс декілька інсультів, після яких до нормальної життєдіяльності не повернувся. Так, ОСОБА_5 перебував в лікарні з 05.02.2014 р. по 19.02.2014 р. та з 18.03.2014 р. по 29.03.2014 р. Позивач зазначила, що оскільки відповідач знала про хворобу ОСОБА_5, а також знала про проблеми родини і про те, що за ним під час навчання позивача, доглядала стороння людина, то всі вищенаведені обставини свідчать про те, що відповідач свідомо ухилявся від надання допомоги ОСОБА_5, який знаходився в безпорадному стані, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, має бути усунена від право на спадщину за законом.

У вересні 2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій ОСОБА_4 проситла усунути від права на спадкування ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5.

В обґрунтування своїх вимог відповідач по первісному позову посилалася на те, що ОСОБА_3 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_5, який через свій похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. Зазначала, що ОСОБА_3 постійно сварилася з спадкоємцем, про що неодноразово повідомляла ОСОБА_4 В день смерті спадкодавця ОСОБА_3 з незрозумілих причин залишила ОСОБА_5 без необхідного нагляду, залишивши з своїм співмешканцем, не викликаючи лікарів до ОСОБА_5, свідомо розуміючи, що це призведе до його смерті. Відповідач зазначає, що хоча ОСОБА_5 хворів, однак мав повну самостійність в пересуванні, про що свідчить приватизація ним квартири в 2014 р. На думку відповідача, ОСОБА_3 жила за рахунок грошових коштів ОСОБА_5, не працювала, жодним чином ОСОБА_5 не допомагала, що підтверджується наявність сторонніх осіб, що здійснювали нагляд за ОСОБА_5 Крім того відповідач вказала, що ОСОБА_3 навчалася у вищому навчальному закладі за рахунок ОСОБА_5 та коштів, що їй постійно надавала ОСОБА_4, яка в свою чергу не лише постійно турбувалася щодо здоров`я батька, його справ, а й неодноразово надавала через ОСОБА_3 грошові кошти останньому. Відповідач стверджувала, що вона після смерті дружини спадкодавця доглядала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Була єдиною особою, що вела домашнє господарство та фактично виховувала ОСОБА_3 Після одруження ОСОБА_4 переїхала до м. Харкова та почала там працювати, доглядала власну малолітню дитину, а також допомагала чоловіку, що отримав тяжку травму на виробництві. Однак незважаючи на зазначені обставини відповідач вказує, що постійно намагалася допомагати ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Сторони не визнали пред'явлені до них позови і кожний вважав,що обґрунтованим є його позов, а інший позов не є обґрунтованим.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічному позові ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом при ухваленні рішення порушені вимоги матеріального та процесуального права, не в повній мірі досліджені всі обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення. ОСОБА_4 дійсно ухилялася від піклування за батьком ОСОБА_5, не надавала йому жодної допомоги.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягають задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1., актовий запис № 450, відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуїв РСЧМУЮ у Харківській області. Після його смерті відкрилася спадщина.

З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вказані заяви зареєстровані в Чугуївській державній нотаріальній конторі Харківської області. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дочками спадкодавця - ОСОБА_5, а отже спадкоємцями за законом першої черги.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України, суд, при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи та звернення спадкодавця по допомогу до цієї особи, ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України та п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, був у безпорадному стані.

Правило абзацу другого частини третьої ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Тобто, законодавець передбачає тільки свідоме невиконання такою особою своїх обов'язків по догляду та утриманню спадкодавця.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції дана належна оцінка наданим доказам у тому числі і поясненням допитаних судом свідків.

Сторонами не надано доказів, що їх батько страждав на тяжкі захворювання і у зв'язку із хворобою потребував сторонньої допомоги або догляду чи перебував у безпорадному стані.

При цьому оцінка судом дана і поясненням свідків і наданим довідкам.

Судом першої інстанції законно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні як позовних вимог ОСОБА_3 так і зустрічному позові ОСОБА_4 по суті, оскільки ними не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права та відповідає встановленим обставинам. Підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді