Провадження № 2/344/2350/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

представників позивача Драгомирецький І.М., Остафійчук М.В., Кіт Т.Г.

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення будинків та послуг з централізованого постачання гарячої води від котельні по АДРЕСА_2. Відповідач проживає в будинку АДРЕСА_1, який підключений до зазначеної котельні. Оскільки відповідач не сплатив за послуги позивача, тому позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 6703,40 гривень.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені. Представник позивача Драгомирецький І.М. надав пояснення про те, що відповідач самовільно відключився від теплопостачальної мережі, відсутні технічні умови, є дозвіл, але немає акту відключення, а тому відсутні підстави для не нарахування оплати за отримані послуги.

В судовому засіданні представники відповідача заперечили позов з тих підстав, що показник лічильника протягом останніх 3 років незмінний, послуги з теплопостачання в квартиру відповідача не надавались, позивач звертався до відповідача та ЄРЦ із скаргами на відсутність постачання послуг позивача, було складено акт, в якому зазначено, що спірні послуги відповідачу не надаються, лічильник і труби холодні, позивач ухилився від участі в складенні акту, постачання послуг не забезпечив і не відновив; гарячу воду відповідач не отримував в опалювальний сезон в 2012 році, в грудні 2013 року; представник відповідача неодноразово зверталась на гарячі лінії ЄРЦ, Виконавчого комітету; на відсутність постачання спірних послуг і заяви та скарги відповідача позивач не звертав жодної уваги, не здійснив перерахунок з урахуванням скарг та змісту акту про відсутність постачання гарячої води. Однак позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти на оплату за послуги, що не надавались і не надаються.

Крім цього Міжвідомчою комісією на користь відповідача прийнято рішення про надання дозволу на відключення від мережі теплопостачання, він відключився від вказаної мережі, не отримує послуги і з цих підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач подав розрахунок заборгованості відповідача за послуги з постачання гарячої води за період з серпня 2012 року по жовтень 2015 року.

В 2014 р. ПАТ «Івано-Франківськгаз» склав відповідач робочий проект, план та технічні умови реконструкції газопостачання.

Відповідно до витягу №2 з протоколу №2 від 09/02/2012 р. Міжвідомчою комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання надано дозвіл на поетапне відключення відповідача від мереж позивача.

20/11/2012 р. представниками позивача складено акт про те, що стояк і опалювальні прилади в квартирі відповідача повністю холодні.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на дотриманні встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

В ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже позивач зобов`язаний надавати відповідачу спірні послуги.

При цьому відповідач зобов`язаний оплачувати надані йому послуги. Однак за умови не надання спірних послуг у позивачем не доведено обов`язок відповідача сплачувати за не надані йому послуги.

Так відповідно до п. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Однак стягнення грошових коштів без належних на те правових підстав не може бути визнано добросовісним. Тому не може бути стягнуто грошові кошти з відповідача на користь позивача без доведення ним обставини своєчасного, якісного і повного надання спірних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати пропорційного зменшення ціни.

Позивачем не доведено обставини пропорційного зменшення ціни.

В судовому засіданні представник позивача не надав пояснення про те, що відповідачу зменшено ціну з урахуванням його претензій за час не отримання теплової енергії протягом останніх 3 років.

Відповідач звертався до позивача та до третіх осіб у спосіб, передбачений положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», для встановлення обставини не надання спірних послуг, було складено акт про не надання спірних послуг, в судовому засіданні представник відповідача надала пояснення про те, що показник лічильника теплової енергії є незмінним, протягом останніх 3 років. Однак представник позивача не спростував зазначених заперечень, не довів перед судом обставину надання спірних послуг.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак саме на припущенні позивача про надання якісних спірних послуг засновано позов.

Відповідно до ухвали Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 20/08/2014 р. встановлено, що відповідач не отримував спірні послуги позивача, відключений від мережі позивача.

Відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21/05/2014 р. залишено без задоволення апеляційну скаргу позивача та постанову Івано-Франківського міського суду від 22/01/2014 р., якою позивачу відмовлено в позові про визнання протиправним пункту положення про надання спірних дозволів на відключення від мережі позивача.

Так, відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України, вказано, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Отже позов не обґрунтовано належними на те доказами, представники відповідача категорично заперечили надання спірних послуг, протягом спірного періоду, а тому позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму.

Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_8 про стягнення 6703,4 гривень, 1378 гривень судового збору, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський