Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 48 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Косигіної Л.М., Товянської О.В.,

за участю секретаря: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2004 року по 02.12.2014 року. Від шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з відповідачем. На даний час ОСОБА_1 мешкає в ОСОБА_5, та коли приїзджає до України, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з сином, не надає такої можливості. Просив зобов»язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити такі способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення щотижня в неділю, понеділок та вівторок з 08-00 по 20-00 годин без присутності відповідача з можливістю відвідування дитиною його місця проживання в Україні.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з відповідачем (а.с. 4, 5).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача та відсутності висновку органу опіки та піклування із спірного питання.

З таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що влітку 2014 року відповідач з невідомих причин відмовила позивачу у спілкуванні з дитиною, після чого неодноразові дзвінки ОСОБА_1 на телефон ОСОБА_2 та сина, залишалися без відповіді.

Оскільки вказані покази в ході судового розгляду не спростовані, вони безпідставно не взяті судом до уваги, а тому висновок суду про недоведеність вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача не грунтується на матеріалах справи.

Статтею 159 СК передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Виходячи з положень вказаної норми, для вирішення судом вказаного спору, не є обов»язковим наявність попереднього рішення органу опіки та піклування із спірного питання.

За таких обставин, враховуючи наявність перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, висновок суду про відсутність підстав для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею останного, є неправильним.

При цьому посилання суду на відсутність висновку органу опіки та піклування з даного питання, не грунтується на законі.

Як вбачається з листа служби у справах дітей виконавчого комітету Житомирської міської ради, ухвалою суду остання була зобов»язана надати відповідний висновок, проте це зроблено не було через відсутність позивача на засіданях 15 та 22 січня 2016 року.

У відповідності до вимог ст. 10 ч.3 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд на вказані вимоги закону уваги не звернув, будь-яких дій, спрямованих на виконання вказаної ухвали не вчинив, не роз»яснив сторонам наслідки невчинення процесуальних дій щодо забезпечення можливості розгляду зазначеним органом вказаного питання, не вияснив причину відсутності позивача на засіданнях комісії та закінчив розгляд справи не встановивши відповідні обставини.

Зазначені помилки, колегія суддів виправляє шляхом постановлення нового рішення про часткове задоволення позову.

При цьому колегія суддів не погоджується з висновком органу опіки та піклування, наданим на вимогу апеляційного суду, про відсутність підстав для встановлення часу спілкування позивача з дитиною із вищенаведених підстав.

Визначаючи час спілкування позивача з дитиною, колегія суддів враховує, що надання його у робочі дні, про що просить позивач, буде створювати перешкоди дитині в навчанні у школі та виконанні домашніх завдань.

Надання такого часу щотижнево, перешкоджатиме відповідачу у задоволенні її прав на спільний відпочинок з дитиною та виконання обв»язків щодо забезпечення її належного розвитку.

Встановлення часу спілкування з 08 до 20 години перешкоджатиме нормальному відпочинку дитини.

Враховуючи віддаленість місця проживання позивача від місця проживання дитини, колегія вважає необхідним встановлення часу спілкування з дитиною протягом двох вихідних днів поспіль двічі на місяць з 10 до 18 години.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-314, 316 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовільнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2016 року скасувати, ухваливши нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні задовільнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши час спідкування з дитиною: кожних першої та третьої суботи та неділі місяця з 10 до 18 години за місцем проживання дитини або місцем проживання батька на території України без присутності матері ОСОБА_2.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нем законної сили.

Головуючий Судді