Справа №: 343/1209/16-ц
Провадження №: 2/0343/573/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

адвоката- Оленин О.Ф.,

представника позивача ОСОБА_2І,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_2, інтереси якого на підставі довіреності представляє ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради про визнання недійсним рішення сесії сільської ради щодо припинення права користування землею,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати недійсним п.п.1,3,4 рішення 4 сесії ОСОБА_6 сільської ради за №109-4/2016 від 13.05.2016 року та стягнути з відповідача на його користь витрати по оплаті судового збору та послуг адвоката.

В обгрунтування позову покликається на те, що на підставі п.1 рішення 4 сесії ОСОБА_6 сільської ради за №109-4/2016 від 11.03.2016 року затверджений акт постійної комісії сільради з питань земельних відносин від 11.03.2016 року.

Пунктом 3 даного рішення внесені зміни в рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради від 17.12.2009 року №1360-2/2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 50, змінивши площу даної ділянки з 0.1500 га на 0.1365 га"

В пункті 4 цього рішення вказано: врахувати пункт 2 і 3 даного рішення при погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 50, ОСОБА_2.

Вищезгадане рішення, на його думку, є протиправним та незаконним, оскільки у зв»язку із внесенням змін в рішення сесії сільської ради від 17.12.2009 року №1360- 2/2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації» із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню документів, змінено площу даної ділянки з 0.1500 га на 0.1365 га.

ОСОБА_2 є власником домоволодіння вул. Кропивнянська, 50 в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області.

На підставі рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради за №1360-21/2009 від 17.12.2009 року йому наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Кропивнянська, 50 в с. Старий Мізунь площею 0,15 га, матеріали якої ОСОБА_2 повинен передати на затвердження сесії сільської ради для прийняття рішення про передачу у власність земельних ділянок.

Землевпорядною організацією ПП «Золото Карпат» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в тому числі кадастровий план земельної ділянки, в якому вказана площа земельної ділянки 0,1577 га, замість 0,1500 га.

Земельною ділянкою площею 0,1500 га ОСОБА_2 користується безперервно протягом тривалого часу. Цією земельною ділянкою користувалась ще його мати. Факту включення в площу земельної ділянки дороги -немає.

За таких обставин, вважає, що змінивши дане рішення, сесія сільської ради фактично вилучила з його користування земельну ділянку площею 0,0135 га та порушила його право власності на вказане нерухоме майно, у зв»язку з чим він змушений звернутись до суду для захисту своїх прав з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали. Не погоджуючись з доводами представника відповідача про те, що сільська рада мала право змінювати площу земельної ділянки з 0,1500 га на 0,1365 га, оскільки не було виготовлено та не отримано правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, позивач подав додаткові пояснення. Зі змісту пояснень вбачається, що він є власником домоволодіння по вул. Кропивнянська, 50 в с.Старий Мізунь Долинського району на підставі договору дарування 1/2 частки домоволодіння та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.1994 року Р№Д-1063 на іншу 1/2 частку домоволодіння в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_8. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,1500 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі рішення №41 15 сесії ОСОБА_6 сільської ради від 02.12.1993 року матері ОСОБА_8 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування будинку і господарських споруд по вул. Кропивнянська, 50 в с. Старий Мізунь, а відповідно до рішення №50 16 сесії ОСОБА_6 сільської ради від 29.12.1993 року йому, з урахуванням договору дарування 1/2 частки домоволодіння від 18.12.1976 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування будинку і господарських споруд. На підставі рішення 21 сесії ОСОБА_6 сільської ради №1360-21/2009 від 17.12.2009 року йому наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 50 площею 0, 1500 га. Таким чином, ним були вчинені дії у встановленому законом порядку щодо користування та набуття права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га за вказаною адресою. Згідно зазначених рішень сесії сільської ради будь-яких зауважень щодо наявної громадської дороги в площі його земельної ділянки не зазначено.А тому вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм Земельного кодексу України, а відтак ОСОБА_6 сільська рада при прийнятті даного рішення перевищила свої повноваження. Позовні вимоги просили задовольнити.

Представники ОСОБА_6 сільської ради Долинського району за довіреностями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити з підстав, зазначених у запереченні, в якому вказано, що у відповідності до статті 71 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є самостійними при прийнятті відповідних рішень.

На їхнє переконання рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради від 13.05.2016 року «Про виконання рішення ОСОБА_6 сільської ради від 20.12.2015 року №38- 2/2015 «Про виділення проїзду з вулиці Кропивнянська до вулиці Кобринської", прийняте без порушень норм чинного законодавства і з дотриманням законодавчих актів.

Генеральний план є найважливішим документом у сфері містобудування, який затверджується органами місцевого самоврядування та визначає розвиток міста, села, селища на найближчі 15-20 років. Нормативне визначення генерального плану й окремих процедурних питань, повязаних із розробкою, обговоренням, прийняттям і виконанням документа, закріплене в Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно даного закону генеральний план населеного пункту містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту є актом органу місцевог самоврядування.

У відповідності ч.7 статті 17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на пять років, органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради від 13.05. 2016 року «Про виконання рішення ОСОБА_6 сільської ради від 20.12.2015 року №38- 2/2015 «Про виділення проїзду з вулиці Кропивнянська до вулиці Кобринської, який передбачений (проектований) генеральним планом села Старий Мізунь», прийняте без порушень норм чинного законодавства і з дотриманням законодавчих актів.

ОСОБА_2 не реалізовано рішення сесій ОСОБА_6 сільської ради від 17.12.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_2», оскільки не виготовлено та не отримано ні державний акт на право власності на земельну ділянку, ні свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а тому п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 №7-рп/2009 не порушено.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст. 13 Конституції України передбачено, що кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 1 ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів.

Згідно ч.1 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: п.34 -вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що увідповідності до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.01.2009 року, позивач по справі являється власником домоволодіння №50 по вулиці Кропивнянська в селі Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області.

Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССО №259566 від 21.01.2009 року право власності на вищевказане домоволодіння зареєстровано в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ».

Рішенням сесії ОСОБА_6 сільської ради за №1360-21/2009 від 17.12.2009 року ОСОБА_2 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в селі Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 50 площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, а також зобов»язано ОСОБА_2 передати матеріали технічної документації із землеустрою на затвердження сесії сільської ради для прийняття рішення про передачу у власність земельних ділянок.

Із копії кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого землевпорядною організацією ПП «Золото Карпат», встановлено, що площа даної земельної ділянки становить 0,1577 га.

Відповідно до п.3 копії акту комісії від 11.03.2016 року, рекомендовано внести зміни в рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради від 17.12.2009 року № 1360-21/2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_2, змінивши в ньому площу земельної ділянки по вулиці Кропивнянській, 50 з 0,1500 га на 0,1365 га.

Згідно п.4 вказаного акту рекомендовано встановити межі земельної ділянки площею 0,0306 га, яка буде використовуватись під проїзд з вулиці Кропивнянської до вулиці Кобринської, із залученням проектної ліцензованої організації (беручи до уваги план-схему комісії від 11.02.2016 року ).

Рішенням ОСОБА_6 сільської ради за №109-4/2016 від 13.05.2016 року, пунктом 3, внесені зміни в рішення сесії ОСОБА_6 сільської ради від 17.12.2009 року №1360-2/2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 50, змінивши площу даної ділянки з 0.1500 га на 0.1365 га.

В пункті 4 цього рішення передбачено врахувати при погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Старий Мізунь по вул. Кропивнянська, 50 гр. ОСОБА_2 п. 3 даного рішення.

Аналізуючи викладене, даним рішенням сесія ОСОБА_6 сільської ради Долинського району фактично вилучила з користування позивача ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 0.0135 га.

У відповідності до вимог ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником вищезазначеного домоволодіння на підставі договору дарування 1/2 його частки від 18.12.1976 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 від 27.12.1994 року на іншу 1/2 його частку.

Окрім цього, як вбачається з архівних витягів рішень ОСОБА_6 сільської ради № 41 від 02.12.1993 року та №50 від 29.12.1993 року про приватизацію земельних ділянок сільська рада народних депутатів передала безоплатно у приватну власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,08 га та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування будинку і господарських споруд.

При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями ст. 30 чинного до цієї дати Земельного Кодексу, до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

У відповідності з п. 7 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, зазначене спростовує твердження представників ОСОБА_6 сільської ради про те, що сільська рада при прийнятті оскаржуваного рішення мала право вносити зміни у своє попереднє рішення від 17.12.2009 року, оскільки ОСОБА_2 не виготовлено та не отримано правовстановлюючий документ на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає підстави припинення права користування земельною ділянкою. Підставами припинення права користування є, в тому числі, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення ділянки у випадках передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст. 149 ЗК України - вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Проте, як встановлено судом, будь-яка частина спірної земельної ділянки, що належить ОСОБА_2, вилучена не була, як і відсутні дані, що вказували б про те, що він відмовився від права користування своєю земельною ділянкою.

Не заслуговують на увагу і посилання представника відповідача про законність зміни площі земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 з 0,1500 га на 0,1365 га, оскільки генеральним планом с. Старий Мізунь передбачений (проектований) проїзд з вулиці Кропивнянської до вулиці Кобринської, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1 та ч.10 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Відповідно до ч.2 ст. 17 вказаного Закону генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст.18 даного Закону план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території, відображення існуючої забудови територій та інше.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду викопіювання з генерального плану с. Старий Мізунь вул. Кропивнянської на час прийняття рішення про передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_2 та його матері за 1993 рік,тому стверджувати про невідповідність чи суперечність з вказаним вище генеральним планом села при прийнятті таких рішень підстав немає.

Натомість, суд приходить до переконання, що відповідачем в порушення вимог ст. 17, 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», при затвердженні змін до генерального плану 1994 та 2015 років с. Старий Мізунь, світлокопії яких містяться в матеріалах справи, не були враховані приватні інтереси позивача, що призвело до не відображення в містобудівній документації існуючого стану земельної ділянки з врахуванням всіх рішень стосовно даної території.

Крім цього, суд враховує положення ст.24 згаданого вище Закону, відповідно до якої зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками.

Згідно зі ст. ст. 152, 153 ЗК України - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Земельним кодексом та іншими Законами України. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосуванням інших, передбачених Законом, способів.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2 - вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_6 сільською радою, без законних на те підстав після вирішення питання про виділення у власність позивачу земельної ділянки площею 0,1500 га на вказаних вище підставах, повторно вирішено питання щодо частини цієї земельної ділянки у розмірі 0,0135 га, вилучивши її з метою виділення проїзду.

З приводу наведеного Конституційним Судом України 16 квітня 2009 p. прийнято рішення N 7-рп/2009, відповідно до якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Окрім цього, у відповідності до правової позиції, висловленої судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-169цс12 від 06.02.2013 року, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Одже приймаючи оскаржуване рішення, сесія ОСОБА_6 сільської ради перевищила свої повноваження, оскільки не отримала згоди на вилучення земельної ділянки від позивача та за відсутності судового рішення , безпідставно вилучила частину земельної ділянки площею 0.0135 га у ОСОБА_2, що суперечить вимогам ст. 141, 149 ЗК України.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.19, 41 Конституції України, 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 17, 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 116,141,149, 152,153 ЗК України, Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 ( справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213, 214, 215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними п.п. 1, 3, 4 рішення четвертої сесії ОСОБА_6 сільської ради Долинського району Івано-Франківської області за №109-4/2016 від 13.05.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_6 сільської ради Долинського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 551.20 грн. сплаченого судового збору та 1500,00 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом, згідно квитанцій.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено: 04.10.2016 року