АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

22 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_2, про визнання особи недієздатною та поданням органу опіки та піклування про встановлення опіки,

за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року,

встановила:

у січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати її сина ОСОБА_3 недієздатним, посилаючись на те, що внаслідок хронічного психічного розладу він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним. Також заявник просила призначити опікуном ОСОБА_3 ОСОБА_2

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року заву було задоволено частково, визнано ОСОБА_3 недієздатним, в задоволенні подання про встановлення ОСОБА_2 опікуном - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник Органу опіки та піклування Шевченківської РДА в м.Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у призначенні опікуна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказану вимогу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із даною заявою, ОСОБА_1 посилалась на те, що її син ОСОБА_3 з 1997 року перебував на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Хронічний алкоголізм», а з 2007 року - у лікаря психіатра з діагнозом «Органічне ураження головного мозку змішаного ґенезу (судинно-інтоксикаційного), психоорганічний синдром з вираженими змінами особистості по емоційно-нестійкому типу, вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням». Заявник зазначала, що з грудня 2015 року ОСОБА_3 перебуває на стаціонарному лікуванні у психіатрії, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує сторонньої допомоги та контролю.

Згідно висновку судово-психіатрічної експертизи від 29 березня 2016 року, яку було проведено відповідно до ухвали суду, ОСОБА_3 страждає на стійкий психічний розлад та не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення опіки.

29 квітня 2016 року Орган опіки та піклування звернувся до суду із поданням про призначення ОСОБА_3 опікуна в особі ОСОБА_2

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року заву було задоволено частково, визнано ОСОБА_3 недієздатним, в задоволенні подання про встановлення ОСОБА_2 опікуном - відмовлено.

Рішення суду в частині визнання ОСОБА_3 недієздатним не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині призначення опікуна, суд першої інстанції виходив з того, що рішення органу опіки та піклування про призначення опікуна приймається у місячний термін після набрання законної сили рішенням про визнання особи недієздатною, а тому звернення із таким поданням до суду до ухвалення рішення є передчасним. Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

Подаючи заяву про визнання ОСОБА_3 недієздатним, заявник вказувала, що просить в разі визнання недієздатним встановити над ним опіку та призначити опікуном ОСОБА_2

29 квітня 2016 року до суду органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації було направлено Подання про встановлення опіки над ОСОБА_3 та призначення опікуном ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В ст. 64 ЦК України зазначається, що опікуном не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені та поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки та піклування.

У Висновку органу опіки та піклування щодо можливості призначення вказаної особи опікуном від 29 квітня 2016 року не встановлено обставин, які перешкоджають призначенню в якості опікуна ОСОБА_2

В ст. 214 ЦПК України закріплено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Висновок суду першої інстанції щодо передчасності подачі подання органом опіки та піклування, оскільки таке подання внесено ще до визнання ОСОБА_3 недієздатним, не відповідає вимогам чинного ЦК України та положенням ст. 241 ЦПК України. Відсутність рішення суду про визнання особи недієздатною не є перешкодою для внесення такого подання до суду, оскільки подання розглядається в одному провадженні із заявою про визнання особи недієздатною.

Посилання суду першої інстанції на роз'яснення, які містяться в постанові Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» №3 від 28.03.1972 р. є некоректним, оскільки за чинним на той час ЦК Української РСР питання призначення опікуна не входило до компетенції суду, а визнання громадянина регулювалось в ст. 16 цього Кодексу, відповідно до якої громадянин, який внаслідок душевної хвороби або недоумства не

може розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути

визнаний судом недієздатним в порядку, передбаченому Цивільним

процесуальним кодексом Української РСР, і над ним встановлюється

опіка.

Крім того, з цих же підстав є помилковим висновок суду першої інстанції щодо визначення підсудності вказаної справи. Питання щодо підсудності справи суду першої інстанції вирішується на стадії відкриття провадження та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви.

За таких підстав, рішення суду підлягає скасуванню в частині розгляду подання про встановлення опіки та призначення опікуна.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року скасувати в частині вирішення вимог про призначення опікуна та ухвалити в цій частині нове рішення, яким призначити ОСОБА_3, 1960 року народження, який зареєстрований за адресою:м.Київ, , АДРЕСА_1, опікуна в особі ОСОБА_2, 1951року народження, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частина залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/896/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11196/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.