АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №760/20759/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7464/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
12 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Барановської Л.В., Панченка М.М. при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Державного науково - дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за дні невикористаної відпустки та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Державного науково - дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 227 635,03 грн., компенсації за дні невикористаної відпустки (14 днів за 2006р., 14 днів за 2007р.) та 832 072 грн. моральної шкоди. Посилається на те, що з січня 2006р. по 2009р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді завідувача аптеки та завідувача складом, при цьому наполягає, що на другій посаді він працював за сумісництвом. Не заперечує факт, що відповідач повністю розрахувався з ним при звільненні за роботу на посаді завідувача аптекою, натомість відповідач ігнорує той факт, що мало місце виконання робіт за сумісництвом та не здійснив розрахунок з позивачем за роботу на посаді завідувача складом. Крім того, в якості підтвердження заподіяння моральної шкоди діями/бездіяльністю відповідача, яка полягає у невиконанні вимог трудового законодавства, ОСОБА_3 зазначив, що невиплата йому своєчасно заробітної плати за роботу за сумісництвом призвела до смерті його матері, тому що він був позбавлений можливості придбати їй необхідні для лікування ліки.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, витребувати штатні розписи за рахунок коштів спеціального рахунку державного бюджету Центральної державної лабораторії ветеринарної медицини за 2006р. також на початок 2007р. і штатний розпис за рахунок коштів спеціального рахунку державного бюджету відповідача на час його створення у кінці 2007р.; витребувати у відповідача трудову книжку заступника завідувача відділом матеріально-технічного забезпечення Кузьмука В.А.; здійснити експертизу підписів директора відповідача у наказах та дійсності цих наказів щодо відпусток позивача. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та представника відповідача - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2006 року згідно Наказу №03-к Центральної державної лабораторії ветеринарної медицини ОСОБА_3 було призначено на посаду завідувача аптекою відділу по технічному обслуговуванню, ремонту лабораторного обладнання і спеціального транспорту з двомісячним випробувальним терміном та із заробітною платою згідно штатного розкладу (т.2 а.с.200).

Вищевказані обставини підтверджуються записом в його трудову книжку ( т.1 а.с.38).

27.11.2007 року Центральна державна лабораторія ветеринарної медицини перейменована у Державний науково-дослідного інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи (т.1 а.с.38)

Наказом №90-к від 25 вересня 2009 року Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи ОСОБА_3 звільнено із займаної посади завідувача аптекою за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпПУ, наказано бухгалтерії інституту провести з ним повний розрахунок (т.2 а.с.202).

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України ОСОБА_3 не заперечує той факт, що повний розрахунок із ним при звільненні відповідачем було проведено за роботу на вищезазначеній посаді. Також це підтверджується довідкою, наданою відповідачем, зокрема, позивачу виплачена заробітна плата в розмірі 1 653,27 грн., премія - 578,00 грн., компенсація за невикористану відпустку за 5 календарних днів - 421,47 грн., заборгованість відсутня (т.5 а.с.134).

Посилання ОСОБА_3 на те, що він працював за сумісництвом на посаді завідувача складом та відповідно з ним не проведено розрахунок за роботу на цій посаді, колегія вважає необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається з штатного розпису 2006 - 2009 років (т.2 а.с.85-199) та з особової картки (т.2 а.с.201), ОСОБА_3 працював у відповідача на посаді завідувача аптекою та рахувався у відділі по технічному обслуговуванню, ремонту лабораторного обладнання і спеціального транспорту (т.2 а.с.85-199). Крім того, посада як «завідувач складу» була взагалі відсутня в Центральній державній лабораторії ветеринарної медицини та Державному науково-дослідному інституті з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи.

Порядок роботи сумісників та оплата їх праці регламентується постановою КМУ від 03.04.1993 №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій, затвердженим наказом Мінпраці, Мінюсту і Мінфіну від 28.06.1993 №43.

Зазначеними нормативно-правовими актами передбачено, що керівники держаних підприємств, їхні заступники, керівники структурних підрозділів та їх заступники не мають права працювати за сумісництвом за винятком наукової, викладацької, медичної, творчої діяльності.

При роботі за сумісництвом з працівником укладається трудовий договір. Стороною трудового договору про роботу за сумісництвом на стороні власника (підприємства, установи, організації) може бути як інший власник (підприємство, установа, організація), так і той же власник (підприємство, установа, організація), з яким працівник уклав трудовий договір про основну роботу.

Тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не має перевищувати половини місячної норми робочого часу.

Згідно з Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затверджений наказом Держспоживстандартом від 28.07.2010 №327, назви посад «Завідувач аптеки (аптечного закладу)» (код 1210.1) та «Завідувач складу» (1226.2) належить до професійної групи керівників.

Відповідно до п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 №1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» (діє на території України відповідно до постанови ВРУ від 12.09.1991 №1545 «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР») виконання працівником поряд із своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової за іншою професією (посадою), в межах робочого часу за основою роботою, на тому самому підприємстві, в установі, організації є суміщенням професій (посад)

Порядок та умови суміщення професій (посад) визначені ст.105 КЗпПУ та зазначеною вище постановою.

Передумовою суміщення професій (посад) є наявність штатної одиниці в штатному розписі за відповідною професією (посадою), яка повинна бути вакантною.

Суміщення професій (посад) означає інтенсифікацію праці (виконання додаткових трудових обов`язків) при незмінній тривалості робочого часу.

При дорученні додаткової роботи в порядку суміщення професій (посад) керівнику необхідно враховувати напруженість праці в межах робочого часу за основною роботою.

Норми зазначених актів не можуть бути застосовані до керівників підприємств, установ, організацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів, відділів, цехів та їх заступників (п.15 постанови Ради міністрів СРСР від 04.12.1981 №1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)»).

ОСОБА_3, як посадова особа (завідувач аптекою) не міг займати додаткові посади, а саме завідувача складом, оскільки керівники державних підприємств, установ, організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів та їх заступники державних підприємств не можуть займати додаткові посади за суміщенням та сумісництвом.

Оскільки докази роботи ОСОБА_3 на посаді «завідувача складом» в матеріалах справи відсутні, підстав для стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з посади «завідувача складом» та компенсації за дні невикористаної відпустки саме на цій посаді колегія не знаходить.

Таким чином, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, колегія погоджується з висновком суду про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав в їх задоволенні.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-