АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівМахлай Л.Д., Левенця Б.Б.,
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року

У справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року позов задоволено. /а.с. 84-86/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема зазначив, що суми пені та штрафних санкцій не можуть бути безспірно підтверджені розрахунком позивача, які можуть бути нараховані неправильно. сСудом першої інстанції постановлено рішення без проведення судової бухгалтерської експертизи. Також зазначив, що у справі відсутні докази отримання кредиту, а саме розрахунковий меморіальний ордер та виписка з кредитного рахунку позичальниці. Крім того, зазначив, що не отримував жодної судової повістки, участь у справі не брав. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Апелянт ОСОБА_6 та його представники в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема, представник апелянта був ознайомлений з матеріалами справі в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 25.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_8 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.20-21).

Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу ОСОБА_8 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 87 000 доларів США, які вона зобов'язалась повернути та сплатити проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1435 доларів США щомісячно.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач ОСОБА_8 не здійснює платежів для погашення заборгованості по кредиту та нарахованим процентам.

Згідно розрахунків наданих позивачем, перевірених судом першої та апеляційної інстанції, станом на 19.01.2012 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_8 становить 128194 доларів США 15 центів, що за курсом НБУ станом на 19.01.2012 року становить 1 024 245 грн. 62 коп., з яких: 84 619,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.01.2012 року становить 676090,00 гривень - кредитна заборгованість; 37 271,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.01.2012 року становить 297 791,67 гривень - заборгованість по процентам; 1868,26 долари США, що за курсом НБУ станом на 19.01.2012 року становить 14 927,02 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту; 4 435,27 долари США, що за курсом НБУ станом на 19.01.2012 року становить 35 436,93 гривень - пеня за прострочення повернення сплати процентів.

Крім того, з метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_8 своїх зобов'язань за договором, 25.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір поруки №231016 /а.с.22/.

Суд першої інстанції встановивши невиконанням відповідачем ОСОБА_8 своїх зобов'язань за кредитним договором, що був забезпечений шляхом укладання договору поруки з відповідачем ОСОБА_6, який також не виконав своїх зобов'язань у встановлений договором строк, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому підлягали задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачами умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.

Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року залишено без змін.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_6 фактично оспорює умови кредитного договору та підстави його недійсності.

Вказані обставини були встановлені ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року, яка не було предметом оскарження в касаційної інстанції та набрала законної сили.

Питання щодо умов договору поруки, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не ставиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді:

№ справи 2605/5357/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6729/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.