АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/234/16 Справа № 208/8038/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гібалюк Т. Я. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося з позовом, який уточнено в ході розгляду справи, до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки(а.с.2-4, 148-151, т.1).

Позивач зазначав, що між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений Кредитний договір № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року, згідно з яким Позичальник отримала кредит у розмірі 16 000 доларів США строком до 24.10.2022 року зі сплатою відсотків відповідно до умов договору.

23.12.2011 року у зв'язку з реєстрацією шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3».

ІНФОРМАЦІЯ_2 року Позичальник померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що банку стало відомо лише 18.12.2012 року.

13.09.2012 року ОСОБА_2 подала заяву до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. про прийняття спадщини, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка є заставним майном АТ «ОТП-Банк».

Станом на поточну дату заборгованість за Кредитним договором не сплачена та становить 105989,26 грн., а саме: заборгованість за Кредитом - 105883,35 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування Кредитом - 105,91 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «ОТП Банк» просило стягнути з ОСОБА_2, як спадкоємця померлого позичальника, заборгованість за Кредитним договором в розмірі 105989,26 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 105883,35 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування Кредитом - 105,91 грн., та судові витрати(а.с.2-4, т.1).

У квітні 2015 року ПАТ «ОТП Банк» уточнило позов(а.с.148-151, т.1), та в числі наведеного зазначило, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року між Позичальником та Банком був укладений Договір іпотеки № РСL-300/561/2007 від 24.10.2007 року, за яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2.

Станом на 27.11.2012 року заборгованість за Кредитним договором не сплачена та становить 105989,26 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 105883,35 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за користування Кредитом - 105,91 грн.

Вказуючи на те, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, ПАТ «ОТП Банк» просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за Кредитним договором № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року в розмірі 105989,26 грн. звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» шляхом реалізації з публічних торгів органами державної виконавчої служби з початковою ціною реалізації, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України та зобов'язати вчинити певні дії щодо передачі предмета іпотеки(а.с.148-151, т.1).

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки припиненим(а.с.56-59, т.1).

В обгрунування зустрічного позову зазначено, що 24 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року, згідно з яким Позичальник отримала кредит у розмірі 16 000 доларів США строком до 24.10.2022 року.

У забезпечення виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником 24 жовтня 2007 року був укладений Договір іпотеки № РСL-300/561/2007, за яким Позичальник як Іпотекодавець надала Банку - Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, що належала їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2007 року.

Також на виконання умов Кредитного договору та вимог банку ОСОБА_3 уклала 24 жовтня 2007 року на умовах страховика договір страхування нерухомого майна № із рекомендованою Банком страховою компанією - ПрАТ «Страхова група «ТАС», за яким застрахована зазначена квартира.

ІНФОРМАЦІЯ_1 Позичальник ОСОБА_3 стала об'єктом злочину і загинула. На час смерті Позичальник простроченої заборгованості за кредитом не мала. Спадщину отримала ОСОБА_2.

Про дату смерті Позичальника одразу було повідомлено Банк, але факт повідомлення не зафіксовано. Проте, відповідно до заяви про настання події по страхуванню від нещасного випадку, вих.300-11-2/2774 від 28.11.2012 року, наданої ПрАТ «Страхова група «ТАС», АТ «ОТП-Банк» вдруге звернулося про отримання страхової винагороди за кредитним договором, перше звернення до страховика згідно вказаної заяви було направлено 13.04.2012 року листом вих.300-11-2/929.

Вважаючи, що строк у шість місяців від дати 13.04.2012 року на пред'явлення вимоги до спадкоємця сплив, у грудні 2014 року вона звернулася до ПАТ «ОТП-Банк» із заявою про припинення дії договору іпотеки, однак у січні 2015 року банк повідомив про звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила застосувати строки позовної давності на право вимоги за Кредитним договором № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року; зупинити дію договору іпотеки № РСL-300/561/2007 від 24 жовтня 2007 року(а.с.56-58, т.1).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2015 року Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» в задоволенні позову відмовлено(а.с.100-102, т.2).

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зупинення договору іпотеки. Зупинено дію договору іпотеки №РСL-300/561/2001 від 24 жовтня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ «ОТП Банк», відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.110-114, т.2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 24 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року, за умовами якого Позичальник отримала кредит у розмірі 16 000 доларів США строком до 24.10.2022 року зі сплатою відсотків відповідно до умов договору(а.с.5-14, т.1).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № PCL-300/561/2007 від 24 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого для забезпечення повного та своєчасного виконання боржником своїх боргових зобов'язань, встановлених кредитним договором, іпотекодавець ОСОБА_3 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2007 року(а.с.152-157, т.1).

На виконання умов кредитного договору 24.10.2007 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС», ЗАТ «ОТП-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір страхування майна фізичної особи ОСОБА_3(а.с.138-144, т.1).

Згідно свідоцтва про шлюб від 23 грудня 2011 року, виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_8, та змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_3»(а.с.23, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28 березня 2012 року, актовий запис №2204, виданого Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с.21, т.1).

13 вересня 2012 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніної І.О. звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1(а.с.22, т.1).

13 листопада 2014 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина складається з квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2007 року. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №1776(а.с.84, т.1).

Як видно із справи, станом на 27.11.2012 року Кредитор визначив заборгованість за Кредитним договором № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року у сумі 105989,26 грн., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 105883,35 грн.; заборгованість зі сплати в ідсотків за користування Кредитом - 105,91 грн. (а.с.24-25, т.1).

Відмовляючи ПАТ «ОТП-Банк» в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не надав доказів направлення відповідачці повідомлення з вказівкою про загальну суму боргових зобов'язань та граничний строк погашення останніх, та що заявлений позов про звернення стягнення на предмет іпотеки при встановлених обставинах не відповідає підписаному банком договору іпотеки та нормам чинного законодавства.

Задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що Банк дізнався про смерть ОСОБА_7 в квітні 2012 року, з позовом до суду звернувся з пропуском строку, встановлено ст.1281 ЦК України, а тому банк є таким, що втратив право вимоги за кредитним договором та є підстави зупинити дію договору іпотеки, який був забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором.

Такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - ст.526 ЦК України

За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті(ст.ст.1218, 1231 ЦК України), за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України.

Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як видно із справи, спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла ОСОБА_2, 13 листопада 2014 року остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом(а.с.84, т.1) та проводила погашення за кредитним договором № МL-300/561/2007 від 24.10.2007 року, що підтверджується відповідними квитанціями(а.с.202-207, т.1).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

За положеннями ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності(права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного цу спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

В п.36 вказаної Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку").

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

Отже, правила статті 1281 ЦК щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Враховуючи наведене, та що правила ст.1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою, колегія суддів вважає, що висновок суду про пропуск кредитором строку на пред'явлення вимог до ОСОБА_2, як спадкоємця ОСОБА_7, та про наявність підстав зупинити дію договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором, є помилковим, а тому рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зупинення договору іпотеки підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зупинення договору іпотеки №РСL-300/561/2001 від 24 жовтня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3.

Що стосується позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», то колегія суддів враховує наступне.

За положеннями ст.16 ЦК України, яка передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, особа, у разі порушення її права, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Як видно із змісту позовних вимог, ПАТ «ОТП Банк» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - шляхом реалізації з публічних торгів органами державної виконавчої служби з початковою ціною реалізації, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України та зобов'язати вчинити певні дії щодо передачі предмета іпотеки. При цьому вартість предмета іпотеки - початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, позивач не зазначав(а.с.148-151, т.1).

Разом з тим, звернення стягнення на предмет іпотеки, спосіб реалізації предмета іпотеки регулюються положеннями ст.ст.38,39,43 Закону України "Про іпотеку", які зокрема, передбачають визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи, що ПАТ «ОТП Банк» обрав спосіб захисту права, який не є конкретним способом захисту, не зазначив початкову ціну предмета іпотеки, колегія суддів вважає, що ПАТ «ОТП Банк» обрав спосіб захисту права, який не передбачено як спосіб захисту порушеного права в розумінні ст.16 ЦК України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України про відмову спадкоємця від одноразового платежу, в той час як відповідно до положень ст.1282 ЦК України суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, лише у разі відмови спадкоємця від одноразового платежу.

При наведених обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині обгрунтування відмови в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно змінити на підставі п.4 ст.309 ЦПК України та вважати підставою для відмови в задоволенні зазначених вимог неправильно обраний спосіб захисту цивільного права, в іншій частині стосовно зазначених вимог рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» відхилити.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2015 року в частині обгрунтування відмови Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки змінити, в іншій частині стосовно зазначених вимог рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 листопада 2015 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зупинення договору іпотеки скасувати.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зупинення договору іпотеки №РСL-300/561/2001 від 24 жовтня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -