Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1577/15-ц Головуючий у 1-й інст. Сульженко Л. П.
Категорія 4 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Коломієць О.С.

при секретарі судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ягодинської сільської ради Володарсько-Волинького району Житомирської області, Володарсько-Волинської районної державної адміністрації, третя особа Володарсько-Волинське районне управління юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Ягодинської сільської ради Володарсько-Волнського району №57 від 28.10.2015 року їй надано дозвіл на оформлення права власності на виробничий будинок та цех по обробці природного каменю, який розташований в с.Ягодинка по вул..Пушкіна, 1-Б Володарсько-Волинського району. Після виготовлення технічного паспорту на зазначену будівлю, вона звернулася до Сектору державної реєстрації прав на нерухоме майно Володарсько-Волинського РУЮ щодо реєстрації права власності на цех. У звязку із відсутністю речових прав на земельну ділянку, на якій самовільно побудований цех по обробці природного каменю, та правовстановлюючих документів на нього, їй було відмовлено у здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно (а.с. 4,6). У звязку із наведеним, просила визнати за нею право власності на виробничий будинок та цех по обробці природного каменю, який розташований в с.Ягодинка по вул..Пушкіна, 1-Б Володарсько-Волинського району.

Рішенням Володарсько-Волинського раонного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст..303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що 21 червня 2004 року між Володарсько-Волинською РДА та спільним підприємством «Іскар» ЛТД в особі директора ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки строком на 1 рік, яка знаходиться на території Ягодинської сільської ради Володарсько-Волинського району на відстані 0,4 км Ісаківсського карєру з лівої сторони проїзної частини дороги до карєру загальною площею 0,6384 га, в тому числі і забудовані землі. На земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна, які належать орендарю на праві спільної власності будівля цеху по обробці природного каменю, будівля побутового приміщення, будівля насосної станції, трансформатор, а також обєкти інфраструктури. Того ж дня земельна ділянка та розташовані на ній будівлі були передані орендарю на підставі акта (а.с. 38-40).

У звязку із зміною директора СП «Іскар» ЛТД з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 вирішувалось питання щодо пролонгації зазначеного договору оренди та розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації від 29.12.2007 року №461 дію зазначеного договору було продовжено на 10 років, а розпорядженням №390 від 19.11.2015 року договір оренди поновлено (а.с. 78,34-37, 41).

Рішенням виконавчого комітету Ягодинської сільської ради Володарсько-Волинського району №57 від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_1 надано дозвіл на оформлення права власності на виробничі будинки та цех по обробці каменю, який розташований в с.Ягодинка Володарсько-Волинського району по вул..Пушкіна, 1-Б (а.с. 4).

Так, судом встановлено, що спірні нежитлові будівлі самовільно побудовані ще у 1989 році та розташовані на земельній ділянці, яка передана в користування СП «Іскар» ЛТД на підставі договору оренди.

Володарсько-Волинським районним управлінням юстиції ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні державної реєстрації права власності на спірні будівлі у звязку із відсутністю правових підстав, передбачених Порядком проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України №868 від 17.10.2013 року, а саме відсутність речових прав на земельну ділянку, на якій розташовані спірні будівлі (а.с.6).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридних та фізичних осіб-підприємців засновником СП «Іскар»ЛТД є фірма «СІО», а керівником та підписантом _ ОСОБА_1 (а.с. 104-106). Проте із заявою про здійснення державної реєстрації нерухомого майна ОСОБА_1 звернулася як фізична особа, а не як представник юридичної особи.

Відповідно до п.49 Порядком проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України №868 від 17.10.2013 року для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований обєкт нерухомого майна, крім технічного паспорта на обєкт нерухомого майна, заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта; документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, що при продовженні договору оренди після зміни засновників діяла в інтересах СП «Іскар» ЛТД як керівник, всі документи оформлені від імені юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Із матеріалів справи вбачається, що до суду ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду як фізична особа. Із наданих доказів, вбачається, що її особисті майнові чи немайнові інтереси не порушені, оскільки вона не є безпосереднім учасником спірних правовідносин у звязку із відсутністю правових підстав набуття нею права власності на нежитлові будівлі. Таким чином, немає підстав вважати, що її особисті права порушені.

Враховуючи наведене, суд 1-ї інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: