У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2003 року з ОСОБА_2 стягнуто на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 ј частину з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 7 жовтня 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття дитини, на підставі чого судом був виданий виконавчий лист.

Вказаний виконавчий лист нею не був пред'явлений до виконання, оскільки ОСОБА_2 погодився виплачувати їй на утримання дочки ј від усіх видів заробітку щомісячно в добровільному порядку.

Проте відповідач нерегулярно перераховує їй кошти та не всю суму. В подальшому їй стало відомо, що відповідач на протязі останніх десяти років працює на суднах іноземних судновласників 2 та 3 помічником капітана, відтак має мінливий дохід. На її думку, ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення суду та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, як народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 10 тис. грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів реальної зміни майнового стану відповідача та дійшов висновку про те, що за своїм майновим станом він не може сплачувати аліменти в тому розмірі, що зазначила позивач, оскільки він ніде не працює, у нього на утриманні знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей, дружина і двоє непрацездатних батьків.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2003 року з ОСОБА_2 стягнуто ј частину з усіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 7 жовтня 2003 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, до повноліття дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість змін раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру аліментів) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на час звернення позивача до суду з зазначеним позовом, постійної роботи немає. Крім того, з пояснень позивача та наданих нею документів убачається, що він може працювати за кордоном та отримує заробітну плату.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З огляду на викладене, суди належним чином не встановили фактичних обставин справи; не дали оцінку тому, що позивачка звернулася до суду із позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 184 СК України; не перевірили нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст.212-214, 316 ЦПК України суди на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернули тадійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їхскасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик