Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/726/16-ц
Провадження № 2/674/471/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Артемчук В.М., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до судді апеляційного суду Хмельницької області Шершуна Віктора Володимировича, Камянець-Подільського міськрайонного суду в особі начальника секретаріату ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до судді апеляційного суду Хмельницької області Шершуна В.В., Камянець-Подільського міськрайонного суду в особі начальника секретаріату ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, мотивуючи це тим, що в Камянець-Подільському міськрайонному суді начальник секретаріату ОСОБА_2 ,в канцелярії, відмовляє в прийнятті процесуальних документів від його родини, які мають довіреності на представництво його інтересів, а суддя апеляційного суду Хмельницької області Шершун В. В. безпідставно позбавив його конституційних та процесуальних прав щодо витребування доказів по справі та не розглядає його клопотання про забезпечення доказів і не надає ознайомитися з матеріалами справи,чим завдали моральної шкоди,яку оцінює в 1 гривню.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті провадження у справі у частині предявлених до судді апеляційного суду Хмельницької області Шершуна Віктора Володимировича вимог у звязку із тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Таким чином, на сьогодні чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Отже, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (ст. ст. 126, 129 Конституції України).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судам розяснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень ч. 1 ст. 2, пп. 1, 7, 9 ч. 1 ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ. Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів мають розглядатися відповідно до процесуального законодавства.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень ст. ст. 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Також у п.55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що предявляються їм у звязку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні закону, здійснені оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися, щонайбільше, поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у частині предявлених до судді апеляційного суду Хмельницької області Шершуна Віктора Володимировича вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1Г до Камянець-Подільського міськрайонного суду в особі начальника секретаріату ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає поверненню позивачеві виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Камянець-Подільського міськрайонного суду в особі начальника секретаріату ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди слід повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст. 109, 115, 121, п. 1 ч. 2, ч.3 ст. 122 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», суддя -

ухвалила:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді апеляційного суду Хмельницької області Шершуна Віктора Володимировича про стягнення моральної шкоди відмовити.

Позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Камянець-Подільського міськрайонного суду в особі начальника секретаріату ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди повернути позивачеві, розяснивши йому, що з вказаним позовом він має право звернутись до суду за місцезнаходженням відповідача.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В.М. Артемчук