Єдиний унікальний номер 725/356/16-ц
Номер провадження 2/725/76/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик М.І.

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 12 червня 1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Карапчівській сільській раді народних депутатів, актовий запис №14. Вказує, що від цього шлюбу у них є неповнолітній син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стверджує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим через різні погляди на сімейне життя. Вже тривалий час вони не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства.

Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам.

У зв'язку із тим, що їх з відповідачем шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_3», а також стягнути з відповідача на її користь 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду. Крім того, уточнивши позовні вимоги, просила визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_8 разом із нею.

В судовому засіданні ОСОБА_3. позов до ОСОБА_4 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина просила залишити без розгляду. В іншій частині позивачка та її представник ОСОБА_6 позов підтримали та підтвердили викладені в ньому обставини. Просили його задовольнити.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат Сторчак А.А. позовні вимоги визнали та не заперечували щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 12 червня 1994 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Карапчівською сільською радою народних депутатів, актовий запис №14 (а/с 8).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст.113 СК України).

З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачку слід надалі іменувати прізвищем «ОСОБА_3».

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Крім того, на думку суду, підлягає задоволенню і позовна вимога ОСОБА_3. про визначення місця проживання неповнолітнього сина разом із нею, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_8 (а/с 5).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»- кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України;

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків,особиста при прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи 1) неможливість збереження сім»ї та волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу, 2)загальний обов'язок батьків піклуватися про свою дитину та забезпечувати її достатній фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток, суд приходить до переконливого висновку, що доцільним є визначити місце проживання дитини з батьком, не порушуючи при цьому прав матері на спілкування з дитиною.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що позов ОСОБА_3. обґрунтований та підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останньою у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 113, 114 п.2 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 12 червня 1994 року Карапчівською сільською Радою народних депутатів , актовий запис №14 - розірвати.

Місце проживання неповнолітнього ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 визначити разом з матір»ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу позивачку ОСОБА_3 надалі іменувати прізвищем « ОСОБА_3».

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський