Справа № 463/2096/16-ц
Провадження № 2/463/1293/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Заверухи О.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Фабрика Вікон Люкс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку уточнила, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ПП «Фабрика Вікна Люкс» на її користь 2 276,40 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.10.2015р. уклала з відповідачем договір LM-0869 про виготовлення, демонтаж та встановлення металопластикових конструкцій, а саме балконних дверей в помешканні за адресою АДРЕСА_1. 19.11.2015р. майстрами відповідача були доставлені та встановленні вищевказані металопластикові двері, однак після їх встановлення одразу виявила ряд недоліків. Всі її вимоги про усунення таких дефектів відповідач ігнорував, і лише після звернення до суду, 16.06.2016р. майстри останнього усунули ці недоліки. Протягом всього цього часу не мала змоги користуватись вищевказаним приміщенням, що порушило її звичний ритм життя. Будучи особою похилого віку, інвалідом ІІ групи, та маючи ряд захворювань вимушена була додатково витрачатись на ліки. Загальна вартість придбаних медикаментів становить 2 176,40 грн., а для виготовлення документів, необхідних для звернення до правоохоронних органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Управління захисту прав споживачів, додатково витратила ще 100 грн. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, яку просить стягнути з відповідача в примусовому порядку становить 2 276,40 грн. В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди покликається на те, що протиправні дії відповідача призвели до погіршення стану її здоров'я. Враховуючи обсяг та характер завданих фізичних та душевних страждань оцінює розмір моральної шкоди до суми 10000 грн., які також просить стягнути в примусовому порядку.

В судовому засіданні позивач а також її представник згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. Позивач, окрім вищенаведеного, додатково зазначила, що на даний час немає претензій до якості послуг відповідача, який після звернення до суду в повному обсязі усунув всі недоліки. Однак враховуючи, що в процесі відновлення порушеного права зазнала майнових та немайнових втрат, позов просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 13.09.2016 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Попередньо, скерував до суду письмові заперечення проти позову. Після встановлення металопластикових конструкцій, позивач виклала лише одне зауваження про те, що на її думку при вертикальному відкриванні дверей вони сильно хитаються, а сама конструкція є нестійкою. Незважаючи на відсутність прямого обов'язку, відповідач безоплатно усунув всі недоліки, а позивач підтвердила відсутність будь-яких претензій. При цьому, останній було роз'яснено, що встановлені металопластикові конструкції відповідають всім необхідним нормам та стандартам і є безпечними при експлуатації. Дані заперечення представник відповідача усно підтримав в судовому засіданні 26.05.2016 року, надалі просив розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2015р. між сторонами укладено договір на виготовлення, демонтаж та встановлення металопластикових конструкцій (а.с.6-9).

Згідно акту здачі-прийому від 19.11.2015р. (а.с.41), при виконанні згаданого договору позивач висловила зауваження, що при відкриванні дверей вертикально для провітрювання конструкція не стійка.

Як вбачається із відповіді ТОВ «Гретч-Юнітас Україна» (а.с.46), встановлена позивачу металопластикова конструкція має сертифікат відповідності вимогам ДСТУ Б В.2.6-39:2008р. (а.с.48).

Згідно акту виконаних робіт по обслуговуванню виробів (а.с.64зв), станом на 14.06.2016р. недоліки встановленої металопластикової конструкції усунуті, що підтвердила позивач власноручним підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Збитками, в розумінні ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Незважаючи на це, позивач просить відшкодувати майнову шкоду, пов'язану з додатковими витратами на лікування.

Такі правовідносини породжують деліктне, а не договірне зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди врегульовано положеннями Глави 82 Розділу ІІІ Книги П'ятої ЦК України. Зокрема, за загальним правилом, визначеним ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за цією правовою нормою, необхідним є доведення таких факторів: по-перше, неправомірність поведінки особи, якою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої заподіяно шкоду, якщо її завдавач був уповноважений на такі дії; по-друге, наявність самої шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майнового або немайнового характеру. Шкода в такому випадку, є не лише обов'язковою умовою, але й мірою відповідальності, оскільки за загальним правилом, відображає грошову оцінку майнових та немайнових втрат потерпілого; по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і по-четверте, обов'язково повинна бути вина завдавача шкоди, яка може виражатись як у формі умислу, так і формі необережності.

Наявність всіх перелічених умов в їх сукупності є обов'язковим для ухвалення рішення про відшкодування шкоди, і в силу ст. 60 ЦПК України, обов'язок щодо їх доведення законом покладено на позивача. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Вказані вимоги закону зі сторони позивача залишились не виконаними.

Остання надала суду копії медичних документів (а.с.82, 83), які жодним чином не підтверджують причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача і діагностованим захворюванням. Згідно записів у виписці з медичної картки (а.с.82зв.), позивач давно хворіє панкреатитом, цукровим діабетом, гіпертонією.

Подані фіскальні чеки підтверджують лише факт придбання медичних препаратів, однак, як і в попередньому випадку, не встановлюють причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та необхідністю пройти курс лікування на суму придбаних медикаментів.

Таким чином, позивач не довела, що діями відповідача їй завдана матеріальна шкода на суму 2 276,40 грн. і відповідно, така вимога не підлягає задоволенню.

Аналогічно, суд не знаходить доведеною вимогу про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, як про це зазначив Пленум ВСУ в. п. 5 Постанови № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За логікою ВСУ, яка узгоджуються з приписами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, саме позивач повинен довести факт завдання моральної шкоди та її розмір, однак, як і в попередньому випадку, такі вимоги закону залишились не виконаними.

Ні в мотивах позову, ні в судовому засіданні позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив оцінюючи спричинену собі моральну шкоду.

Аналізуючи обставини справи в сукупності, суд приходить до висновку, що факт завдання моральної шкоди є недоведеним і відповідно, також відмовляє в задоволенні цієї вимоги.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3,10,11,40,42,60,61,84,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 11,15,16,22,23,1166,1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Фабрика Вікон Люкс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.