Справа №639/3833/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шиянової Л.О.

за участю секретаря Крбеян К.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором -

ВСТАНОВИВ:

У квітні .2015 року до Жовтневого районного суду міста Харкова звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 96 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Між нею , ОСОБА_3 ( позивач) , та відповідачем по справі, ОСОБА_4 , 03.12.2014 року було укладено договір-зобовязання № К-12.

Згідно п. 1.1. укладеного договору вона ( Сторона -1) взяла на себе зобовязання придбати право власності на нерухоме майно, а відповідач ( Сторона -2) зобовязується передати їй право власності на нерухоме майно, що йому належить на праві приватної власності, а саме ? домоволодіння по вул. Конотопській, 23 в місті Харкові.

Пунктом 2.1. цього ж договору сторони встановили, що правочин щодо відчуження права власності на вищезгаданий обєкт нерухомості, шляхом нотаріального посвідчення, має бути здійснений не пізніше встановленого строку, а саме - до 17 год. 00 хв. 29.12.2014 року у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 13 оф. 207 за узгоджену Стороною-2 суму 408000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 25500,00 доларів США.

Відповідно до п. 3.1.1. договору, відповідач зобовязується в тому числі підготувати та надати повний пакет правовстановлюючих документів, необхідних для укладення правочину з відчуження, технічну документацію, необхідні рішення державних, законодавчих та виконавчих органів; зняти з реєстрації всіх осіб, що знаходяться на реєстраційному обліку за даною адресою у строк до 29.12.2014 року; вивільнити обєкт нерухомості та передати позивачці ключі у строк до 29.12.2014 року.

Згідно п. 4.1. договору, з метою забезпечення виконання прийнятих на себе зобовязань, вона передала, а відповідач прийняв грошову гарантійну суму у розмірі 16000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 1000 доларів США. У відповідності до п. 4.3., у разі відмови від підписання договору щодо відчуження права власності вищезгаданого обєкту нерухомості, або неможливості укладення правочину з вини Сторони-2 (відповідача), а саме: неготовність правовстановлюючих документів, відмова співвласників вищезгаданого обєкту нерухомості, недотримання прав неповнолітніх дітей, відмова опікуна при здійсненні правочину (у разі якщо співвласником обєкту нерухомості виступає недієздатна особа), за станом здоровя, або відсутність відповідача, а також інших співвласників при укладенні правочину без поважних причин, відповідач повертає позивачеві гарантійну суму у подвійному розмірі, а саме 32000,00 гривень, що дорівнює еквіваленту 2000,00 доларів США.

27.12.2014 року між нею та відповідачем було укладено додаткову угоду № К-1 до договору-зобовязання № К-2 від 03.12.2014 року.

Відповідно до п. 2 цієї додаткової угоди, вони домовились, що угода щодо відчуження права власності на вищезгаданий обєкт нерухомості шляхом нотаріального посвідчення, має бути здійснена не пізніше 17 год. 00 хв. 30.01.2015 року у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 13 оф. 207 за узгоджену суму 408000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 25500 доларів США.

П. 3. Додаткової угоди передбачено, що відповідач зобовязується зняти з реєстрації усіх осіб, що знаходяться на реєстраційному обліку за даною адресою у строк до 30.01.2015 року, вивільнити обєкт нерухомості та передати ключі позивачці у строк до 30.01.2015 року.

Крім того, пунктом 4 даної додаткової угоди погоджено, що вона передає відповідачеві додаткову суму 32000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 2000,00 доларів США та по даній сумі сторони несуть відповідальність згідно п. 4 договору-зобовязання від 03.12.2014 року.

Таким чином, нею відповідачеві передана гарантійна сума у загальному розмірі 48000,00 гривень, що дорівнює 3000,00 доларів США.

30.01.2015 року, на виконання умов укладеного договору, вона зявилася до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 13 оф. 207, де мав бути посвідчений правочин передачі права власності на нерухоме майно. Проте, в порушення п. 2.1.,3.1.1. договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою, відповідач не прибув у призначений час для посвідчення правочину, поважних причин своєї відсутності не надали. Після цього вона зверталася до відповідача з вимогою від 01.04.2015 року про повернення сплачених нею відповідачу грошових коштів у подвійному розмірі, так як вважає, що правочин не був укладений з вині відповідача, але він вимогу не виконав, тому вона звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 00.00.2015 року відкрито провадження у справі, та справа призначена до розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримали у повному обсязі, надавши вищезазначені пояснення.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що дійсно між сторонами було укладено вищезгадану угоду, за якою позивач під час підписання передала йому 3000 доларів США завдатку. Сторони домовилися, що договір купівлі - продажу буде укладений в строк до 30.01.2015 року, проте про точний час сторони не домовлялися.

Поряд з цим відповідач пояснив, що разом зі свідком ОСОБА_6 випадково прибував до нотаріальної контори 30.01.2015 року близько 12 год.30 хв. з метою зустрічі з представниками агенції нерухомості Колот або ОСОБА_7, але заздалегідь ні з ким про це не домовлявся. Не знайшовши за вказаною адресою ріелторів, відповідач пішов не дочекавшись 17:00. Отже, відповідач не вважає свою відсутність у приміщенні нотаріальної контори о 17:00 30.01.2015 року порушенням своїх зобовязань, вважає, що ОСОБА_3 умисно створила вказану ситуацію, щоб оманом заволодіти грошами, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторони, їх представників, допитавши в судовому засідання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Таран, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини..

Між сторонами у справі, ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_4 (відповідач), 03.12.2014 року укладено договір-зобовязання № К-12 ( а.с.5-6).

Згідно п. 1.1. укладеного договору, позивачка взяла на себе зобовязання придбати право власності на нерухоме майно, а відповідач (Сторона-2) зобовязується надати ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, що йому належить на праві приватної власності, а саме ? домоволодіння по вул. Конотопській, 23 в місті Харкові.

Пунктом 2.1. цього ж договору сторони встановили, що правочин щодо відчуження права власності на вищезгаданий обєкт нерухомості, шляхом нотаріального посвідчення, має бути здійснений не пізніше 17 год. 00 хв. 29.12.2014 року у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 13 оф. 207 за узгоджену Стороною-2 суму 408000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 25500,00 доларів США.

Відповідно до п. 3.1.1. договору, відповідач зобовязується в тому числі підготувати та надати повний пакет правовстановлюючих документів, необхідних для укладення правочину з відчуження, технічну документацію, необхідні рішення державних, законодавчих та виконавчих органів; зняти з реєстрації всіх осіб, що знаходяться на реєстраційному обліку за даною адресою у строк до 29.12.2014 року; вивільнити обєкт нерухомості та передати позивачці ключі у строк до 29.12.2014 року.

Згідно п. 4.1. договору, з метою забезпечення виконання прийнятих на себе зобовязань, позивачка ОСОБА_3 передала, а відповідач прийняв грошову гарантійну суму у розмірі 16000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 1000 доларів США. У відповідності до п. 4.3., у разі відмови від підписання договору щодо відчуження права власності вищезгаданого обєкту нерухомості, або неможливості укладення правочину з вини Сторони-2 (відповідача), а саме: неготовність правовстановлюючих документів, відмова співвласників вищезгаданого обєкту нерухомості, недотримання прав неповнолітніх дітей, відмова опікуна при здійсненні правочину (у разі якщо співвласником обєкту нерухомості виступає недієздатна особа), за станом здоровя, або відсутність відповідача, а також інших співвласників при укладенні правочину без поважних причин, відповідач повертає позивачеві гарантійну суму у подвійному розмірі, а саме 32000,00 гривень, що дорівнює еквіваленту 2000,00 доларів США.

27.12.2014 року сторонами укладено додаткову угоду № К-1 до договору-зобовязання № К-12 від 03.12.2014 року ( а.с.7).

Відповідно до п. 2 цієї додаткової угоди, сторони домовились, що угода щодо відчуження права власності на вищезгаданий обєкт нерухомості шляхом нотаріального посвідчення, має бути здійснена не пізніше встановлено строку, а саме : 17 год. 00 хв. 30.01.2015 року у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 13 оф. 207 за узгоджену суму 408000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 25500 доларів США.

П. 3. Додаткової угоди передбачено, що відповідач зобовязується зняти з реєстрації усіх осіб, що знаходяться на реєстраційному обліку за даною адресою у строк до 30.01.2015 року, вивільнити обєкт нерухомості та передати ключі позивачці у строк до 30.01.2015 року.

Крім того, пунктом 4 даної додаткової угоди сторони погодили, що позивач, передає відповідачеві додаткову суму 32000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 2000,00 доларів США та по даній сумі сторони несуть відповідальність згідно п. 4 договору-зобовязання від 03.12.2014 року.

Таким чином, відповідачеві передана гарантійна сума у загальному розмірі 48000,00 гривень, що дорівнює 3000,00 доларів США.

Зазначені обставини встановлені під час допиту свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також не заперечуються відповідачем.

30.01.2015 року, на виконання умов укладеного договору, позивачка зявилася до приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_5 за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 13 оф. 207, де мав бути посвідчений правочин передачі права власності на нерухоме майно.

Зазначена обставина підтверджена показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, а також в матеріалах справи наявне свідоцтво видане приватним нотаріусом ОСОБА_5, що посвідчив факт знаходження ОСОБА_3.Г. у приміщенні нотаріальної контори о 17:00 30.01.2015 року (а.с.8).

Проте, в порушення п. 2.1.,3.1.1. договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою, відповідач не прибув у призначений час для посвідчення правочину, поважних причин своєї відсутності не надали.

Факт відсутності відповідача у нотаріальній конторі о 17:00 30.01.2015 року підтверджено показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також не заперечується відповідачем, оскільки він пояснив, що випадково був у приміщенні офісу приблизно 12 год.30 хв., але там нікого не було, чикати до 17.00 годині вин не міг, так як йому потрібно було на роботу, крім того, він вважав, що ніякої угоди в цей час не повинно було укладатися, оскільки мова йшла про перенесення укладення угоди, на що він не був згоден.

Пояснення відповідача ОСОБА_4 щодо необізнаності про день та час у який мав бути укладений правочин не заслуговують на увагу, оскільки згідно п. 2. вищезгаданої додаткової угоди сторони передбачили час та місце його укладення, часу якого він сам не дочекався з незрозумілих підстав, про що особисто підтвердив у судовому засіданні.

Водночас застережень щодо додаткового узгодження сторонами часу та місця укладення правочину договором не передбачено.

У судовому засіданні також достовірно встановлено, що згідно договору зобовязання від 03.12.2014 року та додаткової угоди до нього, ОСОБА_3 передала, а відповідач прийняв грошову суму у загальному розмірі 48000,00 гривень, що дорівнює еквівалент 3000 доларів США. У відповідності до п. 4.3., у разі відмови від підписання договору щодо відчуження права власності вищезгаданого обєкту нерухомості, або неможливості укладення правочину з вини Сторони-2 (відповідача), а саме: неготовність правовстановлюючих документів, відмова співвласників вищезгаданого обєкту нерухомості, недотримання прав неповнолітніх дітей, відмова опікуна при здійсненні правочину (у разі якщо співвласником обєкту нерухомості виступає недієздатна особа), за станом здоровя, або відсутність відповідача, а також інших співвласників при укладенні правочину без поважних причин, відповідач повертає позивачеві гарантійну суму у подвійному розмірі,. Однак зобовязання взяті на себе відповідач не виконав, не прибув у встановлений час та місце для укладення правочину, взяту суму завдатку не повернув.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами у справі договір-зобовязання є попереднім договором.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного-законодавства.

Завдаток відповідно до ст. 546 ЦК визнається одним з видів забезпечення виконання зобов?язань.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Правові наслідки порушення або припинення зобовязань забезпечених завдатком, передбачені ст. 571 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Згідно із ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що укладення основного правочину не відбулося саме з причини відсутності відповідача, поважних причин такої поведінки ним не доведено.

Водночас позивач прибувши вчасно до заздалегідь узгодженого сторонами місця не допустила порушення своїх договірних зобовязань та виконала їх належним чином.

На підставі того, що саме діями відповідача були порушені права позивача, суд дійшов висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту шляхом повернення подвійної суми завдатку.

Відповідно п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 « Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом ( частина друга статті 192 ЦК України, частина третя статті 533 ЦК України ; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року). При задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню , цифрами і словами у грошовій одиниці України- гривні, і у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тому суд вбачає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача подвійної суми завдатку.

Також, з відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 960,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,5,10,11,57,60,88,208,209,212-215,218 ЦПК України; ст.ст.22,526,530,546, 570, 571, 610,635 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: 61016 м. Харків, вул. Урожайна, буд. 56, на користь ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість за договором у розмірі 96 000 ( девяносто шість тисяч ) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 960 (девятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Харкова апеляційної скарги, поданої протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.О. Шиянова