Номер провадження: 22-ц/785/3668/16
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2016р. по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ОСОБА_2, третя особа - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи № 2» про стягнення надміру виплаченої пенсії,-

встановила:

23 січня 2015р. Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області звернулося з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 надміру виплачену пенсію в сумі 70079грн.16коп., посилаючись на те, що відповідачка отримує пенсію по інвалідності 2 групи на підставі витягу із акту огляду МСЕК, однак, як стало відомо управлінню з відповіді МСЕК, відповідач ОСОБА_2 не проходила обстеження у МСЕК та відповідна довідка їй не видавалась.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не визнав та стверджував, що ОСОБА_2 є хворою людиною, має 2 групу інвалідності, проходила всі необхідні медичні освідчення, та провини ОСОБА_2 у переплаті їй пенсії по інвалідності немає, оскільки вона подавала до УПФУ всі необхідні документи, які були перевірені та прийняті працівниками Управління.

Представник третьої особи - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи № 2» просив позов задовольнити та розглядати справу у їх відсутності.

Рішенням суду від 23 лютого 2016р. позов Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області надміру виплачену пенсію в розмірі 70079гн.16коп. (а.с.86-89).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити рішення про відмову у задоволені позову, пославшись на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права (а.с.91-93).

Справу розглянуто у відсутності сторін, які були належним чином сповіщені про слухання справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями на а.с.129, 131, при цьому представник Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області просив розглянути справу у відсутності представника (а.с.132-133), а відповідачка, яка була неодноразово сповіщена про слухання справи, не сповістила суд про причини неявки в судове засідання апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що з 18 серпня 2004р. ОСОБА_2 (Арама), 05 червня 1971року народження, було призначено пенсію по інвалідності II групи від загальних причин захворювання згідно ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на підставі: витягу із акту огляду у МСЕК серії 2-18 ОБ № 092691, виданого безстроково 18 серпня 2004р. і заяви про призначення пенсії від 27 жовтня 2004р., зареєстрованої за № 6/661.

На виконання наказу головного Управління ПФУ в Одеській області 27 листопада 2013р. «Про проведення інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків» та наказу управління № 292 від 28 листопада 2013р. «Про проведення інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків» від 28 лютого 2014р. за вих. № 1865/05, спеціалістом управління було зроблено запит до Одеської обласної медико-соціальної комісії № 2 з метою підтвердження встановлення ОСОБА_2 (Арама) II групи інвалідності загального захворювання.

Згідно відповіді Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 від 19 березня 2014р. за № 624, ОСОБА_2 (Арама) не проходила освідчення в обласній МСЕК № 2 і довідка МСЕК серії 2-18 ОБ № 092691 від 18 серпня 2004р. їй не видавалась.

Тому суд першої інстанції, враховуючи вищевказану відповідь, згідно якої не було підтверджено встановлення ОСОБА_2 2 групи інвалідності, дійшов до висновку, що ОСОБА_2 не мала права на отримання пенсії по інвалідності, та за період з 18 серпня 2004р. по 31 січня 2014р. виникла переплата пенсії на загальну суму 70079грн.16коп., з 23 березня 2014р. ОСОБА_2 було припинено виплату пенсії.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про пенсійне забезпечення» причини і групи інвалідності, а також час настання інвалідності встановлюються органами медико-соціальної експертизи, що діють на підставі Положення про них, затверджуваного Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 31 цього Закону причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст. 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Підставою для призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_2 була її заява про призначення пенсії та акт органу медико-соціальної експертизи про причину, групу, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність заявника.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок зловживань з її боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд вказав, що умовою стягнення надміру виплаченої пенсії є зловживання з боку пенсіонера та прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2, завідомо знаючи про недостовірність довідки, подала її до управління ПФУ для отримання пенсії по інвалідності, що явно свідчить про зловживання з її боку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014р. у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Згідно із з п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України № 384/11 від 06 квітня 2011р. (далі Положення). Пенсійний фонд України забезпечує ефективне використання коштів, що перебувають у його управлінні. Реалізація нормативних приписів і пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету Пенсійного фонду України. Бюджет Пенсійного фонду України затверджується щорічно окремою Постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно із ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 1, 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_2 не надала суду першої та апеляційної інстанції жодного належного допустимого доказу на заперечення проти позову, не довела перед судом наданих позивачем доказів їх переконливості та ніяким чином не доказала достовірність довідки наданої нею до управління ПФУ для отримання пенсії по інвалідності, не спростувала ні яким чином відповідь Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 від 19 березня 2014р. за № 624 відносно того, що вона не проходила освідчення в обласній МСЕК № 2 і довідка МСЕК серії 2-18 ОБ № 092691 від 18 серпня 2004р. їй не видавалась.

Правових підстав змінити висновок суду першої інстанції немає, обставини, на які посилається відповідачка, судом враховані, порядок дослідження доказів дотриманий і доводів, які б спростували правильність висновків суду в частині стягнення з ОСОБА_2 надміру виплаченої пенсії не має.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2016р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра