Справа № 163/2117/16-ц
Провадження № 2/163/334/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, який мотивував тим, що 14.12.2014 року померла ОСОБА_2, яка за життя склала заповіт, яким заповіла йому житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку під ними, що знаходяться за адресою: с.Машів, вул.Центральна, 44 (номер будинку в подальшому був змінений на 44А), Любомльського району Волинської області. Окрім нього, інших спадкоємців та пережилого подружжя після смерті ОСОБА_3 немає. Позивач, як спадкоємець за заповітом, вступив в управління спадковим майном з дня смерті ОСОБА_3, здійснив її поховання та на даний час доглядає за вищевказаним будинком і обробляє земельну ділянку. З метою оформлення спадкових прав, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у вчиненні даної нотаріальної дії йому було відмовлено через відсутність державної реєстрації за спадкодавцем нерухомого спадкового майна. З викладених підстав позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, які знаходяться в с.Машів по вул.Дружби, 44а, Любомльського району Волинської області.

Сторони в судове засідання не зявились, однак позивач у позовній заяві одночасно просив справу розглядати у його відсутності, а від Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області надійшло повідомлення від 30.08.2016 року за №283/02-6, у якому сільський голова вказав, що заперечень щодо позову ОСОБА_1 сільська рада не має, позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника ради.

За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №162706, виданого виконавчим комітетом Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області 23.12.2014 року, встановлено, що ОСОБА_2 померла 23.12.2014 року в селі Машів Любомльського району Волинської області (а.с.3).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно копії заповіту, посвідченого Машівською сільською радою Любомльського району Волинської області 18.11.2013 року, ОСОБА_2, на випадок своєї смерті, приналежне їй майно, а саме, житловий будинок з надвірними спорудами, які знаходяться по вул.Дружби, 44, в с.Машів Любомльського району Волинської області, та земельну ділянку під ними, заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.4).

Витягом з погосподарської книги №1 на 2011-2015 роки Машівської сільської ради Любомльського району, виданим цією ж сільською радою 26.05.2016 року за вих.№160/02-6, стверджено, що за номером обєкта погосподарського обліку №0007-1 стр.13-14 будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Машів Любомльського району Волинської області по вул.Дружби, 44а, належав ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач на день смерті ОСОБА_2 проживав окремо від останньої та, у звязку з пропуском встановленого ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, спадщину приймав на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 09.03.2016 року про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, що відповідає положенням ст.1272 ЦК України (а.с.32).

Як вбачається з довідки Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 26.05.2016 за №158/02-6 та витягу із архівної копії, надісланої архівним відділом Любомльської райдержадміністрації, рішення Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області з додатками від 29.12.1997 р. №12/3.3, який виданий даною сільською радою 11.02.2016 року за вих.№37/02-6, після смерті ОСОБА_2 залишилось наступне спадкове майно: земельна ділянка загальною площею 0,21 га, з яких: 0,21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: с.Машів, вул.Дружби, 44а, Любомльського району Волинської області, при цьому, правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно не виготовлено (а.с.5, 8).

Вищевказаною довідкою Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 26.05.2016 за №158/02-6 також стверджено, що: пережилого подружжя після смерті ОСОБА_2 немає; укладений останньою заповіт від 18.11.2013 року не змінено та не скасовано; спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_1, який здійснив її поховання, на даний час доглядає за будинком та обробляє земельну ділянку; спадкоємців за законом, передбачених ст.1241 ЦК України, у ОСОБА_2 немає (а.с.8).

Належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи №36/2016 до майна померлої 14.12.2014 року ОСОБА_2 свідчить про те, що, окрім позивача, інших спадкоємців, в тому числі, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після її смерті, немає (а.с.28-38).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.

Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4 від 17.05.2016 року за №204/02-14 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що знаходиться по вул.Дружби, будинок 44А, та земельну ділянку в селі Машів Любомльського району Волинської області (а.с.7).

Приналежність спадкодавцю ОСОБА_2 вказаного нерухомого майна, зокрема, житлового будинку підтверджується вищенаведеними доказами, а саме, витягом з погосподарської книги №1 на 2011-2015 роки Машівської сільської ради Любомльського району, виданим 26.05.2016 року за вих.№160/02-6, та довідкою Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 26.05.2016 за №158/02-6 (а.с.8, 9).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25.08.2016 року за №66565196, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Машів, вул.Дружби, 44А, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.25).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, сарая, вбиральні, огорожі, хвіртки та колодязя питного, які знаходяться в с.Машів по вул.Дружби, 44А, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем ОСОБА_1 (а.с.10-14).

Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Дружби, 44А, в с.Машів Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.15, 61, ч.4 ст.174, ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1223, 1233, 1268, 1272, 1297 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2, яка померла 14 грудня 2014 року, на нерухоме майно, яке знаходиться по вул.Дружби, 44А, в селі Машів Любомльського району Волинської області, і відповідно до технічного паспорта, виданого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 22.06.2016 року, складається з: житлового будинку А-1, сарая Б-1, вбиральні - Г, огорожі 1, хвіртки - 2, колодязя питного - В.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук