Ухвала

іменем україни

07 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Камʼянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від

12 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3. звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він з 1995 року по

07 листопада 2012 року проходив військову службу в Збройних Силах України на різних посадах. Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від

03 листопада 2012 № 834 був звільнений з військової служби за станом здоров'я. 15 листопада 2012 року під час огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії йому була встановлена ІІІ група інвалідності, а в подальшому встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов'язана з захистом Батьківщини. Вказував, що від професійних захворювань, отриманих в результаті проходження військової служби, в позивача розвинулись хвороби та стан здоров'я погіршився. Через поганий стан здоров'я позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Значна частина пенсії, яку отримує ОСОБА_3 як інвалід ІІ групи, витрачається на придбання ліків на оздоровлення, постійні медичні огляди та санаторне лікування. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив стягнути з Міністерства оборони України моральну шкоду в розмірі 500 000 грн, яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби.

Ухвалою Камʼянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 повернуто позивачу. Розʼяснено ОСОБА_3 його право звернутися із вказаним позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13 квітня

2016 року ухвалу Камʼянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Камʼянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 квітня 2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що справа не підсудна цьому суду та повинна розглядатись в порядку КАС України.

Проте погодитися з таким висновком судів попередніх інстанцій не можна, оскільки він зроблений із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення не відповідають із наступних підстав.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. ст. 23, 1167 ЦК України).

Судомвстановлено, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, яка є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, а тому суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про не підсудність даної справи, оскільки у позивача виникло право вимагати відшкодування моральної шкоди у порядку цивільного судочинства.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що ухвали суддів першої та апеляційної інстанцій постановлені з порушенням норм процесуального права підлягають скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Камʼянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 13 квітня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова