19.05.2016 Справа № 2/489/1303/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2016 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ТОВ «Авто Просто» про стягнення коштів. Вказував на те, що між сторонами 12.12.2013 р. був укладений Договір, відповідно до якого відповідач надавав позивачу послуги, спрямовані на придбання легкового автомобіля «ZAZ VIDA», вартістю 88 800,00 грн. На виконання умов вказаного Договору сплачено на рахунок відповідача 3 196,8 грн. винагороди та 19 049,38 грн. щомісячних платежів. Сплативши зазначену частину вартості автомобіля позивач не набув права на його отримання, між тим вартість автомобіля зросла майже у 4 рази. В звязку з цим ОСОБА_1 звернувся з заявою про розірвання договору та повернення коштів, однак до теперішнього часу відповідачем кошти повернуті не були.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь сплачені за Договором № 708339 від 12.12.2013 р. кошти в сумі 22 246 грн. 19 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1 000 грн. 00 коп. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Посилаючись на нечесну підприємницьку діяльність з боку відповідача та нікчемність договору, не заявляючи вимоги щодо визнання договору недійсним або нікчемним, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, яким вважали свою діяльність та , відповідно, договір таким, що вчинений у відповідності до вимог діючого законодавства, а також заява про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.

12.12.2013 р. між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» був укладений Договір № 708339, предметом якого є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

Відповідно до Розділу ІІ Договору учасник уповноважує ТОВ «Авто Просто» на організацію та адміністрування системи ОСОБА_3. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості Автомобілів, яку можливо придбати за рахунок Фонду групи. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобовязання щодо сплати винагороди адміністратора, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому Розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобовязання за Договором.

Згідно з Додатком № 1 до зазначеного Договору ОСОБА_1 отримав право на придбання автомобіля марки "ZAZ", модель "VIDA", вартістю 88 800 грн. 00 коп.

Статтею 2 Договору передбачено зобовязання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми "АвтоТак", здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику.

Відповідно до ст. 4 Договору учасник зобовязується виконувати зобовязання, передбачені Договором, у порядку та строки, визначені цим Договором; у ст. 7 визначено, що Договір діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобовязань, передбачених Договором.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір сторонами був підписаний, з його умовами позивач був ознайомлений та протягом тривалого часу його виконував.

На виконання умов Договору, укладеного між сторонами, ОСОБА_1 на час виникнення спору було сплачено 22 246 грн. 18 коп. А саме: 3 196 грн. 80 коп. - винагорода за послуги, повязані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи, 19 049 грн. 38 коп. - щомісячні внески, які згідно положень договору складалися з періодичного платежу та щомісячної винагороди відповідачу.

ОСОБА_4, сплативши значну частину вартості автомобіля позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення коштів, оскільки автомобіль ним отримано не було та його вартість зросла. Однак сплачені кошти ОСОБА_1 повернуті не були з посиланням на умови Договору (статті 12 Договору № 708339).

В подальшому 18.12.2015 р. позивачем було направлено до відповідача ОСОБА_5 щодо розірвання Договору.

ОСОБА_4, згідно Листа ТОВ «Авто Просто» від 19.01.2016 р. вбачається, що товариство розірвало Договір з позивачем ще раніше, у звязку з невиконанням останнім умов Договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачем порушено його права, оскільки грошові кошти, які мали бути сплачені йому у звязку із розірванням договору до теперішнього не повернуті.

Відповідно до ст. 13.1 Договору сторони домовляються, що наслідки невиконання зобовязань за Договором регулюються умовами Договору, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами законодавства.

Згідно ст. 13.4 Договору якщо учасник, який не отримав автомобіль, не сплатить 3 (три) або більше послідовних або вибіркових періодичних платежів разом із щомісячною винагородою, ОСОБА_4 має право розірвати Договір в односторонньому порядку. Повернення сплачених періодичних внесків, після вирахування Відступного, таким учасникам відбувається в строки та в розмірі, який розраховується відповідно до положень п. 12.1.1, 12.1.2 статті 12 Розділу ІІ Договору.

У відповідності до п. 12.1.1, 12.1.2 ст. 12 Розділу ІІ Договору сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення.

Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання ОСОБА_4 заяви про дострокове розірвання Договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні були перераховані грошові кошти.

Відповідно до ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним.

Згідно ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. У разі розірвання договору зобов'язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 надіслав відповідачу ТОВ «Авто Просто» заяву про розірвання Договору № 708339 із зазначенням власних Банківських реквізитів 18.12.2015 р.

Між тим, із заперечень ТОВ «Авто Просто» вбачається, що вищезазначений Договір було розірвано ними ще раніше - 31.03.2015 р., через невиконання позивачем умов ст. 4 Розділу І Договору та ст. 2 Розділу ІІ Договору (несвоєчасна виплата щомісячних внесків).

Відтак, відповідач не заперечує проти повернення Позивачу сплачених ним за Договором коштів, проте посилається на п. 12.1 ст. 12 Договору, укладеного сторонами, відповідно до якого кінцевий строк виконання зобовязань щодо повернення коштів ще не настав (оскільки складає 2 роки з моменту розірвання Договору) і спливає 31.03.2017 р.

Крім того, відповідно до п.12.1.1 Договору № 708339 сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 Періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни автомобіля дійсної на дату повернення.

За таких обставин заздалегідь розрахувати суму, яка підлягає поверненню в разі розірвання договору, неможливо.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що сторонами у Договорі № 708339 було детально передбачено порядок розірвання договору та його наслідки (зокрема порядок повернення сплачених коштів), умови договору позивачу були знайомі та ним не оскаржувались, судом встановлено, що на теперішній час строк виконання ТОВ «Авто Просто» зобовязань щодо повернення коштів не настав.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 передчасні та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212 - 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: