АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року,

у с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року позов задоволено: витребувано в ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1; стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в сумі 7165,60 грн.; скасовано арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач є добросовісним і законним набувачем спірної квартири, яка не може бути у неї витребувана на підставі ч. 2 ст. 388 ЦК України. Зазначає, що судом не витребувано матеріали справи № 755/31694/14-ц про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, які б змогли довести, що спірна квартира була реалізована у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Також судом не залучено до слухання справи представників ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 та третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

_____________________________________________________

Справа № 755/8741/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/13642/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Представники ОСОБА_2 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 апеляційну скаргу просили відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення, виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 27 березня 1996 року на товарній біржі «Українська біржа Десятинна» (а. с. 9).

1 квітня 1996 року право власності позивача на квартиру було зареєстровано у Київському міському БТІ за реєстровим № 4995 в реєстровій книзі д. 235-205 (а. с. 10).

20 серпня 2012 року третя особа ОСОБА_4 придбала на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, яка належала позивачу (а. с. 11, 12).

За результатом прилюдних торгів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердевою Н.О. 29 жовтня 2012 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво про придбання квартири, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій № 1357 та зареєстрованого в державному реєстрі прав на нерухоме майно № 264262 від 28 січня 2013 року (а. с. 13).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року визнано недійсними за результатами проведених прилюдних торгів протокол № 2-К-182-ДН-а від 20 серпня 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» Машкіним Є.О. та акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна №160/7 від 5 вересня 2012 року, затверджений начальником ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Вольфом О.Л. Визнано недійсним свідоцтво, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О. про придбання ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, з прилюдних торгів від 29 жовтня 2012 року, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 1357 та зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за № 264262 від 28 січня 2013 року (а. с. 14-19).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року рішення Дніпровського районного суду залишено без змін (а. с. 20-24).

16 березня 2016 року ОСОБА_4 передала у власність третій особі ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, за договором іпотеки (а. с. 25, зворот, а. с. 30).

28 березня 2016 року відповідач ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу (а. с. 30-31).

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що квартира АДРЕСА_1, вибула з власності позивача ОСОБА_2 не за його волевиявленням, а іншим шляхом, що було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, при цьому третя особа ОСОБА_4 після ухвалення рішення відчужила квартиру на користь третьої особи ОСОБА_5, яка в свою чергу відчужила на користь відповідача ОСОБА_3, тому позивач має законне право витребувати у ОСОБА_3, яка володіє даним майном на теперішній час, і передати йому спірну квартиру.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За статтею 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача (набувача, який не знав і не міг знати про придбання ним за відплатним договором майна в особи, яка не мала права його відчужувати) обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Так, постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 27 лютого 2010 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-912/1, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 10 лютого 2010 року, по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_16 заборгованості по аліментах, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 154350,01 грн.

15 червня 2010 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника АА № 027306, яким описано квартиру АДРЕСА_1.

У подальшому 5 вересня 2012 року начальником ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві складено та затверджено акт № 160/7 про реалізацію арештованого майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, рішення суду про стягнення заборгованості по аліментах є чинним, коштами за реалізації спірної квартири було погашено заборгованість по аліментах.

З викладеного вище вбачається, що спірну квартиру третя особа ОСОБА_4 придбала в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, яке набрало законної сили, визнано недійсними за результатами проведених прилюдних торгів протокол № 2-К-182-ДН-а від 20 серпня 2012 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2, затверджений заступником директора ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» Машкіним Є.О. та акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна №160/7 від 5 вересня 2012 року, затверджений начальником ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Вольфом О.Л.

Частина 2 ст. 388 ЦК України містить заборону витребування майна у добросовісного набувача, якщо це майно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень, тобто з дотриманням вимог закону при виконанні судових рішень.

Наведене свідчить про те, що продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісного набувача, у якого майно не може бути витребуване власником за будь-яких умов у силу ч. 2 ст. 388 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 3 жовтня 2011 року у справі № 3-98гс11, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступлення від такої правової позиції апеляційний суд не вбачає.

Крім того, п. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 роз'яснено, що у разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Отже, ч. 2 ст. 388 ЦК України не дозволяє власнику витребувати шляхом віндикації майно, яке реалізовано в порядку, встановленому для виконання судового рішення, проте не є перешкодою для повернення сторін договору - організатора прилюдних торгів та їх переможця - у первісний стан шляхом реституції за позовом власника за наявності передбачених законом підстав для визнання цього договору недійсним.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння слід відмовити.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова