Провадження № 22-ц/780/3159/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 38 01.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 позивач ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 03.02.2005 року визнано померлим його батька - ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом на 1/5 АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 1965 року.

ОСОБА_3, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 Однак, спадщину в установлений ст. 1270 Цивільного Кодексу України строк він не прийняв, оскільки про смерть батька дізнався лише в квітні 2015 року. Так сталося тому, що з 1988 року позивач проживає в Російській Федерації в м. Коломна. Його батько ОСОБА_5 у спадковому будинку не проживав з 1966 року, хоч був зареєстрований до 1972 року. У 1966 році він вибув до м. Яворів Львівської області, де одружився з ОСОБА_6. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3

26.11.1974 року батько розірвав шлюб з матір'ю і вибув на Колиму.

У 1987 році батько приїздив до позивача, з ним він спілкувався до 1989 року шляхом листування, після того зв'язок між ними припинився. Однак, позивач займався його пошуками, звертався до телепередачі «Жди меня».

До 2004 року позивач спілкувався з його тіткою ОСОБА_7, що підтверджується її листом від 2004 року. Тим часом, за позовом ОСОБА_7 рішенням Києво-Святошинського районного суду від 17.02.2003 року ОСОБА_8 оголошено безвісти відсутнім.

У справі за її позовом рішенням Києво-Святошинського районного суду від 03.02.2005 року ОСОБА_5 визнано померлим.

Про свої дії ОСОБА_7 позивача не повідомила. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду від 02.11.2006 року за її позовом визнано місцем відкриття спадщини нерухомого майна, що належало визнаному померлим ОСОБА_5. - м. Боярка та визнано за ОСОБА_7 у порядку спадкування право власності на 1/5 АДРЕСА_1.

Дізнавшись про смерть ОСОБА_5 23.06.2015 року, представник позивача ОСОБА_10 звернулась до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори від імені ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після його смерті.

Однак, постановою нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори від 23.06.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Тому позивач у своєму позові просив суд надати йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено, визначено йому додатковий строк - 2 місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційною скаргою звернувся відповідач - ОСОБА_2, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тій обставині, що позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також відсутності поважних причин для пропуску строку звернення із такою заявою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку про є причини, які пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини, адже позивачу не було відомо про смерть батька з причин відсутності із ним прямого зв'язку, не було відомо про рішення суду, за яким встановлено місце відкриття спадщини, а також у зв'язку із проживанням позивача в іншій країні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому слід ураховувати, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій із прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою ОСОБА_7 рішенням Києво-Святошинського районного суду від 03.02.2005 року ОСОБА_5 визнано померлим.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду від 02.11.2006 року за позовом ОСОБА_7 визнано місцем відкриття спадщини нерухомого майна, що належало визнаному померлим ОСОБА_5 - м. Боярка та визнано за ОСОБА_7 у порядку спадкування право власності на 1/5 АДРЕСА_1.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_7 було достеменно відомо про існування у ОСОБА_5 спадкоємця - сина ОСОБА_3, будучи ініціатором розгляду вищевказаних справ, не вказала останнього стороною у позові, ОСОБА_3 не приймав участі у розгляді справ, копії судових рішень йому не направлялись.

Дізнавшись у 2015 році про існування рішення суду, яким його батька визнано померлим, через свого представника ОСОБА_10 позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори від 23.06.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності волевиявлення позивача на прийняття спадщини, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах доказами, зокрема довіреністю серії АА 6869830, якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_11 на представництво у будь-яких державних органах (а.с. 8), а також постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 23.06.2015 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 9)

За таких обставин, враховуючи, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущений позивачем для звернення до нотаріальної контори з поважних причин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідачами не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності поважних причин у ОСОБА_3 для пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 -315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Приходько К.П.