Справа № 306/239/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 18 лютого 2016 р. за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Стройненської сільської ради Свалявського району, третя особа - Свалявське районне управління юстиції, про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 і ОСОБА_4 звернулися у суд із позовом до Стройненської сільської ради Свалявського району в лютому 2016 р.

Просили визнати за ними право власності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1, у порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла у 2015 р.

На обґрунтування зазначали, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їхньої матері - ОСОБА_5, відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, в якому вони зареєстровані та проживають. Оформити право власності на будинок неможливо через відсутність правовстановлюючих документів.

Рішенням Свалявського районного суду від 18.02.16 р. позов задоволено (а.с.33).

ОСОБА_6 у порядку ст. 292 ЦПК України як особа, що не брала участі в справі, подав апеляційну скаргу на це рішення і просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що житловий будинок АДРЕСА_1 він отримав на підставі заповіту батька - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Батько ж отримав це мано на підставі заповіту ОСОБА_8. Позивачі приймали спадщину після смерті матері (ОСОБА_5), яка була зареєстрована в цьому житловому будинку, але не мала права на обов'язкову частку на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_7

У письмовому запереченні позивачі не визнали скаргу як безпідставну та просять залишити рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачі не могли належним чином реалізувати своє право на прийняття спадщини в межах установлених законом строків, фактично та відкрито користуються спадковим майном, однак позбавлені можливості оформити спадщину за померлими батьками через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, а інших спадкоємців немає.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Установлено, що ОСОБА_9 (батько позивачів) помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_5 (мати позивачів) - ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4, 5).

Позивачі як син і донька є спадкоємцями першої черги за законом (а.с.7-10, 23) і на момент смерті матері (ОСОБА_5) були зареєстровані та проживали у дворогосподарстві АДРЕСА_1, що підтверджується паспортами громадянина України та довідкою виконкому Стройненської сільської ради від 22.01.16 р. (а.с.9-10, 25). Відповідно до погосподарського обліку головою сім'ї у АДРЕСА_1, була ОСОБА_5 (а.с.29).

Згідно з доданими до апеляційної скарги документами ОСОБА_2 із 25.07.96 р. прописаний по АДРЕСА_2 (а.с.40), а його батьками були ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.41, 46, 47). За заповітом від 06.04.1988 р. ОСОБА_8 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті й на що вона по закону матиме право, заповіла своєму зятеві - ОСОБА_7, який 25.09.2001 р. на аналогічних умовах заповів усе своє майно синові - ОСОБА_2 (а.с.44, 45).

За довідками Стройненської сільської ради (а.с.49-50) на момент смерті ОСОБА_7 разом із ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_3 (онук) і ОСОБА_4 (онука), а на момент смерті ОСОБА_10 разом із нею проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_3 (онук) і ОСОБА_4 (онука). Адреса дворогосодарства с. Стройне Свалявського району під час зміни нумерації будинків у 1991 р. була змінена на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.48). Рішенням виконкому Стройненської сільської ради № 18 від 29.05.1982 р. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 надавався дозвіл на добудову до житлового будинку АДРЕСА_1 літньої кухні, кладової і ванни (а.с.52).

Тобто, вказані документи дають підстави для висновку, що будинок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 є одним і тим же будинком та об'єктом спадкування.

Однак, за приписами ст.ст. 548, 549, 553 ЦК УРСР (чинного на момент виникнення спадкових прав у ОСОБА_2) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Оскільки ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 в управління або володіння спадковим майном (дворогосподарством АДРЕСА_1) не вступав, заяви про прийняття спадщини не подавав, що ним у судовому засіданні не заперечується і доказів у підтвердження цих дій не встановлено, то він вважається таким, що відмовився від спадщини.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_2, тобто оскаржене рішення не порушило його прав і не завдало йому шкоди. У зв'язку з цим ухвалене судом першої інстанції рішення перегляду по суті позовних вимог не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Свалявського районного суду від 18 лютого 2016 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: