№ 201/1272/16-ц
провадження 2-зз/201/11/2016
УХВАЛА

23 травня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Мороз Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» до ОСОБА_1 про стягнення суми і по зустрічному позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» про визнання угоди недійсною, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ КБ «Причорноморя» 15 листопада 2005 року звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості по кредиту.

ВАТ КБ «Причорноморя» 07 квітня 2006 року звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову та накладення арешту на майно і автомобіль громадянина ОСОБА_1, оскільки неприйняття таких заходів може призвести до неможливості виконання рішення.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2006 року було накладено арешт шляхом заборони проводити будь-які дії: купівля-продаж, міна, оренда, дарування, обмін та ін. стосовно майна ОСОБА_1 (49000, Україна, АДРЕСА_1): автомобіля «Форд Фокус», 1987 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 до розгляду справи по суті; накладено арешт шляхом заборони проводити будь-які дії: купівля-продаж, міна, оренда, дарування, обмін та ін. стосовно майна ОСОБА_1 (49000, Україна, АДРЕСА_1): квартири АДРЕСА_2 та будинку № 1-а вул. Крива с. Орловщина Новомосковського району Дніпропетровської області, що належать ОСОБА_1 до розгляду справи по суті. По справі неодноразово постановлювалися різні судові рішення.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2006 року справа була направлена за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2006 року обєднано в одне провадження справу за позовом відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» з заявою відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя».

06 вересня 2006 року ОСОБА_1 заявив зустрічний позов про визнання угоди недійсною.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2006 року обєднано в одне провадження позовні вимоги відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з позовними вимогами ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» про визнання угоди недійсною.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2006 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року, позовну заяву задоволено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ КБ «Причорноморя» про визнання угоди недійсною відмовлено.

ОСОБА_1 01 лютого 2016 року звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, оскільки потреба в забезпеченні позову відпала у звязку з істотною зміною обставин, що зумовили його застосування. Його представник в ході судового засідання підтримав вказану заяву і просив її задовольнити.

09 лютого 2016 року до суду ТОВ «Мридіан-Дніпро» було подано заперечення на вище вказану заяву. Представники вказаного товариства в судовому засіданні підтримали вказані заперечення і просили відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1

В судовому засіданні вказані сторони наполягали на своїх позиціях і просили суд прийняти їх до уваги.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

На підставі ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, особи, які брали участь у справі, у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Якщо у задоволенні позову відмовлено, суд може одночасно з ухваленням рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено чіткий перелік підстав закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Перевіривши матеріали заяви і матеріали справ та оцінивши представлені і добуті докази, суд вважає вказану заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2006 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року, позовну заяву задоволено, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ Комерційний банк «Причорноморя» суму заборгованості в розмірі 716839 грн. 66 коп. та повернення державного мита 1700 грн., а всього 718539 грн. 66 коп.; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ Комерційний банк «Причорноморя» про визнання угоди недійсною відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення на користь територіального управління державної судової адміністрації Дніпропетровської області в розмірі 30 грн., у встановленому законом порядку набрало законної сили, тобто з урахуванням зазначеного існує обовязок боржника, так як він не був припиненим чи добровільно виконаний боржником чи іншою особою, а тому не можуть бути взяті до уваги посилання заявника, що закінчено виконавче провадження з виконання судового рішення по справі, а також припинено юридичну особу стягувача, оскільки слід звернути увагу, що зазначені заходи забезпечення позову були вжиті саме з метою виконання рішення суду, однак у заяві не було зазначено та на підтвердження не надано відповідних доказів, що рішення виконано добровільно чи в примусовому порядку чи інше; судом встановлено, що виконавче провадження було закрите не в звязку з його виконанням, в через відсутність на той час майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, повернення виконавчого листа відбулося на підставі ст. 47, а не ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», крім того до заяви не було надано будь-яких доказів, що заборгованість відповідача перед позивачем на час подання цієї заяви відсутня та є передбачені законом підстав для скасування заходів забезпечення позову, в звязку з чим та враховуючи вищевикладене не може суд прийняти до уваги наполягання заявника на його заяві, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджено, в звязку з чим відсутні передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Виходячи з зазначених обставин, заява не обґрунтована, не підтверджена, безпідставна і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення заяви немає, а тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-154, 168, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за заявою відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» до ОСОБА_1 про стягнення суми і по зустрічному позову ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорноморя» про визнання угоди недійсною - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -