У х в а л а

іменем україни

16 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Дьоміної О.О.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - управління Пенсійного Фонду України у Карлівському районі Полтавської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії ВТЄ-86 № 086911 від 14 квітня 2015 року. Необхідність встановлення даного факту заявник обґрунтовував розбіжністю у написанні його прізвища у вказаному документі, де вказано: «ОСОБА_4», тоді як згідно з паспортом «ОСОБА_4». Посилаючись на те, що невідповідність у написанні його прізвища перешкоджає переоформлению пенсії у зв'язку із втратою годувальника, просив заяву задовольнити.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року скасовано. Заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. ст. 213, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що місцевий суд не врахував норми процесуального права, які регламентують розгляд справ окремого провадження, та не звернув уваги на те, що встановлення юридичного факту ОСОБА_4 необхідно для реалізації свого права на переоформлення пенсії.

При цьому апеляційний суд правильно взяв до уваги, що заінтересована особа - управління Пенсійного Фонду України у Карлівському районі Полтавської області (далі - УПФУ) заперечує юридичний факт, який просить встановити заявник, оскільки відповідно до листа-повідомлення Карлівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 15 червня 2015 № 7040 вбачається, що згідно з довідкою від 10 червня 2015 року № 668, виданою головним лікарем Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи, витяги з актами огляду МСЕК серії ВТЄ 86 взагалі не надавалися на медико-соціальні експертні комісії. При цьому, заявником до суду надано лише незавірену належним чином ксерокопію спірної виписки, у зв'язку із відсутністю її оригіналу.

Крім того, при черговому переогляді 02 червня 2008 року згідно з Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 07 квітня 2004 року № 183 заявник інвалідом не визнаний і на даний час не є інвалідом.

Зазначені відомості внесені до Єдиного Державного реєстру розслідувань 11 червня 2015 року за № 0000349 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Наведене свідчить про те, що при розгляді справи в порядку окремого провадження виник спір про право на пенсію, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження. Вказаний висновок апеляційного суду є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К.Парінова

О.О. Дьоміна

О.В.Ступак