23.05.2016 Справа № 363/2785/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Хом'як А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, ПАТ СК «Універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з відповідачів матеріальних збитків спричинених пошкодження автомобілю внаслідок ДТП, витрат за проведення незалежної оцінки колісних транспортних засобів, моральної шкоди, упущеної вигоди, витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 28.01.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були ОСОБА_3, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, власником являється ОСОБА_2, а також ОСОБА_4, який керував автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Експертно-асистуючої компанії «Довіра» для встановлення рівня пошкодження автомобілі та сплатив за надані послуги 1 000,00 грн. Відповідно до звіту №11043 від 10.02.2015 року про визначення вартості матеріального збитку, вартість заподіяного збитку склала 103 689,64 грн.

16.04.2015 року ПАТ «Стархова компанія «Універсальна», в якій застраховано автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, відшкодувала ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 42 916,42 грн.

Позивач вважає, що відповідачами завдано значних матеріальних збитків тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Під час розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 78 520,57 грн., а саме матеріальних збитків спричинених пошкодженням автомобілю внаслідок ДТП 52 520,57 грн., витрат за проведення незалежної оцінки колісних транспортних засобів 1 000,00 грн., моральної шкоди 10 000,00 грн., упущеної вигоди 15 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та просила задовольнити.

Відповідачі з представником заперечували проти позовних вимог, просили визнати неналежним відповідачем ОСОБА_2, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник третьої особи ПАТ СК «Універсальна» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установлений законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представників та сторін дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

28.01.2015 року громадянка ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. МіськаГостомельське шосе в м. Києві, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора не переконалась, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не надала перевагу в русі автомобілю «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, в рель таті відбулося зіткнення вказаних автомобілів.

Відповідно до звіту № 11043 від 10.02.2015 року про визначення вартості матеріального збитку складеного ТОВ Експертно-асистуючою компанією «Довіра», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_2 станом на 10.02.2015 року складає 103 689,64 гривень.

16.04.2015 року ПАТ СК «Універсальна», відшкодувала по страховому випадку від 28.01.2015 року за полісом № АІ/7195135, забезпечений автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 у розмірі 42 916,42грн., що підтверджується копією виписки приватного клієнта № /0424.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, дана постанова набрала законної сили 24.02.2015 року.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Внаслідок ДТП значних ушкоджень отримав автомобіль позивача «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2.

Як вбачається з висновку експерта №1-19/01 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 19.01.2016 року, складеного судовим експертом ОСОБА_6, реальна вартість автомобіля «Honda Civic» 1998 року випуску, з пробігом 269 172 тис. км., який належить ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САР 880130, станом на 10.02.2015 року, складає 93 826,29 грн.

Належність транспортного засобу марки «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САР 880130.

Згідно акту виконаних робіт на замовлення ОСОБА_1 за надані послуги, які надав ФОП ОСОБА_7, підлягає до сплати 95 437,00 грн. 08.08.2015 року ОСОБА_1 сплатив за ремонт автомобіля НОМЕР_4 95 437,00 грн., що підтверджується квитанцією приходному касовому ордеру № 8/08 від 08.08.2015 року на суму 95 437,00 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

16.04.2015 року ПАТ СК «Універсальна» у розмірі 42 916,42грн. відшкодувала по страховому випадку від 28.01.2015 року, який став з вини ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частинами 1-3 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року, розяснено, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вимоги позивача щодо солідарної відповідальності відповідачів про відшкодування збитків не ґрунтуються на нормі матеріального права, оскільки між позивачем та відповідачами відсутні договірні відносини, солідарне зобовязання між ними виникнути не може, також не може воно виникнути у даних правовідносинах і в силу Закону, яким такий випадок для цього не передбачений. Отже, вимоги позивача заявлені до власника транспортного засобу відповідача ОСОБА_2 є безпідставні.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення збитків із винної особи, яка безпосередньо заподіяла йому таку шкоду, тобто із водія ОСОБА_3, підлягають задоволенню у розмірі 52 520,57грн. (95 437,00 грн. - 42 916,42грн.), враховуючі, що ПАТ СК «Універсальна» відшкодовано у розмірі 42 916,42грн., а позивачем понесені витрати у розмірі 95 437,00грн., що підтверджується актом виконаних робіт на замовлення ОСОБА_1 за надані послуги, які надав ФОП ОСОБА_7 та квитанція приходному касовому ордеру № 8/08 від 08.08.2015 року на суму 95 437,00 грн.

Крім того, відповідно до частин другої, четвертої статті 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Таким чином, для задоволення позову про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди позивач мав би довести за допомогою документів бухгалтерського та податкового обліку розмір завданих збитків (упущеної вигоди), причинний звязок між порушенням зобовязання та неотриманими доходами (прибутком), зазначити (з відповідним документальним підтвердженням) на заходи, вжиті ним щодо одержання доходів, обґрунтувати (з документальним підтвердженням) з яких міркувань він виходив, при визначенні розміру упущеної вигоди (докази того факту, що при відсутності порушення відповідачем зобовязання, позивач одержав би зазначений розмір доходу). Будь-яких доказів на підтвердження вищезазначених обставин позивачем не надано.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте до цих вимог також застосовуються положення ст. 11 ЦПК України, щодо надання належних та допустимих доказів її спричинення.

Згідно положень ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. № 5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині про стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, суд при ходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині завданих збитків та витрат за проведення незалежної оцінки колісних транспортних засобів.

В силу приписів ст.88 ЦПК України, на користь позивача слід стягнути витрати повязані з розглядом справи, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 623, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, статями 3, 4, 10, 11, 22, 23, 58, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) збитків у розмірі 52 520,57грн., витрати за проведення незалежної оцінки колісних транспортних засобів - 1 000,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) витрати по сплаті судового збору 535,20грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк