Справа № 191/3111/16-ц
Провадження № 2/191/967/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлова В.А.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2012 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого статтею 128 Кримінального Кодексу України, справа № 412/1673/2012. Відповідач ОСОБА_2 повинен був сплатити 17000 (сімнадцять тисяч) гривень моральної шкоди. Від своїх зобов'язань він ухилявся, переховувався від виконавчої служби, не повідомляв про зміну місця роботи та проживання, хоча про рішення суду був належним чином повідомлений, з огляду на те, що був присутнім при проголошенні вироку. Виплати боржник здійснював нерегулярно, а починаючи з місяця липня 2014 взагалі перестав відвідувати виконавчу службу та зник. Щоб з'ясувати місцезнаходження боржника, Кіровський районний суд м.Дніпропетровськ навіть оголошував його у розшук та до встановлення місцезнаходження боржника було залучено працівників карного розшуку. Крім того відомо, що ОСОБА_2 має дозвіл на володіння мисливською зброєю, можливо, є власником рушниці, тобто, матеріально він забезпечений непогано. У квітні 2016 року боржник після розмови з начальником Синельниковської виконавчої служби вирішив виплатити всю суму боргу, що свідчить про те, що гроші в нього були, і він навмисно ухилявся від сплати боргу. Просить взяти до уваги, що кошти за час, який минув з моменту рішення суду до виплати боргу, значно знецінились.

За період з 10.06.2013 року по 10.06.2016 року (останні 3 роки, враховуючи термін позовної давності) виконавчий лист перебував у Кіровській виконавчій службі Дніпропетровського МУЮ та Синельниковській міськрайонній виконавчій службі Дніпропетровського ГТУЮ (боржник змінив місце проживання). Про суми, виплачені боржником під час усіх виконавчих проваджень, вказано у довідках, які додані до позову. Також додано роздруківку балансу картки позивача, у зв'язку з тим, що останні виплати боржник перерахував на розрахунковий рахунок, а також для більш наглядної динаміки зміни боргу. Також вважає необхідним зазначити, що, з огляду на те, що боржник виплатив всю суму заборгованості, виконавчий лист, за інформацією Синельниковської міськрайонної виконавчої служби Дніпропетровського ГТУЮ, передано до Жовтневого районного суду.

Оскільки рішенням суду стягнуто суму шкоди в розмірі 17000 грн., таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак є грошовим зобов'язанням.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Крім того, у зв'язку з тим, що шкода була заподіяна тілесними ушкодженнями тяжкого ступеня важкості, просить суд звернути увагу на статтю 1208 Цивільного кодексу України: за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь інфляційні втрати та 3% річних на суму 10571,53 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позовних вимог заперечує та просить в їх задоволенні відмовити.

Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст1 ЦПК України, приходить до наступного.

Згідно вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2012 року ОСОБА_2 був засуджений за ст..128 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст..75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2Ю, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 17000 грн.

Згідно повідомлення державного виконавця Кіровського ВДВС м.Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області від 25.04.2016 року виконавчий лист, виданий 02.07.2012 року Жовтневим райсудом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 17000 грн. перебував на виконанні у Кіровському ВДВС з 24.07.2012 року по 23.05.2013 року (стягнуто 1224,09 грн.), з 10.06.2013 року по 20.12.2013 року (стягнуто 1136,37 грн.), з 13.02.2014 року по 17.09.2014 року (стягнуто 996,81 грн.). 08.04.2015 року виконавчий лист був направлений за місцем роботи та мешкання боржника до ВДВС Синельниківського МУЮ.

Згідно довідки ВДВС Синельниківського МРУЮ №1326 від 17.03.2016 року залишок боргу за виконавчим листом №412/1673/2012 від 02.07.2012 року, виданого Жовтневим райсудом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу, який надійшов до Синельниківського ВДВС, станом на 17.03.2016 року складає 12295,36 грн. Утримання з доходу боржника провадилися з 27.07.2015 року в розмірі 20% від доходу, а з 20.01.2016 року в розмірі 50% до погашення залишку боргу за виконавчим листом. Утримані кошти із заробітної плати боржника перераховуються на розрахунковий рахунок стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Посилання позивача на необхідність застосування до правовідносин, які виникли між ним та відповідачем, статті 625 ЦК України суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказаною статтею регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина 5 статті 11 ЦК України, яка передбачає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Таким чином, відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, а тому на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди.

Необґрунтованими суд вважає також посилання позивача на необхідність застосування у даному випадку ст.1208 ЦК України, яка передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, оскільки в ній йдеться про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, тобто передбачено відшкодування тільки майнової шкоди. Вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2012 року відносно ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими , а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.10,11,60,88,212-215 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3