Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Ігнатюка Б.Ю. і ОСОБА_1, при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління як філії (надалі ОСОБА_5) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення суми боргу.

Після зменшення розміру позовних вимог (а.с.53-56, 58-61) остаточно просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь суму боргу в розмірі 680898.36 грн., у тому числі 658895.36 грн. основного боргу, 15594.85 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту і 6408.21 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, а також 1820 грн. судових витрат. На обґрунтування ОСОБА_5 зазначав, що 29 липня 2008 року між ним і ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит № 82907/2 на суму 850000 грн. зі сплатою 20% річних із терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 28.07.2028 р. для придбання будинку та земельної ділянки. Того ж дня із ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, а з ОСОБА_4 договір поруки.

Узяті на себе зобовязання відповідачі належним чином не виконували, в звязку з чим станом на 09.04.2013 року заборгованість ОСОБА_3 за договором про іпотечний кредит складає 680898.36 грн.

Справа розглядалася повторно (а.с.37-39).

Останнім рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року позов задоволено повністю: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Банку суму боргу в розмірі 680 898 грн.; вирішено питання судових витрат.

У апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_2 просить змінити це рішення, стягнувши ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 187223.01 грн., а в решті позовних вимог відмовити. Доводить про порушенням судом норм процесуального та матеріального права. Указує на розгляд справи за відсутності відповідачів і наявність підстав для припинення поруки (збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди на це та пропуск шестимісячного строку для предявлення вимоги до поручителя). Крім того, в процесі розгляду справи ОСОБА_3 сплатив борг у сумі 609600 грн., які мали бути спрямовані на погашення відсотків, а решта на погашення тіла, а тому вважає, що залишок боргу складає 187 223.01 грн.

У письмовому запереченні ОСОБА_5 не визнав скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване (а.с.101-103).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення зміні, з таких мотивів.

Згідно з положеннями частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 цього Кодексу), що підлягає сплаті.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Установлено, що відповідно до п.4.2. договору поруки № 82907/2 від 29.07.2008 р. остання припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязань за кредитиви договором № 82907/2 від 29.07.2008 р. не предявить вимоги до поручителя (а.с.18).

13.09.2010 р. ОСОБА_5 надіслав ОСОБА_3 (позичальнику) і ОСОБА_4 (поручителю) письмову вимогу № 155/ПА-10, в якій на підставі п.4.2.2. договору про іпотечний кредит і ч.2 ст. 1050 ЦК України вимагав дострокового повернення усієї суми отриманого ними кредиту, здійснення платежів по нарахованих процентах за користування кредитними коштами, а також неустойки (штраф, пеня) у валюті кредиту не пізніше 30.09.2010 р. (а.с.84-85), що представником банку не заперечується.

ОСОБА_5 реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та п.п.3.4., 4.2.2. договору про іпотечний кредит право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання і відповідно змінив строк виконання основного зобов'язання, то був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від указаної дати.

Тобто, в разі зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2015 р. у справі N 6-190цс14).

Отже, настання строку виконання основного зобов'язання необхідно обчислювати з 01 жовтня 2010 р.

ОСОБА_5 (кредитодавець) звернувся із позовом до поручителя ОСОБА_4 у травні 2011 року, тобто з пропуском передбаченого законом і договором поруки шестимісячного строку, то порука вважається припиненою.

У цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Решта доводів суперечать фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, за приписами ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення розширення змісту основного зобов'язання стосовно дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Доводи апеляційної скарги з цього приводу, з посиланням на указану норму закону, п.4.4. договору поруки та додаткову угоду № 1 до кредитного договору, не заслуговують на увагу, позаяк згідно з додатковою угодою № 1 від 27.08.2008 р. змінився (у бік зменшення) лише розмір чергового щомісячного платежу: з 14440.01 грн. до 3347.28 грн. (а.с.83), а факт збільшення обсягу відповідальності поручителя через форму платежів (з ануїтетних платежів на сплату кредиту рівними частинами та сплати нарахованих відсотків) є необґрунтованим і бездоказовим.

Твердження ОСОБА_2 про те, що з урахуванням часткового погашення боржником заборгованості на суму 609600 грн. стягненню підлягає лише сума в розмірі 187223.01 грн., суперечить фактичним обставинам справи, умовам договору та письмовим доказам: розрахункам заборгованості ОСОБА_3 (а.с.9, 55-56), заявою про зменшення розміру позовних вимог (а.с.53-54), вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с.84-85), які не спростовані.

Тобто, рішення у частині щодо ОСОБА_3 є законним і обґрунтованим.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку про припинення поруки, через що в позові до ОСОБА_4В як поручителя про солідарне стягнення кредитної заборгованості й судових витрат належить відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 559 ч.4 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково. 2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року змінити. 3. Указане рішення у частині солідарного стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління суми боргу в розмірі 680898 (шістсот вісімдесят тисяч вісімсот девяносто вісім) грн. 36 коп. і 1820 грн. судових витрат скасувати і в задоволенні цієї вимоги стосовно ОСОБА_4 відмовити. 4.Решту рішення залишити без змін. 5.Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: