У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 13 липня 2015 року працівниками відповідача в кімнаті АДРЕСА_1, де він мешкає, без жодного попередження було припинено електропостачання у зв'язку з наявністю заборгованості з оплати послуг електропостачання, однак така заборгованість у нього відсутня.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати такі дії публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» (далі - ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна») незаконними, зобов'язати його відновити електропостачання за вказаною вище адресою та стягнути з відповідача на його користь 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2015 року з урахуванням додаткового рішення від 3 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано дії ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» по відключенню від електропостачання кімнаті АДРЕСА_1 неправомірними та зобов'язано ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» поновити електропостачання споживачу ОСОБА_3 У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Отже, судові рішення оскаржуються лише в частині позовних вимог про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, тому в іншій частині судові рішення в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач фактично за чотири дні до відключення від електропостачання поставив позивача перед фактом про звільнення житлового приміщення, не надавши іншого житла на час виконання ремонтних робіт у гуртожитку.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також, що доводи ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» про те, що воно не є енергопостачальником, підтверджують незаконність таких дій відповідача і не звільняють його від обов'язку поновити порушене ним право позивача на користування електричною енергією, оскільки діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини, право відключити споживача від електричної енергії надано лише енергопостачальнику при наявності певних встановлених законом обставин.

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 разом із родиною проживає в кімнатах АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 є користувачем вищевказаного житлового приміщення без надання ордеру на проживання та користувачем житлово-комунальних послуг без укладення договорів на їх отримання, які надаються за даною адресою.

13 липня 2015 року кімнату, в якій проживає позивач, відключено від електропостачання, у зв'язку з проведенням ремонтно-будівельних робіт, що були заплановані ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» на підставі наказу від 4 лютого 2009 року № 32.

Починаючи з травня 2015 року відповідач направляв на адресу ОСОБА_3 повідомлення про переселення до іншої кімнати, у зв'язку з проведенням капітального ремонту, а 9 липня 2015 року вимагав звільнити позивача кімнати АДРЕСА_1 в строк до 13 липня 2015 року та переселитись в іншу кімнату гуртожитку.

У ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, діяльність у сфері електроенергетики, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про електроенергетику».

Так, ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» не є постачальником енергоресурсів, не є учасником оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту.

Проте апеляційний суд не врахував, що відповідач не є енергопостачальним підприємством, а мешканці гуртожитку компенсують йому вартість спожитих енергоресурсів, відповідно до затверджених тарифів та показників засобів обліку, при цьому дія ст. 714 ЦК України не поширюється на правовідносини, що склалися між сторонами (житлово-комунальні).

Пунктом 2.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, капітальний ремонт - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта.

Згідно зі ст. 101 ЖК УРСР при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. У разі відмовлення наймача від переселення в інше жиле приміщення наймодавець може вимагати переселення його в судовому порядку.

Відповідно до п. 7 наказу від 4 лютого 2009 року № 32 ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» зобов'язане відселити мешканців з лівого крила гуртожитку, де заплановано проведення ремонтно-будівельних робіт, та відключити санітарно-технічні, електричні і газові пристрої.

Так, адміністрація ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» неодноразово зверталась до ОСОБА_5, яка є основним наймачем, з вимогами щодо внутрішнього переміщення в межах гуртожитку у зв'язку з проведенням ремонтно-будівельних робіт. У заяві ОСОБА_5 визначено житлове приміщення, яке надається для переселення при умові укладення договору найму житлової площі в гуртожитку.

У ч. 2 ст. 123 ЖК УРСР передбачено, що до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених ст. ст. 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, ч. 6 ст. 101, ст. ст. 103 - 106 цього Кодексу.

Відповідно до розділу 3 Положення про гуртожитки ПАТ «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна», затвердженого наказом від 20 липня 2015 року № 177, надання житлової площі у гуртожитках здійснюється при виконанні певних умов, зокрема, укладення договору найму житлової площі в гуртожитку.

Також згідно з п. 1.18. Правил пожежної безпеки, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, забороняється експлуатація кабелів і проводів з пошкодженою або такою, що в процесі експлуатації втратила захисні властивості, ізоляцією.

Проте апеляційний суд не врахував необхідність проведення у гуртожитку капітального ремонту внаслідок його фізичного зносу та наявності несправної електропроводки.

Тому висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи уваги не звернув; зазначених вимог закону не врахував; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; не дослідив і не оцінив доводи й докази сторін та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного суду в задоволеній частині позову ОСОБА_3 підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик