Справа № 136/2012/15-ц Провадження № 22-ц/772/822/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Шемети Т.М.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ПАТ «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.09.2015 року за результатами замірів залишків паливно-мастильних матеріалів Петрівського відділення ПАТ «СП «Турбівське», комісія виявила нестачу нафтопродуктів на загальну суму 106 303,80 грн., з них: дизпаливо (4 185 літрів) 75 330 грн., бензин (2 166 літрів) 30 973,80 грн. Відповідач є матеріально відповідальною особою за збереження зазначеного майна, з яким було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Оскільки 21.09.2015 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи за ст. 41 ч.1 п.2 КЗпП України і заподіяну шкоду він в добровільному порядку не відшкодував, це стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача коштів в сумі 106 303,80 грн.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ «СП «Турбівське» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позов є необґрунтованим, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання ОСОБА_2 нафтопродуктів і їх нестачі. Крім того, вимірювання рівня нафтопродуктів в резервуарах Петрівського відділення здійснювалося в порушення пункту 4.3.2.8 Інструкції, оскільки члени комісії не визначали рівень підтоварної води.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони не суперечать діючому законодавству.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 20.08.2013 року по 21.09.2015 року ОСОБА_2 працював в ПАТ "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" і згідно штатної посади виконував обовязки заправника ПММ Петрівського відділення (а.с.16, 22).

З відповідачем було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.6,7), так як виконувана ним робота входить до Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуваних працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність, який затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 (чинного на території України згідно з постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року № 1545-XII).

Як вбачається з матеріалів справи в березні-травні 2015 року ПП «Газо-Мер» поставило ПАТ «СП «Турбівське» дизпаливо та бензин А-92, підтвердженням чого є видаткові накладні (а.с.13-15).

04.09.2015 року комісією в складі заступника директора ПАТ «СП «Турбівське» по рослинництву - ОСОБА_3 та бухгалтера ОСОБА_4, в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були зроблені заміри залишків паливно-мастильних матеріалів Петрівського відділення, які відображені в Акті № 3 (а.с.11). Отримані дані були зіставлені з даними бухгалтерського обліку, у звязку з чим зроблено висновок про недостачу нафтопродуктів, а саме: дизпалива 4 185 літрів, бензину 2 166 літрів.

Розмір нестачі за розрахунками ПАТ «СП «Турбівське» становить 106 303,80 грн., з них: дизпаливо 75 330 грн. (4 185 літрів*18,00 грн. вартість 1 літри з ПДВ за якою підприємство придбало дизпаливо), бензин 30 973,80 грн. (2 166 літрів * 14,30 грн. вартість 1 літри з ПДВ за якою підприємство придбало бензин А-92).

Згідно ч.1,2 ст. 130КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до п.1 ст.134 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Колегія суддів, звертає увагу на ту обставину, що на основі договору повна матеріальна відповідальність можлива тільки за збереження майна та інших цінностей, переданих працівникові.

Як вбачається з матеріалів справи паливно-мастильні матеріали для збереження або інших цілей ОСОБА_2 не передавалися, за таких обставин суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання ОСОБА_2 нафтопродуктів і їх нестачі.

Зокрема, позивач зазначає, що крім Петрівського відділення ПАТ «СП «Турбівське» є і інші відділення паливно-мастильних матеріалів куди розподілялось пальне.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, повязаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів визначений спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерством транспорту та звязку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 N 281/171/578/155 "Про затвердження Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України" ( зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за N 805/15496), далі Інструкція.

Відповідно до пункту 4.3.2.9 Інструкції об'єм нафти або нафтопродукту в резервуарі визначають за різницею загального об'єму та об'єму підтоварної води та/або льоду.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що вимірювання рівня нафтопродуктів в резервуарах Петрівського відділення здійснювалося в порушення пункту 4.3.2.9 Інструкції, оскільки члени комісії не визначали рівень підтоварної води.

Відповідно до ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_6

Судді: підписи ОСОБА_7

ОСОБА_8

З оригіналом вірно: ОСОБА_6