Справа № 604/845/16-ц
Провадження № 2-о/604/48/16
У х в а л а

08 вересня 2016 року

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., ознайомившись із заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Підволочиському районі Тернопільської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, покликаючись на те, що він народився 09 травня 1961 року і протягом 1982-2008 років працював у Підволочиській госпрозрахунковій будівельно-монтажній дільниці. Однак, при зверненні з метою оформлення пенсії за віком були виявлені розбіжності у його даті народження, а саме в трудовій книжці зазначено рік і місяць його народження «05 вересня 1961 року» замість «09 травня 1961 року», що відповідає всім документам, що посвідчують його особу. З огляду на вказане, просить задовольнити вказану заяву.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Судом встановлено, що заява не відповідає вимогам ст. 258 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, в заяві не зазначено та не долучено до матеріалів справи доказів, що свідчать про відсутність можливості внести виправлення у трудуву книжку, організацію яка її заповнила, не зазначено вказану юридичну особу заінтересованою.

Крім того, заінтересованою особою зазначено УПФУ в Підволочиському районі, хоча діяльність УПФ України в Підволочиському районі, припинено, а правонаступником є Лановецьке обєднанане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Вказані недоліки унеможливлюють суд прийняти правильне та обєктивне рішення у даній справі, а тому дану заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Підволочиському районі Тернопільської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним ухвали.

Якщо в зазначений термін недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

Суддя Г.Б. Сидорак