У Х В А Л А

судового засідання

18.04.2016 року Франківський районний суд міста Львова

в складі:

Головуючого-судді Лозинського Б.М.

за участі секретаря судових засідань- Попика А.Б.

представник скаржника- Думич Н.Б.

представник заінтересованої особи- Чирик А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи- Дзюпин ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3, суд,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася до суду із скаргою, за участі заінтересованої особи- Дзюпин ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо непроведення індексації сум аліментів за виконавчим листом № 2-926/06р., виданим на виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 22.02.2006 року, зобовязати державного виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів, що підлягають до стягнення з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5, 28.01.2001р.н., з врахуванням індексації, починаючи з 09 грудня 2005 року, зобовязати державного виконавця обчислити заборгованість по аліментах боржника ОСОБА_4, про що повідомити стягувача надавши довідку, зобовязати державного виконавця в подальшому здійснювати нарахування розміру аліментів, що підлягають до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5, 28.01.2001р.н., з врахуванням індексації.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 покликається на те, що державним виконавцем всупереч ч.2 ст.184 СК України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» при виконанні виконавчого листа № 2-926/06р., виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 500 гривень такі аліменти стягувались і стягуються без проведення індексації. На скаргу ОСОБА_1 в.о. начальником Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції дано відповідь про нездійснення такої індексації у звязку з не зазначенням аліментів ні в Законі України «Про індексацію грошових доходів населення», ні в порядку № 1078 серед обєктів, які підлягають індексації. Просить скаргу задовольнити.

Представник скаржника- Н.Б. в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні обґрунтуванню скарги, просить суд скаргу задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4- ОСОБА_6 в судовому засіданні проти скарги заперечив, вважає її безпідставною та в задоволенні такої просив відмовити.

Державний виконавець Барилко Л.В. в судове засідання не зявилась, про дату і час розгляду справи була належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки, а тому суд вважає за можливе розглянути у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-926/06, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Залізничному відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (державний виконавець Барилко Л.В.) перебуває виконавчий лист № 2-926/06р., виданий 16.03.2006р. Франківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з 09.12.2005р. і до повноліття дитини.

19.05.2006р. на виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем було винесено розпорядження про стягнення з ОСОБА_4 аліментів та скеровано по місцю отримання доходів боржника СП «Ройєк-Львів» і із заробітної плати боржника щомісячно проводиться стягнення аліментів в розмір 500 гривень.

У звязку із проведення стягнення аліментів в розмірі 500 гривень без індексації ОСОБА_1 звернулась 29.04.2015р. із скаргою до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

За результатами розгляду такої скарги ОСОБА_1 в.о. начальника Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_7 була дана письмова відповідь від 07.05.2015р. № 7458, в якій було повідомлено про те, що аліменти за виконавчим листом № 2-926/06р., виданим 16.03.2006р. Франківським районним судом м.Львова, стягуються в розмірі 500 гривень в місяць /Т1 а.с.50/. У відповідності до ст.184 СК України встановлено, що розмір аліментів визначений судом в твердій грошовій сумі підлягає індексації, однак складність проведення індексації аліментів полягає в тому, що ні в Законі України «Про індексацію грошових доходів населення», ні в порядку № 1078 аліменти не вказані серед обєктів, які підлягають індексації. Тому державна виконавча служба відмовляють одержувачу аліментів у їх перерахунку з урахуванням індексації і розяснила про право звернутись в суд із заявою про розяснення рішення суду.

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про розяснення рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2006р. по справі № 2-926/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, в якій просила суд розяснити зазначене рішення і зазначити, що аліменти, які були присуджені до стягнення цим рішенням в розмірі 500 гривень щомісячно підлягають індексації починаючи з 09.12.2005р. /Т1 а.с.29-30/.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 червня 2015 року залишеною без змін ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 25.05.2015р., якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2006р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовлено /Т1 а.с.80-82/.

Відтак, ОСОБА_1 звернулась в Франківський районний суд м.Львова із даною скаргою.

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та, відповідно до якого з 1 січня 2003 року проводиться індексація доходів населення, які не мають одноразового характеру, в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Індексація доходів згідно вказаного Закону становить механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексація доходів населення відбувається у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

Виплата аліментів до таких доходів населення, які підлягають індексації Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» не належить.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» вказано, що Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

З метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України

затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок) (Постанова від 17.07.2003, № 1078).

Однак, перелічені в ч. 2 вищевказаного Порядку грошові доходи громадян, які підлягають індексації також не містять такого обєкту індексації, як аліменти.

Оскільки, ні Кабінетом Міністрів України, ні Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» не встановлено виплату аліментів як об'єкт індексації, жодного прострочення по виконанню рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2006 року не існує, суд дійшов висновку, що державний виконавець Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 діяла в межах чинного законодавства та не порушила жодних норм такого, а бездіяльності з боку діяльності державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ не існує, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, проте з окремим позовом з такою вимогою ОСОБА_1 до суду не зверталася, рішення з цього приводу судом не ухвалювалося.

Керуючись ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Франківський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу вготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: ОСОБА_8