АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року

в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі - ТОВ«Порше Мобіліті») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №50011121, яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 321 555 грн., еквівалент якої в доларах США складає 39 000 дол. США.

Зазначено, що договір між сторонами складають безпосередньо кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту; цільове призначення кредиту умовами договору визначено - на придбання автомобіля марки «Фольксваген Туарек» кузов НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 2967 куб.см., 2013 року випуску.

З метою виконання умов договору між сторонами 02 грудня 2013 року було укладено додаткову угоду №50011121, в якій зазначено, що даний кредит надається за умови повернення кредиту позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту.

В порушення вимог кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконував, в результаті чого виникла заборгованість й на адресу відповідача 05 травня 2015 року була направлена вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка залишилася без реагування.

Позивач просив стягнути заборгованість, яка становить 883 232 грн. 22 коп. та складається з простроченої заборгованості в сумі 95 520 грн. 68 коп., з яких:

- 64 892 грн. 38 коп. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредит; - 788 грн. 19 коп. - сума 3% річних за час прострочення платежів за кредит; - 5 646 грн. 41 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення платежів за кредит; - 2 627 грн. 31 коп. - сума пені за час прострочення платежів за кредитом;

- 17 239,37 грн. 37 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за додатковий кредит; - 105 грн. 37 коп. - сума 3% річних за час прострочення платежів за додатковий кредит; - 23 грн. 03 коп. - сума інфляційних втрат за час прострочення платежів за додатковий кредит; - 351 грн. 22 коп. - сума пені за час прострочення платежів за додатковим кредитом; - 3 847 грн. 40 коп. - сума штрафу, нарахованого за п.8.3. Загальних умов;

а також з заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 787 711 грн. 53 коп., з яких:

- 674 106 грн. 90 коп. - сума заборгованості за Кредитом; - 13 530 грн. 16 коп. - сума заборгованості за процентами; - 4 182 грн. 34 коп. - сума 3% річних; - 13 941 грн. 13 коп. - сума пені; - 64 311 грн. - сума штрафу, нарахованого за п.8.2. Загальних умов; - 17 640 грн. - сума збитків, нарахованих за п.8.5. Загальних умов.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50011121 від 02 грудня 2013року, в сумі 818 921 грн. 22 коп., судовий збір, у сумі 3 654 грн., а всього 822 575 грн. 22 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовитив повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам процесуального права рішення районного суду у повній мірі не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 02 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 50011121, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у сумі 321 555 грн., еквівалент якої в доларах США складає 39 000 дол. США; цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки «Фольксваген Туарек».

Відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, визначеному вище.

Згідно з п. 2.1. загальних умов кредитування, за використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник, сплачує позивачу проценти за процентною ставкою, визначеною у кредитному договорі. Зазначену процентну ставку, за умовами Кредитного договору, сторони визначили на рівні 9,90 % на рік, та передбачили, що вона є змінною відповідно до п. 2.3. загальних умов.

Відповідно до п. 1.4.2. загальних умов кредитування, термін кредитування (строк повернення кредиту), погоджений сторонами в графіку погашення кредиту, яким передбачено повернення кредиту частками щомісячно на відповідну дату поточного місяця.

Згідно з п. 1.1 договору про внесення змін/додаткова угода №1 від 05 листопада 2014 року/ до кредитного договору №50011121 від 02 грудня 2013 року позивач також надав позичальнику додаткову суму кредиту, еквіваленту 13 000 дол. СІІІА, що складає 168350грн. та яка спрямовується на оплату страхових платежів (а. с. 44-48).

Згідно з п. 1.2. загальних умов кредитування, позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до змісту п.п. 3.2., 3.2.1. Загальних умов кредитування передбачене право позивача достроково вимагати повернення кредиту та додаткового кредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць.

Як убачається з матеріалів справи, 05 травня 2015 року на адресу відповідача позивачем була направлена вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за № 50011121 (а.с. 22, 23), яка утворилася внаслідок порушення відповідачем умов договору.

Доказів виконання цієї вимоги матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З урахуванням зазначеного, а також долучених до справи доказів, районний суд обґрунтовано визнав доведеним наявність правових підстав до стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 64 892 грн. 38 коп. - простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів, 788 грн. 19 коп. - 3% річних за час прострочення платежів за кредит; 2 627 грн. 31 коп. - пені за час прострочення платежів за кредитом; 17 239 грн. 37 коп. - простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за додатковий кредит; 105 грн. 37 коп. - 3% річних за час прострочення платежів за додатковий кредит; 674 106 грн. 90 коп. - заборгованості за кредитом; 13 530 грн. 16 коп. - заборгованості за процентами; 4 182 грн. 34 коп. - 3% річних та 13 941 грн. 13 коп. пені, передбаченої п. 8.1 загальних умов.

Законними й належно мотивованими колегія суддів визнає висновки районного суду про відсутність правових підстав до стягнення з відповідача штрафу, в сумі 64 311 грн. за несвоєчасне повернення кредиту, передбаченого п. 8.2 договору.

Відповідно до матеріалів справи, за порушення умов виконання договірних зобов'язань позивач просив стягнути з боржника пеню, в той час як покладення на особу додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, буде свідчити про порушення положень ст. 61 Конституції України й притягнення особи двічі до відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Разом з тим, з висновками районного суду про доведеність заявлених по справі вимог в частині стягнення інфляційних втрат за час прострочення платежів, а також збитків, нарахованих відповідно до п. 8.5. Загальних умов договору, погодитися неможливо.

Відповідно до ч. 2ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч.2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

З кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості не має.

Зазначене узгоджується й з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 27січня 2016 року у справі № 6-771цс15.

Окрім цього, стягуючи з відповідача на підставі п. 8.5 загальних умов договору, збитки, в сумі 17 640 грн., суд першої інстанції не звернув увагу на зміст зазначеного пункту договору; те, що він містить узагальнюючі висновки й носить неконкретний характер.

Відповідно до матеріалів справи, в суму збитків позивачем включено витрати, понесені ним за надані товариству юридичні послуги, в той час як згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесено до судових витрат.

Разом з тим, питання судових витрат підлягає вирішенню в іншому порядку - у відповідності до положень ст. 84 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування заочного рішення районного суду в частині вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення інфляційних втрат за час прострочення платежів за кредитними зобов'язаннями, в сумі 5 646 грн. 41 коп., 23 грн. 03 коп. й 17 640 грн. збитків та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в позові.

У зв'язку з цим пункт 2 резолютивної частини рішення районного суду колегія суддів вважає за необхідне викласти в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором, в сумі 795634 грн. 81 коп., а також судовий збір, в сумі 3654 грн., а всього 799288 грн. 81 коп.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року в частині вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про стягнення інфляційних втрат за час прострочення платежів за кредитним договором, в сумі 5 646 грн. 41 коп. та збитків, у розмірі 17 640 грн. - скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Пункт 2 резолютивної частини рішення районного суду викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором, в сумі 795634 грн. 81 коп., а також судовий збір, в сумі 3654 грн., а всього 799288 грн. 81 коп.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/17078/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8097/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.