Справа № 500/2660/16-ц
Провадження № 2/500/1900/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/2 частину боргу, який стягується з ОСОБА_6 згідно заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2013 року в розмірі 73824 грн. та право власності на грошові кошти в розмірі 73824 грн., які належали померлому спадкодавцю ОСОБА_7 та являються спадковими фінансовими засобами спадкодавця у вигляді 1/2 частини боргу, який стягується з ОСОБА_6, свої вимоги мотивує тим, що 06.02.1966 року вона уклала шлюб з ОСОБА_7. 05.11.2007 року ОСОБА_7 позичив ОСОБА_6 грошові кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя, строком на один рік, в подальшому строк договору позики був продовжений ще на рік, тобто до 05.11.2009 року та загальна сума боргу була визначена в розмірі 18451 доларів США, однак у встановлений строк ОСОБА_6 борг не повернула. Рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_8 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 була стягнута заборгованість за договором позики у розмірі 12000 доларів США. 02.08.2013 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення вищевказаної заборгованості з ОСОБА_6 26.10.2014 року ОСОБА_7 помер. У звязку з чим стягнення за рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_8 не проводиться до того часу поки спадкоємці не оформлять своїх спадкових прав. ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відповідно до ст. 608 ЦК України «Припинення зобовязання смертю фізичної особи» п. 2 «Зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора». Відповідно до ст. 1219 «Права та обовязки особи, які не входять до складу спадщини» «Не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: п. 5 права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу».

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю , проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 05.02.1966 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії VІІІ УР № 572006, виданим 05.02.1966 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл.

Частиною 1 статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно статті 63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що в період шлюбу ОСОБА_7 надав у борг ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 12000 доларів США на один рік, які остання зобовязалась повернути в строк і з відсотками у розмірі 2% від суми щомісячно 2880 доларів США. Вся сума до повернення складає 14880 доларів США. 23.11.2008 року договір позики було продовжено на один рік на тих самих умовах, тобто до 05.11.2009 року. Вищевказані факти були встановлені рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_8 від 15.04.2013 року.

Заочним рішенням Київського районного суду міста ОСОБА_8 від 15.04.2013 року було стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики у розмірі 12000 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 96000 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 6451 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 51648 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.06.2014 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2013 року залишено без змін.

02.08.2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у розмірі 147648,00 грн.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 394419 від 28.10.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_7 помер 26.10.2014 року.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, у вигляді 1/2 частину боргу, який стягується з ОСОБА_6 згідно заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2013 року в розмірі 73824 грн.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 40704012 від 18.06.2015 року, наданої приватним нотаріусом ОСОБА_5, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_7, померлого 26.10.2014 року відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_7 являються:

-дружина ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії VІІІ УР № 572006, виданим 05.02.1966 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл;

-донька ОСОБА_3;

-донька ОСОБА_4.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено записами в будинковій книзі на квартиру АДРЕСА_1, тобто позивач вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Судом було встановлено, що відповідачі у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини не звертались та разом із спадкодавцем не мешкали, тобто вважаються такими, які фактично не прийняли спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 03.11.2015 року за № 571/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відповідно до ст. 608 ЦК України «Припинення зобовязання смертю фізичної особи» п. 2 «Зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора». Відповідно до ст. 1219 «Права та обовязки особи, які не входять до складу спадщини» «Не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема: п. 5 права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу».

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України.

Частина боргу, який стягується з ОСОБА_6 згідно заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2013 року в розмірі 73824 грн. не відноситься до тих прав, які в силу ст. 1219 ЦК являються особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки стягнення цього боргу не пов'язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого 26.10.2014 року, право власності на:

-1/2 частину боргу, який стягується з ОСОБА_6 згідно заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2013 року в розмірі 73824 грн.;

- грошові кошти в розмірі 73824 грн., які належали померлому спадкодавцю ОСОБА_7 та являються спадковими фінансовими засобами спадкодавця у вигляді 1/2 частини боргу, який стягується з ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8