Справа №583/874/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1168/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Сумського обласного центру зайнятості

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості, третя особа: директор Охтирського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він працював в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості на посаді заступника директора.

Наказом Сумського обласного центру зайнятості № 33-к від 22 лютого 2016 року його звільнено у звязку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає його звільнення незаконним.

08 грудня 2015 року позивач отримав попередження про наступне вивільнення після 08 лютого 2016 року.

У момент отримання попередження про вивільнення йому не було запропоновано іншу роботу, як того вимагає ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України, хоча, згідно змін до штатного розпису Охтирського міськрайонного центру зайнятості на 2015 рік, затвердженого директором обласного центру зайнятості ОСОБА_5 28 жовтня 2015 року, в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості було введено посаду «заступника директора - начальника відділу взаємодії з роботодавцями» і виведено посаду «заступника директора», на якій працював позивач.

Отже, на момент його попередження про наступне вивільнення, вже було затверджено зміни до штатного розпису, які передбачали наявність в штаті Охтирського міськрайонного центру зайнятості посади заступника директора - начальника відділу взаємодії з роботодавцями.

На момент вручення ОСОБА_3 попередження про наступне вивільнення (грудень 2015 року) на посаді начальника відділу взаємодії з роботодавцями працювала ОСОБА_6, яку також попередили про наступне вивільнення.

Вважає, що такими своїми діями відповідач порушив його трудові права, а саме переважне право на залишення на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

ОСОБА_3 довше, ніж ОСОБА_7, працював у Охтирському міськрайонному центрі зайнятості взагалі, і на посаді заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості зокрема.

Так, до Охтирського районного центру зайнятості він був працевлаштований 06 червня 1991 року за переведенням (запис в трудовій книжці під № 7, наказ № 64 від 05 червня 1991 року) на посаду директора центру.

02 березня 1992 року призначений на посаду заступника директора Охтирського міського центру зайнятості, директора філії по обслуговуванню сільського населення.

З того часу позивач незмінно працював на посаді заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості аж до моменту його звільнення 22 лютого 2016 року. Вважає, що має вищу кваліфікацію, більший досвід та триваліший стаж роботи на посаді заступника директора центру зайнятості, ніж ОСОБА_7, (його стаж роботи в службі зайнятості складає 24 роки 8 місяців, тоді як стаж роботи ОСОБА_7 у службі зайнятості складає 1 рік 8 місяців), а отже він має переважне перед нею право на залишення на посаді.

Однак, відповідач при звільненні цього до уваги не взяв, нововведену посаду заступника директора - начальника відділу взаємодії з роботодавцями йому не запропонував, натомість, скоротивши посаду заступника директора Охтирського міського центру зайнятості, звільнивши позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

На день предявлення цього позову до суду позивач перебуває у вимушеному прогулі з 23 лютого 2016 року.

Окрім цього позивач вважає, що порушення відповідачем його трудових прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Сімя ОСОБА_3 складається з нього та його дружини, яка являється пенсіонеркою за віком. Отже, джерелами існування їх сімї була заробітна плата позивача, якої його позбавили внаслідок незаконного звільнення, та пенсія дружини, розмір якої складає 1400,00 грн. Очевидно, що сімя не зможе існувати на такі мізерні кошти, а відтак позивач має вживати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, повідомлення про те, що його буде звільнено з роботи, призвело до погіршення стану здоровя ОСОБА_3: загострення хронічного захворювання. Так, у період з 09 лютого 2016 року по 19 лютого 2016 року (включно), позивач перебував на лікуванні у КЗ «Охтирська центральна районна поліклініка» (денний стаціонар).

Просив визнати протиправним та скасувати наказ Сумського обласного центру зайнятості № 33-к від 22 лютого 2016року про його звільнення й поновити на посаді заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості з 23 лютого 2016року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 лютого 2016року по дату поновлення на роботі, стягнути моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 33-к від 22 лютого 2016 року про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості з 23 лютого 2016 року.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 14061,44 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 лютого 2016 року по 26 травня 2016 року включно, з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів та зборів.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості в дохід держави судові витрати у сумі 1102,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення у частині поновлення на роботі.

В апеляційній скарзі Сумський обласний центр зайнятості, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що на день попередження позивача про звільнення у Охтирському міськрайонному центрі зайнятості, який є самостійною юридичною особою, вакантних посад не було, оскільки на них були переведені інші працівники.

Крім того вказує, що позивачем не надано доказів про завдання йому відповідачем моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_8 та третьої особи ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_9, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч.1 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч .3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з 06 червня 1991 року ОСОБА_3 призначено на посаду директора Охтирського міського центру зайнятості, а 02 березня 1992 року переведено на посаду заступника директора цього центру.

Відповідно до наказу Сумського обласного центру зайнятості від 28 жовтня 2015 року за № 118 затверджено нову структуру та внесено зміни до штатних розписів базових центрів зайнятості Сумської області, якими є міські, районні та міськрайонні центри.

Зазначені зміни до штатних розписів базових центрів зайнятості введено у дію з 10 грудня 2015 року (наказ №133 від 30 листопада 2015 року Сумського обласного центру зайнятості) у тому числі і по Охтирському міськрайонному центру зайнятості, за якими кількість штатних посад скорочується з 25 до 20. При цьому виводиться 7 посад у тому числі і посада заступника директора, яку обіймав позивач, та вводяться дві нові посади, а саме заступника директора начальника відділу взаємодії з роботодавцями та фахівця І категорії з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних.

08 грудня 2015 ОСОБА_3, попереджено про наступне вивільнення, у звязку з затвердженням та веденням в дію з 10 грудня 2015 року нового штатного розпису та граничної численності працівників Сумської обласної служби зайнятості за п. 1 ст. ч.1 ст.40 КЗпП України. У попередженні зазначено, що станом на 01 грудня 2015 року вакантних посад, які можна було б йому запропонувати, немає. У разі появи вакансій йому буде додатково надана письмова пропозиція щодо переведення або працевлаштування.

Факт наявності вакантних посад з 10 грудня 2015 року в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості визнається відповідачем та підтверджується матеріалами справи, зокрема штатним розписом від 10 грудня 2015 року, за якими були вакантні посади фахівця з питань зайнятості І категорії та заступника директора начальника відділу, які не були запропоновані позивачу.

ОСОБА_3 у період з 09 лютого 2016 по 19 лютого 2016 року проходив курс амбулаторного лікування в КЗ «Охтирська ЦРЛ», що підтверджується листом непрацездатності серії АГФ №168612.

Відповідно до наказу Сумського обласного центру зайнятості №33-к від 22 лютого 2016 року ОСОБА_3 звільнений з посади заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості у звязку з скороченням штату працівників за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, про що внесено запис до трудової книжки позивача.

Отже, за встановлених фактичних обставин є обгрунтованим висновок суду першої інстанції про скасування наказу відповідача про звільнення позивача й поновлення його на посаді заступника директора Охтирського міськрайонного центру зайнятості у зв'язку з недотриманням установленного законом порядку вжиття заходів з працевлаштування ОСОБА_3, відтак і доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Що ж стосується висновків суду першої інстанції про покладення на відповідача у справі обов'язку з виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 14061,44 грн. й відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн., то цих висновків суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального та процессуального права, що згідно п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для сксування оскаржуваного рішення у цій частині й ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні цих вимог до Сумського обласного центру зайнятості з огляду на таке.

За змістом ч.2 ст.235 та ч.1 ст.237-1 КЗпП України, суд при ухваленні рішення про поновлення працівника на роботі одночасно приймає рішення про виплату такому працівникові за рахунок коштів роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно пунктів 1, 2, 6 розділу І, пунктів 3-5 розділу V Положення про державну службу зайнятості (в редакції чинній на час вирішення спору у цій справі) центральний апарат Служби, регіональні (обласні) та базові (міські, районні, міськрайонні) центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи і печатки із зображенням Державного ОСОБА_7 України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно ЄДРПОУ, інші печатки та штампи за потреби.

Базовий центр зайнятості очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою Служби, за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації.

Директор базового центру зайнятості може мати заступників. Призначення заступників директора та заступників директора - начальників відділів здійснюється директором регіонального центру зайнятості за поданням директора базового центру зайнятості.

Директор базового центру зайнятості здійснює керівництво діяльністю цього центру та несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань та функцій, ефективну роботу центру, цільове використання коштів Фонду в межах затвердженого кошторису видатків, належне використання виділеного у розпорядження центру майна і матеріальних цінностей, виконання наказів і доручень Голови Служби та директора регіонального центру зайнятості.

Директор базового центру без доручення діє від імені центру, представляє його інтереси у взаємовідносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, об'єднаннями громадян тощо, укладає договори, видає довіреності на представництво інтересів центру.

Структура та штатний розпис базового центру зайнятості затверджуються директором відповідного регіонального центру зайнятості в межах затвердженої директором регіонального центру зайнятості граничної чисельності.

Кошторис видатків базового центру зайнятості затверджується директором регіонального центру зайнятості в межах кошторису видатків регіонального центру зайнятості.

Сумський обласний центр зайнятості як регіональний та Охтирський міськрайонний центр зайнятості як базовий є окремими юридичними особами централізованої системи державної служби зайнятості України, що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємців та організацій України з відповідними кодами 03491406 та 21112909 відповідно.

Таким чином, особливий порядок призначення заступника директора базового центру зайнятості (наказом директора регіонального центру зайнятості) не змінює юридичної особи, з якою перебуває позивач у трудових відносинах, відтак і такий роботодавець несе обовязок з виплати коштів у разі виникнення спору з виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

На зазначені фактичні обставини справи, вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув та відповідно до вимог ч.4 ст.10, ч.1 ст.33 ЦПК України не сприяв сторонам всебічному і повному зясуванні обставин справи шляхом розяснення прав та обовязків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, у тому числі і щодо залучення до участі у справі співвідповідача.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у розгляді справи інших відповідачів.

У звязку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідачу, у відповідності до вимог ч.ч.3, 4, 5 ст.88 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави 651 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 , ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Сумського обласного центру зайнятості задовольнити частково.

Скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2016 року у даній справі у частині задоволення позову ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 14061,44 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави Сумському обласному центру зайнятості понесені ним судові витрати у розмірі 651 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -