Справа № 758/543/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Третьої київської державної нотаріальної контори, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що постановою від 11.11.2015 р. державний нотаріус Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.1997 p., складеного ОСОБА_3 на її користь.

Вказує, що вищезазначена постанова від 11.11.2015 р. підлягає скасуванню, оскільки державний нотаріус Третьої київської державної нотаріальної контори безпідставно (неправомірно) відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зазначає, що ОСОБА_3 заповів їй все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось згідно заповіту від 31.10.97 p.

Також вказує, що оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 p. ОСОБА_3 помер, в зв'язку з чим відкрилась спадщина у складі квартири АДРЕСА_1, вона, у встановлений законодавством строк вона подала до Третьої київської державної нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини та їй було відмовлено, мотивуючи тим, що заповіт на її користь скасовано новим заповітом від 01.06.2001 року, складеним ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, однак рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.01.2007 року було задоволено її позов та визнано недійсним вказаний заповіт.

Вказує, що у подальшому листом від 04.04.2007 року № 117/2-15 Третя київська державна нотаріальна контора також відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки заповіт на її користь скасований новим заповітом від 03.11.1998 p., складеним ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, який за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08.02.2012 р. було скасовано, однак листом від 10.09.2012 р. № 2377/02-14 Третя київська державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи тим, що з рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2012 р. був не зрозумілим мотив недійсності вищевказаного заповіту від 03.11.1998 р.

Звертає увагу суду на те, що відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2015 р. їй було відмовлено у задоволенні заяви про роз'яснення вищезазначеного рішення, оскільки воно не має протиріч та недоліків, що усуваються шляхом роз'яснення рішення та окремо зазначив, що заповіт від 03.11.1998 р. було скасовано на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України, оскільки заповідач на час складення цього заповіту не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними.

У зв'язку вищевикладеним, враховуючи, що заповіти від 01.06.2001 р. та 03.11.1998 року були визнані недійсним у зв'язку чим було поновлено дію заповіту від 31.10.1997 року, складеного ОСОБА_3 на її користь та враховуючи ту обставину, що постанова державного нотаріуса Третьої київської державної нотаріальної контори від 11.11.2015 р. про відмову у видачі їй свідоцтва про на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 взагалі невмотивована належним чином, а тому змушена була звернутись до суду з даним позовом та просить скасувати її.

Позивачка та її представник в судове засідання 02.08.2016 року не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, однак представником позивачки було подано до суду заяву в якій позов підтримав та просив її задоволити з підстав, викладених у ньому та проводити судовий розгляд без їх участі, тому суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду свої заперечення, у яких просив проводити судовий розгляд без його участі.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м.Києві у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду свої заперечення, у який позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи Головного управління державної казначейської служби у м.Києві у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заповіту від 31.10.1997 p. ОСОБА_3 заповів позивачці ОСОБА_1 все своє майно, чим також скасував раніше складений та посвідчений заповіт від 05.08.1993 року, реєстр 5с-442 (а.с.6).

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.7), після чого відкрилась спадщина та 19.05.2004 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1, за заповітом від 01.06.2001 року НОМЕР_2 (а.с.58) до 3-ї Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (а.с.54).

Також слід зазначити, що 26.05.2004 року до 3-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену квартиру після померлого ОСОБА_3 звернулась також позивачка ОСОБА_1 (а.с.63), мотивуючи тим, що останній відповідно до заповіту від 31.10.1997 року, реєстр №4-5778 (а.с.64) заповів їй все своє майно, однак листом від 26.05.2004 року №1655 (а.с.65) їй було відмовлено, мотивуючи тим, що її заповіт було скасовано новим заповітом від 01.06.2001 року, на ім'я ОСОБА_4

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.01.2007 року (а.с.75-80) вищезазначений заповіт від 01.06.2001 року НОМЕР_2 було визнано недійсним, оскільки ОСОБА_3 у момент його складання не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Слід зазначити, що відповідно до листа 3-ї Київської державної нотаріальної контори від 04.04.2007 року (а.с.96) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_3, мотивуючи тим, що її заповіт скасовано новим заповітом ОСОБА_3 від 03.11.1998 року на користь ОСОБА_5

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08.02.2012 року (а.с.123-125) вищезазначений заповіт від 03.11.1998 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 було визнано недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа 3-ї Київської державної нотаріальної контори від 10.08.2012 року №2377/02-14 (а.с.126) позивачці також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_3, мотивуючи тим, що рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08.02.2012 року (а.с.123-125), яким вищезазначений заповіт від 03.11.1998 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 було визнано недійсним є незрозумілим, оскільки не зрозумілим є те, на підставі якої статті було визнано вказаний заповіт недійсним, однак дані посилання повністю спростовуються матеріалами справи, а саме - як вбачається із змісту вищезазначеного рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08.02.2012 року (а.с.124, абз.9), судом було встановлено, що ОСОБА_3 у момент складання заповіту від 03.11.1998 року не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Крім того, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 24.06.2015 року (а.с.135-136) судом було встановлено, що у вищезазначеному рішенні Шевченківського районного суду м.Києва від 08.02.2012 року відсутні протиріччя та недоліки, які усуваються шляхом його роз'яснення та зазначено, що « на другій сторінці рішення, відповідно до восьмого та дев'ятого абзацу чітко зазначено, що суд визнає недійсним заповіт складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6, посвідчений 03.11.1998 року Чотирнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за №3-3003, на підставі ч.1 ст.225 ЦК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на час складання заповіту 03.111.1998 року не міг усвідомлювати значення своїх дій керувати ними».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Третьої Київської державної нотаріальної контори м.Києва від 11.11.2015 року (а.с.145) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім'я на вищезазначену квартиру, оскільки порушено вимоги ст.69 Закону України «Про нотаріат», ст.1254 ЦК України, п.п.5.1, 5.2, 5.3 (Глави 10) Порядку вчинення нотаріальної дій нотаріусами України.

Відповідно до ст.69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині.

Відповідно до ст.1254 ЦК України визначається право заповідача на скасування та зміну заповіту, а саме: заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт; заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт (заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить). Крім того, зазначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним; якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Відповідно до Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5: п.5.1. При оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі; 5.2. Якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку, керуючись положеннями статті 1254 Цивільного кодексу України; 5.3. Якщо заповіт визнаний судом недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 та 231 Цивільного кодексу України.

Закон України «Про нотаріат» , є спеціальним законом у даному виді правовідносин, а тому у своїй діяльності нотаріус повинен керуватися ним.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки Законом.

Частиною 1 статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено виключні підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч.3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на скарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивачка у підтвердження своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що вказана постанова є такою, що прийнята без урахування вимог ст.49 Закону України «Про нотаріат», яка забороняє нотаріусу безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії та містить вичерпний перелік для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

У зв'язку з вищевикладеним, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами та доведеності підстав для скасування вищевказаної постанови державного нотаріусу Третьої Київської державної нотаріальної контори м.Києва від 11.11.2015 року, якою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім'я на вищезазначену квартиру, оскільки порушено вимоги ст.69 Закону України «Про нотаріат», ст.1254 ЦК України, п.п.5.1, 5.2, 5.3 (Глави 10) Порядку вчинення нотаріальної дій нотаріусами України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1254, 1268-1270 ЦК України, ст. ст.49, 50, 69 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та керуючись: ст.ст. 3, 10, 57-60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Третьої київської державної нотаріальної контори, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії - задоволити.

Постанова державного нотаріуса Третьої київської державної нотаріальної контори від 11.11.2015 р. Марущак С.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич