Справа № 308/6521/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Придачук О.А

при секретарі Бомбушкар В.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 19.11.1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб який зареєстровано у виконавчому комітеті Новоселицької сільської ради Міжгірського району. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час навчається на 1 курсі медичного факультету УжНУ по спеціальності «Лікувальна справа», є інвалідом 2-ї групи з дитинства. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Тривалий час за період спільного проживання відповідач ставився з повагою до позивача. Однак, останній рік їх погляди на життя стали протилежними та спільне проживання виявилося неможливим. Негативно впливає на шлюбні відносини сторін робота відповідача на якій він тривалий час перебуває. Таким чином, між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини. Причиною припинення сімейних стосунків стала відмова відповідача вести спільне господарство, ненадання належної матеріальної допомоги сім»ї. Також відповідач на тривалий час зникає не пояснюючи причину своєї відсутності, чим проявляє неповагу до позивача, тому з вини відповідача сумісне життя і збереження сім»ї є неможливим. Позивач поновлювати шлюбні відносини з відповідачем не має наміру і вважає за недоцільне примирення з ним. Також в заяві позивач зазначає, що сину ОСОБА_5 необхідно надавати допомогу у зв»язку з інвалідністю та продовженням навчання, при цьому позивач не має змоги надавати матеріальну допомогу сину із-за відсутності постійної роботи.

А тому на підставі наведеного просить суд позов задовольнити, розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на утриманні відповідача ОСОБА_3 до досягнення ним 23 років.

В судовому засіданні позивач пояснила, що спільне проживання з відповідачем для неї є неможливим через різні погляди на життя, шлюбних відносин з відповідачем вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру поновлювати шлюбні відносини з відповідачем не має, вважає, що примирення між ними є неможливим. Позивач зменшила позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав та просив суд зменшений позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні зменшений позов визнав. Просив строк на примирення не надавати, оскільки вважає, що примирення між ним та позивачкою неможливе.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зменшений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено по справі, 19.11.1991 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії І-ФМ № 287442, що видане виконкомом Новоселицької сільської ради.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час є повнолітніми.

Подружнє життя у сторін не склалося, набуло негативних рис через різні погляди на життя, що призвело до того що шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство ними не ведеться.

Позивачка бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст позовної заяви, її пояснення та обставини справи.

Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем.

Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність дитини, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дитини, а тому шлюб підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 24, 112 СК України, ст. ст. 10, 11, 15, 208, 209, 224-228, 233, 235, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Зменшений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 листопада 1991 року у Новоселицькій сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 14, між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6