Справа № 495/2940/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Левченко А.В.

за участю представників сторін:

від заявника: не зявився

від заінтересованої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/2940/16-ц

за заявою ОСОБА_1

за участю заінтересованої особи Трапівської сільської ради

про встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем

В С Т А Н О В И В :

19.04.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту заявник) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою за участю заінтересованої особи Трапівської сільської ради (далі по тексту заінтересована особа) про встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем (а.с.2).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2016 року відкрито провадження по справі № 495/2940/16-ц за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Трапівської сільської ради про встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем. Справу призначено до розгляду (а.с.16).

Так, заявник просить суд встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матірю, ОСОБА_2, у квартирі № 4 житловому будинку № 2 розташованому по вул. Миру у м. Білгород-Дністровський Одеської області, на день відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої 12 серпня 2015 року.

Заявник ОСОБА_1, в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, згідно з якою заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.21).

Представник заінтересованої особи Трапівської СР, в судове засідання не з'явився, але від сільського голови на адресу суду надійшов лист, згідно якого заперечень не має та просить суд розглянути справу без присутності представника сільської ради. Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але проживала в м. Білгород-Дністровський біля своєї доньки, тому що була старенька та потребувала сторонньої допомоги (а.с.19-20).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 народилася 15.05.1960 року у с. Зарічне Татарбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що підтверджується виданим 16.05.2001 року паспортом серії КК № 622937 та виданою 06.04.1999 року довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.3-5).

01.11.1980 року між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) Дарєю Іванівною, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб Білгород-Дністровським міським РАЦС Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №407, що підтверджується виданим 10.02.1990 року свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ЖД №277672 (а.с.7).

13 серпня 2015 року у віці 82 років померла матір ОСОБА_1 ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 422438 від 13.08.2015 року, виданим Відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області, актовий запис за № 998 (а.с.11).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_2, яка померла 13.08.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-УР №083930 від 08.07.1960 року, актовий запис №20 (а.с.6).

Після смерті 13.08.2015 року чоловіка матері ОСОБА_1 ОСОБА_2, відкрилась спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки площею 4,19, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 056994 на території Трапівської сільради Татарбунарського p-ну Одеської області (а.с.10).

Матір ОСОБА_1 ОСОБА_2, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але постійно проживала разом з донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, так як вона була похилого віку, постійно хворіла і потребувала стороннього догляду, що підтверджую актом та довідкою «ЖЕО-№1» №555 від 30.03.2016 року (а.с.8-9).

Згідно із листом приватного нотаріусу татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 25.03.2016 року № 279/01-16, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 було відмовлено у зв'язку із пропуском шестимісячного терміну, що встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України, та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем. Рекомендовано звернутися до суду (а.с.12).

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною заявою про встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем.

Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з вимог ОСОБА_1 та було вище зазначено, остання просить встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матірю, ОСОБА_2, у квартирі № 4 житловому будинку № 2 розташованому по вул. Миру у м. Білгород-Дністровський Одеської області, на день відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої 12 серпня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Із вказаних в законі ознак сім'ї є спільність проживання, спільний побут її членів та основною юридичною ознакою сім'ї є те, що її членів пов'язують взаємні права та обов'язки. Дані ознаки виражені, зокрема, у спільному веденні господарства, влаштуванні відпочинку, набутті певних речей, комплексі взаємних особистих немайнових та майнових прав та обов'язків, які за своєю природою є сімейно-правовими та встановлюються сімейним законодавством і пов'язують учасників сімейних відносин своєрідними правовими зв'язками, тощо.

Матеріалами справи встановлено, що на протязі більш як 5 (пять) років, ОСОБА_1 постійно проживала однією сімєю разом із ОСОБА_2у квартирі № 4 житловому будинку № 2 розташованому по вул. Миру у м. Білгород-Дністровський Одеської області, в тому числі і на час відкриття спадщини 12.08.2015 року, після смерті ОСОБА_2

Між тим, на даний час без встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сімєю разом із спадкодавцем ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2, заявник позбавлений можливості оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті 12.08.2015 року ОСОБА_2

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим її за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Трапівської сільської ради про встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Трапівської сільської ради про встановлення факту сумісного проживання з спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з її матірю, ОСОБА_2, у квартирі № 4 житловому будинку № 2 розташованому по вул. Миру у м. Білгород-Дністровський Одеської області, на день відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої 12 серпня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний Одеської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко