Справа № 367/2661/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/5054/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 30.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Касьяненко Л.І., Гуля В.В.

при секретарі - Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2014 року уклала з ОСОБА_3 договір позики в усній формі. За умовами договору позики вона передала відповідачу кошти в сумі 2 500 доларів США, які останній повинен був повернути через два тижні, тобто в серпні 2014 року. Зазначає, що на сьогоднішній день відповідач борг не повернув, тому просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 65 425 грн., проценти в сумі 13 645 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням позивачка подала апеляційну скаргу.

У своїй скарзі посилається на те, що суд помилково зробив висновок щодо недоведеності факту передачі грошей, тому просить скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в соціальній мережі «Вайбер» здійснювалася переписка між особою на імя ОСОБА_3/ОСОБА_3 та невстановленою особою стосовно повернення коштів (а.с.5-7).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт передачі грошей відповідачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до положень ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходу громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник повинен повернути гроші в обумовлений договором позики термін. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що для укладення договору позики необхідно досягнення згоди між сторонами з цього приводу, в тому числі досягнення згоди з усіх істотних умов договору, зокрема щодо розміру позики, її строку (без зазначення строку), а також щодо обов'язку повернути позичені кошти. Належними доказами, які підтверджують укладення договору позики, згідно вказаних норм, є або договір позики, або розписка.

Вирішуючи спір, суд врахував, що позивач не надав доказів укладення з відповідачем договору позики. Зокрема у справі відсутні як договір позики, так і відповідна розписка, які б давали можливість з'ясувати чи укладався договір позики, а якщо укладався, то які його умови.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що наявність договору підтверджується звукозаписом розмови, яку суд не дослідив, не заслуговують на увагу, оскільки не є належним та допустимим доказом в розумі ст.58 ЦПК України.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладення між сторонами договору позики та його умови, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи, підстав для його скасування колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :