У х в а л а

іменем україни

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відділу Державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції в м. Херсоні, третя особа - відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання права власності, визнання публічних торгів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 9 вересня 2015 року та за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 9 вересня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_2, укладений 8 серпня 1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати за ними право власності по 1/3 частині вказаного будинку за кожним; визнати недійсними прилюдні торги з реалізації житлового будинку, які відбулися 25 вересня 2012 року та протокол і акт державного виконавця про їх проведення; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на їх користь по 1/3 частині житлового будинку.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 8 серпня 1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на Херсонській товарній біржі «Альтер - Его» укладено договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_2 Зазначали, що для придбання вказаного будинку ними продано квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_1, ОСОБА_3 та малолітній на той час ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному. Однак ОСОБА_3 уклала біржевий договір купівлі - продажу від свого імені.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2008 року за ОСОБА_3 визнано право власності на АДРЕСА_2.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 жовтня 2014 року скасовано рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2008 року та відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання за нею права власності на вищевказаний будинок.

Вказували, що в період дії вищезазначеного рішення спірний будинок було реалізовано з прилюдних торгів, переможцем яких став ОСОБА_5

Зазначали, що спірне майно вибуло з їх володіння не з їх волі, окрім того прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 проведено з порушенням чинного законодавства.

Зокрема, реалізація нерухомого майна відбулася за оцінкою, яка на час проведення торгів втратила чинність, та торги проведені за участю лише одного покупця.

Про зазначені обставини вони дізнались у 2014 році, коли ОСОБА_5 ініціював в судовому порядку їх виселення із житлового будинку.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності по 1/3 частині за кожним житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_2

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 9 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 права власності по 1/3 частині за кожним житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні публічних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу та акту державного виконавця про проведення торгів скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна - житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, які відбулися 25 вересня 2012 року, протокол про проведення прилюдних торгів від 25 вересня 2012 року та акт державного виконавця від 10 жовтня 2012 року про реалізацію арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати в частині визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу про проведення прилюдних торгів та акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі - продажу від 8 серпня 1996 року, визнання їх покупцями та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив із того, що спірний житловий будинок придбаний за рахунок спільних коштів ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а тому позивачі мають право по 1/3 частині кожний у цьому будинку, ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст.ст. 22,28 КпШС України, а ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 79 КпШС України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог позивачів, виходив з їх необґрунтованості.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання публічних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу та акту державного виконавця про проведення торгів, виходив із того, що ОСОБА_3 на підставі ст.ст.128,153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набула право власності на спірний житловий будинок і правомірно ним володіла.

ОСОБА_1, відповідно до ст.ст. 22, 28 КпШС України (діючих на час спірних правовідносин), має право власності на частку в спільному сумісному майні подружжі та право на оскарження прилюдних торгів з реалізації цього майна, оскільки спірний будинок було придбано під час шлюбу.

Оспорені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_2, відбулися з порушенням Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Мін'юсту України від 16 квітня 2014 року № 656/5; реалізація спірного майна відбулася за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, що є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах.

Проте повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судами установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 липня 1983 року до 1 лютого 2005 року, від якого мають дитину ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному, що підтверджується довідкою Херсонського бюро технічної інвентаризації від 10 жовтня 2011 року.

Рішенням виконкому Комсомольської районної ради народних депутатів м. Херсона від 9 серпня 1996 року № 89, ОСОБА_3 було надано дозвіл на продаж житла - квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з наміром придбання будинку.

28серпня 1996 року вказана квартира була продана.

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 8 серпня 1996 року було укладено договір купівлі - продажу, зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Альтер - Его» за № 1600, за умовами якого остання отримала у власність житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі вказаного договору Херсонським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності на придбаний житловий будинок за ОСОБА_3

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2008 року визнано дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, укладений 8 серпня 1996 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнано за ОСОБА_3право власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 жовтня 2014 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 11грудня 2008 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності.

25 вересня 2012 року були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме одноповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, про що складено протокол від 25 вересня 2012 року № 13/126/11/1-1. Переможцем торгів визнано ОСОБА_5

17 жовтня 2012 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого 10 жовтня 2012 року начальником ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, видано свідоцтво, яким засвідчено, що ОСОБА_5 належить на праві власності житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2.

10лютого 2014 року ОСОБА_5 зареєстрував своє право власності на вказаний будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Судом установлено, що 15 жовтня 1996 року у Херсонському бюро технічної інвентаризації по м. Херсону на праві приватної власності за ОСОБА_3 зареєстрований АДРЕСА_2 та записаний в реєстрову книгу за № 56 за реєстровим № 1050, що підтверджується матеріалами інвентарної справи на вказаний житловий будинок.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність»(діючого на час виникнення спірних правовідносин) володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності по 1/3 частині спірного будинку за ОСОБА_1 та ОСОБА_2., оскільки угода купівлі - продажу житлового будинку від 8 серпня 1996 року у передбаченому законом порядку з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася не дійсною, ОСОБА_3 на підставі ст.ст.128,153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набула право власності на спірний житловий будинок і правомірно ним володіла.

Судом установлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 в рахунок забезпечення кредитних зобов'язань останньої.

Відповідно до вимог ст. 65 СК України ОСОБА_1 надав згоду ОСОБА_3 на укладення договору іпотеки, що підтверджується нотаріально завіреною заявою ОСОБА_1

Як убачається з матеріалів справи, прилюдні торги з реалізації спірного житлового будинку, які відбулися 25 вересня 2012 року, проводилися на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державного ощадного банку України» заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст. ст.203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85).

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

За ч.1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 5 ст. 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Частиною 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», п. 7.1 Тимчасового положення, абзацом 3 підп. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок про те, що повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме ч.5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», пп. 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень ч. 5ст.58 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-1749цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковою для судів.

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, установивши, що при проведенні прилюдних торгів відбулося порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, не перевірив, чи вплинули ці порушення на результати торгів, зокрема, чи підвищилася вартість майна, що реалізовувалося на аукціоні, з огляду на те, що він був проведений більше ніж через шість місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна; чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивачів, які оспорюють результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення даного позову є наявність порушення норм закону при проведенні аукціону водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка його оспорює; не перевірив забезпечення вільного доступу всіх бажаючих до аукціону.

Таким чином судом апеляційної інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення апеляційного суду в частині визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу про проведення прилюдних торгів та акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_6, задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 9 вересня 2015 року в частині визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу про проведення прилюдних торгів та акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна з прилюдних торгів, скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик