Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 липня 2012 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, право власності у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_5 на спадкове майно: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Озерської сільської ради площею 1,79 га, що належить ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2005 року, але зареєстрована за ОСОБА_6 згідно державного акта серії НОМЕР_2, виданого 05 листопада 2003 року Володимирецькою райдержадміністрацією; майновий пай в КСП «Озерський», реорганізованого в СВК «Озерський» у розмірі 5015 грн., що належить ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2005 року та успадкований ним після ОСОБА_6, який їй належав на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_1, виданого 03 травня 2001 року; грошовий вклад на рахунку НОМЕР_3 у розмірі 3244,94 грн. у філії № 6564/08 Ощадбанку України в селі Озеро Володимирецького району Рівненської області, належний ОСОБА_5.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не враховано, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, оскільки є сином померлого ОСОБА_5, тому має право на отримання спадщини.

Вказує, що на час розгляду справи по суті судом не було залучено ОСОБА_1 ні як відповідача по справі чи третю особу та не враховано, що на день смерті ОСОБА_5, останній постійно проживав з ним в будинку по АДРЕСА_1, чим було позбавлено його права на справедливий суд та рівність перед законом.

Зазначає, що суд прийняв передчасне рішення та не з'ясував чи звертався позивач до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Просить рішення скасувати і прийняте нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вони обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з позовом про визнання права власності на спадкове майно звернулась до ОСОБА_1, а пізніше просила суд замінити неналежного відповідача на належного - ОСОБА_4 і це клопотання судом задоволено.

У відповідності до вимог ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що особа має право на захист свого порушеного права лише у випадку реального його порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому відповідачем у справі має бути особа, яка реально порушує чи створює реальну небезпеку порушення прав позивача.

Проте вивченням матеріалів справи встановлено, що жодних прав власності позивача відповідач не порушував.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є усі спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

Отже, у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

В порушення вимог закону, місцевий суд цих вимог закону не врахував та не залучив до участі в справі належного відповідача - інших спадкоємців ОСОБА_5, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції залишив поза увагою, що з позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Мотивована відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у матеріалах справи відсутня.

Виходячи з наведеного, для усунення допущеного порушення місцевим судом, немає процесуальних підстав, зокрема залучення до участі в справі відповідача та проведення розгляду по суті даного спору апеляційним судом, як судом першої інстанції, а тому в задоволенні вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Таким чином, суд першої інстанції визнав за позивачем право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом без встановлення обставин щодо прийняття спадщини позивачем та не залучив до участі у справі всіх зацікавлених осіб.

Оскільки рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст. 392,1216,1218 ЦК України колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 липня 2012 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :