АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №761/4810/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, апеляційної скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою,-

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати правовідношення за Договором поруки б/н від 17 вересня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 припиненим.

Вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ЗАТ «Макарово» укладено наступні договори:

- Кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №51/КЛ/2007-978/980, з наступними змінами;

- Кредитна угода №52/КЛ/2007-978, з наступними змінами;

- Кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №53/КЛ/2007-978, з наступними змінами.

Виконання зобов»язань позичальника за цими договорами забезпечені порукою ОСОБА_1 Так, відповідно до Договору поруки від 17 вересня 2007 року, з урахуванням змін щодо термінології, що внесені на підставі договору від 21 травня 2008 року, цим договором забезпечені зобов»язання за вказаними трьома кредитними договорами.

Договір поруки не містить вказівки на строк його дії, натомість зазначено, що його дія закінчується належним виконанням зобов»язання за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Київської області від 18 квітня 2012 року з позичальника достроково стягнута заборгованість за договором №51/КЛ/2007-978/980, рішенням від 18 квітня 2012 року цього ж суду з позичальника достроково стягнута заборгованість за договором №52/КЛ/2007-978, рішенням від 10 травня 2012 року цього ж суду з позичальника достроково стягнута заборгованість за договором №53/КЛ/2007-978.

Вважає, що порука припиналась на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести з дня настання строку виконання зобов»язання не звернувся до нього із вимогою.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано припиненою поруку в частині забезпечення договору №51/КЛ/2007-978/980 з 28 жовтня 2011 року, в частині забезпечення договору №52/КЛ/2007-978 з 30 грудня 2011 року. В іншій частині заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду щодо відсутності обставин для припинення договору поруки в частині забезпечення зобов»язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №53/КЛ/2007-978.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині вимог, які задоволено, ПАТ «КБ «Надра» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду щодо припинення договору поруки в частині забезпечення зобов»язань за договорами №51/КЛ/2007-978/980, №52/КЛ/2007-978.

Зазначає, що 03 грудня 2009 року звернувся до суду з позовом до позичальника та поручителя про стягнення боргу за кредитним договором №№53/КЛ/2007-978, і, оскільки порука встановлена одним договором щодо всіх кредитних договорів, то вона не може бути припинена.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи поданої позивачем апеляційної скарги підтримали, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечували.

Представник відповідача підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, проти апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги та визнаючи поруку припиненою в частині забезпечення договорів №51/КЛ/2007-978/980 та №52/КЛ/2007-978, суд першої інстанції керувався правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-53цс14 та виходив з того, що кредитор, звернувшись з позовом до позичальника 28 квітня 2011 року та 30 червня 2011 року, відповідно, змінив строк виконання зобов»язання, проте до поручителя протягом 6 місяців вимоги не пред»явив.

Відмовляючи в частині вимог про визнання поруки припиненою в частині забезпечення зобов»язання за договором №53/КЛ/2007-978, суд першої інстанції виходив з того, що 03 грудня 2009 року кредитор звернувся до Солом»янського районного суду м.Києва з позовом до позичальника та поручителя за цим зобов»язанням та провадження у справі триває.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на зібраних у справі доказах та відповідають вимогам законодавства.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, 17 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ЗАТ «Макарово» укладено наступні договори:

- Кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №51/КЛ/2007-978/980, з наступними змінами. Відповідно до умов цього договору позичальнику надані окремими траншами кредитні кошти, які він зобов»язався повернути не пізніше 17 вересня 2012 року;

- Кредитна угода №52/КЛ/2007-978 (згідно із Додатковою угодою №05 від 21 травня 2008 року ця угода іменується «Субкредитна угода»), з наступними змінами. Відповідно до умов цього договору позичальнику надані кредитні кошти, які він зобов»язався повернути не пізніше 13 вересня 2012 року;

- Кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №53/КЛ/2007-978, з наступними змінами. Відповідно до умов цього договору позичальнику надані окремими траншами кредитні кошти, які він зобов»язався повернути не пізніше 17 вересня 2012 року.

Договори містять умови, відповідно до яких банк вправі вимагати дострокового виконання зобов»язання.

Виконання зобов»язань позичальника за цими договорами забезпечені порукою ОСОБА_1 Так, відповідно до Договору поруки від 17 вересня 2007 року, з урахуванням змін щодо термінології, що внесені на підставі договору від 21 травня 2008 року, цим договором забезпечені зобов»язання за вказаними трьома кредитними договорами.

Договір поруки не містить вказівки на строк його дії, натомість зазначено, що його дія закінчується належним виконанням зобов»язання за кредитним договором.

З матеріалів справи убачається, що в квітні 2011 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з ЗАТ «Макарово» заборгованості за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №51/КЛ/2007-978/980 від 17 вересня 2007 року. 18 квітня 2012 року у цій справі ухвалено рішення про задоволення вимог банку.

Окрім того, в червні 2011 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з ЗАТ «Макарово» заборгованості за Кредитною угодою №52/КЛ/2007-978 (згідно із Додатковою угодою №05 від 21 травня 2008 року ця угода іменується «Субкредитна угода») від 17 вересня 2007 року. 18 квітня 2012 року у цій справі ухвалено рішення про часткове задоволення вимог банку.

В травні 2011 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з ЗАТ «Макарово» заборгованості за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року. 10 травня 2012 року у цій справі ухвалено рішення про задоволення вимог банку.

З тексту судових рішень убачається про дострокове стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитними зобов»язаннями.

З матеріалів справи також убачається, що 27 листопада 2009 року Солом»янським районним судом м.Києва зареєстрована позовна заява ВАТ КБ «Надра» до ЗАТ «Макарово» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №53/КЛ/2007-978, провадження у справі триває по теперішній час.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України справі №6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив правовідносини сторін, застосував норми матеріального права та відповідну правову позицію Верховного Суду України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тій частині, що ухвалення судового рішення Господарського суду Київської області від 10 травня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року дає підстави уважати про припинення поруки за цим кредитним зобов»язанням є помилковими та відхиляються колегією суддів, оскільки вимогу до поручителя (ОСОБА_1) про стягнення заборгованості за цим договором було пред»явлено ВАТ КБ «Надра» шляхом подачі відповідного позову до суду 27 листопада 2009 року та провадження у справі триває по теперішній час.

При цьому, посилання представника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо періоду виникнення заборгованості за періодичними платежами за кредитним договором №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року як підставу припинення поруки, колегією суддів відхиляються, оскільки за правилами ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду із вимогою про припинення поруки, позивачем визначено як підставу позову обставини щодо зміни строку виконання основного зобов»язання, дострокового стягнення кредитної заборгованості за рішенням господарського суду, та, відповідно, пропуск кредитором строку шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання для пред»явлення вимоги до поручителя. Інші підстави позову (тобто обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов»язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами) позивачем не визначались, відтак не були предметом судового розгляду в суді першої інстанції та відсутні в доводах апеляційної скарги, а отже є поза межами розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «КБ «Надра» про помилковість висновків суду щодо припинення договору поруки в частині забезпечення зобов»язань за договорами №51/КЛ/2007-978/980, №52/КЛ/2007-978, колегією суддів відхиляються, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до змісту договору поруки убачається, що цим договором забезпечено виконання трьох кредитних зобов»язань. Відповідно до установлених обставин справи кожне кредитне зобов»язання є окремим та самостійним, відтак надана порука повинна розглядатися як три окремі забезпечувальні зобов»язання, які оформлені одним договором. Звернення до суду із вимогами за одним кредитним зобов»язанням має юридичні наслідки тільки для тієї частини поруки, в якій це зобов»язання забезпечено.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов