УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ПАТ«Фідобанк» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2007 року між ВАТ «АКБ «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 115 500 дол США терміном до 25 жовтня 2017 року, з урахуванням додаткової угоди від 27 травня 2009 року № 1, під 12,5 % річних, а з 27 серпня 2010 року по 27 серпня 2011 року під 10,5% річних. На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку банку належні йому на праві власності нежилі приміщення по АДРЕСА_2.

Також на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «АКБ «Престиж» та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 26 квітня 2007 року № 014/1581/44/02125/2, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником за кредитним договором. Крім того, 27 серпня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 014/1581/44/02125/3, згідно з умовами якого остання несе солідарну з позичальником відповідальність за кредитним договором.

У рамках додаткового забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 серпня 2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Позичальник зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 10 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 1 224 661 грн 58 коп. Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1 224 661 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року змінено та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 1 224 661 грн 58 коп., яка складається: із простроченої заборгованості за кредитом - 326 893,15 грн., строкової заборгованості за кредитом - 835 122,10 грн., простроченої заборгованості за процентами - 24 673,38 грн., строкової заборгованості за процентами - 9 550,81 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 27 613,05 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів - 809,09 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 1 224 661 грн 58 коп., яка складається: із простроченої заборгованості за кредитом - 326 893,15 грн., строкової заборгованості за кредитом - 835 122,10 грн., простроченої заборгованості за процентами - 24 673,38 грн., строкової заборгованості за процентами - 9 550,81 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 27 613,05 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів - 809,09 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до нього, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість виникла у зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, а тому підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно виходив із того, що кожний поручитель поручився за боржника за окремими договорами поруки, які не передбачать солідарної відповідальності поручителів між собою, а тому між ними не виникає солідарної відповідальності між собою і кожний поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник окремо.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовомПублічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова