РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді Пікули Н.В.

за участю секретаря: Грабовської Г.О.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Володимир-Волинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Володимир-Волинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В позовній заяві посилається на ту обставину, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1.

В зазначеній квартирі також зареєстрована відповідач, яка там не проживає, будь-яких витрат по комунальних платежах та утриманню будинку не несе, проживає в с. Заріччя, Володимир-Волинського району.

Просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку із зазначеної квартири.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях суду зіслався на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позивачем позов не визнала, пояснила, що дійсно в спірній квартирі не проживає, однак вона являється співвласником даної квартири і тому не може бути визнана такою, що втратило право користування даним житлом.

Представник третьої особи Володимир-Волинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на розгляд справи до суду не з'явився, подав письмову заяву згідно якої просить суд слухати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, в позовній заяві посилається на ч. 2 ст. 107 ЖК України, яка передбачає, що у разі вибуття наймача або членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення (право користування жилим приміщенням) вважається розірваним (втраченим) з дня вибуття.

Позивач також посилається на положення ч.2 ст. 405 ЦК України згідно якої, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 03.10.1995 року, квартира квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачу по справі - ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідачу по справі - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

А згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки відповідач по справі ОСОБА_2 являється співвласником спірної квартири, вона не може бути визнана такою, що втратила право користування зазначеною квартирою, а тому в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити.

Позовна вимога про зняття відповідача з спірної картири не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється компетентними державним органами на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням, відмова у вчиненні такої дії може бути оскаржено в суді у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, дана вимога є похідною від основної вимоги, втрати права користування житловим приміщенням, в задоволенні якої суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, 213-215, ЦПК України, на підставі ст. ст. 319, 321, 405 ЦК України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Володимир-Волинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула