АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, з подальшим уточненням, та просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у сумі 36637 грн.91 коп., моральну шкоду у сумі 5000грн, пеню - 20683 грн. 85 коп., 3% річних - 1791 грн.75 коп., суми, на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів - 26965 грн.50 коп.

В обґрунтування зазначав, що 11 листопада 2011 року сталася дорожньо - транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль «MitsubishiLancer», д.н. НОМЕР_1.

Вироком Ставищенського районного суду Київської області водій автомобіля «Mazda Е 2200», д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_2, який керував останнім на підставі довіреності, визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mazda Е 2200», д.н. НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП, була застрахована у ПАТ «СК «Оранта-Січ».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу з урахуванням уточнень до неї, представників відповідача, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Правові підстави до покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню ОСОБА_1 моральної шкоди відсутні. Такі вимоги не ґрунтуються на законі, а тому районний суд правомірно відмовив у їх задоволенні.

Разом з тим, з висновками суду в частині вирішення вимог про стягнення страхового відшкодування погодитися неможливо, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, 11 листопада 2011 року близько 20 год. 40 хв. на 128 км автодороги Київ-Одеса поблизу смт. Ставище Ставищенського району Київської області стався наїзд автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який рухався в напрямку м. Одеса, на ОСОБА_4, що перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході, після чого сталося зіткнення автомобіля «Mazda Е 2200», д.н. НОМЕР_2, підкеруванням водія ОСОБА_2 з автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1, який зупинився за пішохідним переходом після наїзду на пішохода.

Внаслідок ДТП ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відповідно до вироку Ставищенського районного суду Київської області від 29 травня 2012 року, водія автомобіля «Mazda Е2200», д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_2, який керував забезпеченим транспортним засобом на підставі довіреності, визнано винним у вчиненнізлочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.89-94).

Окрім цього, визнано доведеним, що саме дії ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв'язку з настанням наслідків.

Встановлено, що третя особа по справі, не впоравшись з керуванням, здійснила дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було завдано механічних пошкоджень задній частині належного позивачу автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1, у вигляді деформації кришки багажника, задньої панелі, заднього лівого та правого крил, розбитого заднього бамперу та задніх фар (а.с.57 т.1).

Відповідно до Звіту №085/10 про оцінку вартості ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1, виконаного ПП ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля, внаслідок пошкоджень, отриманих в ДТП, становить 36 637 грн. 91 коп. (а.с.48 т.1).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mazda Е 2200», д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_6, на час скоєння ДТП була забезпечена у ПАТ «СК «Оранта-Січ» (а.с.44 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 скоївши дорожньо-транспортну пригоду, у подальшому, фактично спричинив аварійну ситуацію, не дотримавшись Правил дорожнього руху України, не вжив всіх необхідних дій для її уникнення, а тому у відповідності до п.32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має права на отримання страхового відшкодування.

Між тим, колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, остільки суд неправильно витлумачив зміст згаданого Закону.

Так, положеннями ст. 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик або МТСБ не відшкодовує шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Разом з тим, відповідно до п 1.7.ст. 1 зазначеного Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до справи, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «MazdaЕ 2200», д.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахованау ПАТ «СК «Оранта-Січ» згідно полісу № АА/4987457 від 30.08.2011р. (а.с.44 т.1).

Отже, транспортний засіб, належний позивачу, не є забезпеченим у розумінні вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відсутня заборона на відшкодування збитків, завданих внаслідок його пошкодження забезпеченим транспортним засобом.

Матеріалами справи доведено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11 листопада 2011р., задній частині належного позивачу автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1 було завдано механічних пошкоджень - автомобілем «MazdaЕ 2200», д.н. НОМЕР_2, який і є забезпеченим згідно умов договору страхування.

Районний суд в частині вирішення вимог про стягнення страхового відшкодування, належним чином не дослідив зміст Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», допустив помилки в застосування та тлумаченні норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, у зв'язку з чим рішення районного суду в зазначеній частині вимог підлягає скасуванню, а по справі в цій частині необхідно ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, враховуючи наступне.

Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої завдана шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність.

Встановлено, що 23 січня 2012 року позивачповідомив ПАТ «СК «Оранта-Січ» про страхову подію, яка відбулася11 листопада 2011 року за участю забезпеченого транспортного засобу «Mazda Е 2200», днз НОМЕР_2. Ця заява у страховій компанії зареєстрована за № 005-12/65 від 23 січня 2012 року (а.с.43 т.1).

У подальшому, 21 січня 2014 року позивач повторно звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, яка отримана філією 24 січня 2014року, а компанією 30 січня 2014 року (а.с.71,72).

Проте відповідач не виконав зобов'язання, передбачене умовами договору страхування й безпідставно відмовив у його виплаті.

Відповідно до висновку № 1293/16-54 від 13 липня 2016 року проведеної по справі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України автомобільно-товарознавчої експертизи (а.с.52-61), ринкова вартість автомобіля «MitsubishiLancer», д.н. НОМЕР_1, VIN-код НОМЕР_3 станом на дату оцінки 11 листопада 2011 року (момент ДТП) складає 33845 грн. 32 коп.

Вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1, VIN-код НОМЕР_3 станом на дату оцінки 11 листопада 2011 року (момент ДТП) складає 72707 грн. 81 коп.

Визначення утилізаційної вартості автомобіля «MitsubishiLancer», д.н. НОМЕР_1, VIN-код НОМЕР_3 станом на дату оцінки 11 листопада 2011 року (момент ДТП) не здійснювалось є недоцільним, остільки ринкова вартість автомобіля є значно нижчою від вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Відповідно до результатів візуального обстеження автомобіля автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_1, VIN-код НОМЕР_3 встановлено, що він перебуває в повністю відновленому стані та експлуатується без обмежень.

Окрім цього, матеріалами експертизи доведено, що вартість відновлювального ремонту задньої частини автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить 33 439 грн. 27 коп. (а.с. 52-61 т.2)

Враховуючи обставини справи та висновки проведеної по справі автомобільно-товарознавчої експертизи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову й стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, в сумі 33 439грн.27коп.

Згідно положень ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку, встановлену договором або законом.

Згідно п.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів»за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З урахуванням розміру облікової ставки НБУ, зазначеної у розрахунку, яка є правильною, розмір пені за період з 24.01.2014р. по 11.09.2015р. ( з урахуванням меж позову), становить 18 823 грн. 10 коп.

Окрім цього, колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних, в сумі 1635 грн. 31 коп. та 24 143 грн.15 коп. - інфляційних, розмір яких з помісячним відображенням у розрахунку відповідає офіційним статистичним даним за вказаний період, остільки боржник не виконав грошове зобов'язання.

Матеріалами справи доведено, що позивач, звертаючись у суд з позовом, на підтвердження обставин, якими обґрунтовував вимоги, поніс витрати, пов'язані з оплатою вартості проведеної по справі експертизи, в сумі 6144 грн. (а.с.51 т.2), а також судовий збір, в сумі 1638 грн. 63 коп. (а.с.10, 38, 181, 185, 219 т.1)

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з ПАТ «СК «Оранта-Січ».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року в частині вимог про стягнення страхового відшкодування скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» на користь ОСОБА_1 33 439 грн. 27 коп. - страхового відшкодування, 18 823 грн. 10 коп. - пені, 1635 грн. 31 коп. - 3% річних, 24 143 грн.15 коп. - інфляційних, а також судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 1638 грн. 63 коп., та 6144 грн., у зв'язку з проведенням по справі автотоварознавчої експертизи.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/5817/15

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2221/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.