Дата документу 15.08.2016
Справа № 2-3866/11
Провадження № 6/334/294/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дубини Л.А.,

при секретарі Ващенко К.Г,,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали подання головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, як особи, що має невиконані зобовязання, покладені на неї судовим рішенням,-

встановив:

головний державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина-боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обовязків, вказавши в поданні наступне.

На виконанні в Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 30557785, яке відкрито за виконавчим листом № 2-3866, виданим 27.12.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини починаючи з 12.10.2011 року.

03.01.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Боржником рішення суду не виконується, аліменти не сплачуються, ОСОБА_1 має заборгованість, яка на 01.05.2016р. становить 23238,33 грн.

Посилаючись на наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, державний виконавець просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань, покладених судовим рішенням.

Державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши подання державного виконавця, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а якщо він має паспорт, то йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Судом встановлено, що на виконанні в Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 3055785, яке відкрито за виконавчим листом № 2-3866, виданим 27.12.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини починаючи з 12.10.2011 року.

03.01.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Станом на 01.05.2016р. заборгованість по аліментам ОСОБА_1 становить 23238,33 грн.

Заявник не надав суду відповідних документів, які б підтверджували факт повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та не навів доказів, існування можливості у боржника виконати обовязки покладені на нього рішенням суду і свідомого ухилення від їх виконання.

Крім того, судом не встановлено, які державним виконавцем були вжиті заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", для виконання рішення суду. Відсутні будь-які данні щодо факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, встановлених рішенням суду. А також не наведено, які є підстави вважати, що ОСОБА_1 може виїхати за кордон за для того, щоб уникнути виконання покладених на нього обовязків.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ст.377-1 ч.2 ЦПК України, подання розглядається без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Матеріали подання таких відомостей не містять.

Без перевірки обставин ухилення боржника від виконання судового рішення, доведення яких є обов`язковою умовою встановлення обмежень, подання не підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги неповноту вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючись ст. 33 Конституцією України, ст.10, 377-1 ЦПК України, ст. 5, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволені подання головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, як особи, що має невиконані зобовязання, покладені на неї судовим рішенням відмовити.

Ухвалу довести до відома Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Дубина Л. А.