Справа № 303/7705/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Собослой Г.Г.,

секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 серпня 2015 року по справі за первісним позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк» до малого підприємства «Нова», ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», третя особа: мале підприємство «Нова» про визнання припиненим договору поруки,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк» (далі- ПАТ «ВіЕсБанк») звернулося до суду із позовом до боржника за кредитним договором малого підприємства «Нова» (далі - МП «Нова») та поручителів за договорами поруки ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Ківін» (далі -ТОВ «Ківін»), в якому просило: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 06 грудня 2010 року № КU007143 станом на 01 листопада 2013 року у розмірі 17591,41 дол. США, з яких 16893,00 дол. США (135025 грн. 75 коп.) - заборгованість за кредитом,698,41 дол. США ( 5582 грн. 40 коп.) - заборгованість за відсотками та 7250 грн. 22 коп. пені, що становить 147858 грн.36 коп. (за курсом НБУ на дату ухвалення рішення).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляджу цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

. В ухвалі суд касаційної інстанції зазначав, що висновки попередніх судів про наявність безумовних підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог, а саме стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором, за зазначених у судовому рішенні обставин, не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. Нормами закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядалася касаційною інстанцією, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручався відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя (том 2 а.с.107-108).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12.05.2015 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк» про солідарне стягнення з МП «Нова» та ТОВ «Ківін» заборгованості у сумі 17591,41 дол. США. (том 2 а.с.130-133).

В судді позивач збільшив позовні вимоги (том 2, а.с. 169, 204) до відповідача та поручителів за договорами поруки ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Ківін» ( далі -ТОВ «Ківін») в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 06.12.2010 року №КU007143 в загальній сумі 21 003,39 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 26.06.2015 року становить 445 189,94 грн., а також 124 104, 17 грн. - пені, шляхом солідарного стягнення вищевказаної суми заборгованості з боржника (МП «Нова») та кожного з поручителів окремо.

Як на підставу для задоволення вищевказаних збільшених позовних вимог, ПАТ «ВіЕс БАНК» посилається на те, що в процесі цивільно - правової реалізації укладених між позивачем та відповідачами договорів кредиту та поруки, зобов'язання відповідачів перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, внаслідок чого відповідачі заборгували перед ПАТ «ВіЕс БАНК» станом на 26.06.2015 року вищевказану суму боргу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 03.07.2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕсБанк», третя особа мале підприємство «Нова» про визнання припиненим договору поруки від 06.12.2010 №КU007143/S-3, укладеного між ПАТ «Фольксбанк» та поручителем ОСОБА_1 ( том 2 а.с.179-180).

Як на підставу для задоволення зустрічного позову (том 2, а.с. 140-142), ОСОБА_1 посилаються на те, що Банком пропущений, передбачений ст. 559 ЦК України строк пред'явлення до нього вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором. Внаслідок припинення поруки в нього, як Поручителя, відсутні будь-які зобов'язання перед Банком за кредитним договором від 06.12.2010.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.08.2015 року збільшені позовні вимоги за первісним позовом ПАТ «ВіЕс БАНК» задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з малого підприємства «Нова» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс БАНК» суму заборгованості за кредитним договором від 06.12.2010 року №KU 007143. в розмірі 21 003,39 доларів США (в т.ч. 16893,00 доларів США - основний борг, 4110,39 доларів США - відсотки), яка в гривневому еквіваленті станом на 26.06.2015 року становить 445 189,94 грн., а також суму 124 104,17 грн. пені (загальна сума у гривневому еквіваленті становить 569 294,11 грн.)

Стягнуто солідарно з малого підприємства «Нова та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕс БАНК» суму заборгованості за кредитним договором від 06.12.2010 року №KU 007143. в розмірі 21 003,39 доларів США (в т.ч. 16893,00 доларів США - основний борг, 4110,39 доларів США - відсотки), яка в гривневому еквіваленті станом на 26.06.2015 року становить 445 189,94 грн., а також суму 124 104,17 грн. пені (загальна сума у гривневому еквіваленті становить 569 294,11 грн.)

Стягнуто солідарно з малого підприємства «Нова») та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕс БАНК» суму заборгованості за кредитним договором від 06.12.2010 року №KU 007143. в розмірі 21 003,39 доларів США (в т.ч. 16893,00 доларів США - основний борг, 4110,39 доларів США - відсотки), яка в гривневому еквіваленті станом на 26.06.2015 року становить 445 189,94 грн., а також суму 124 104,17 грн. пені (загальна сума у гривневому еквіваленті становить 569 294,11 грн.)

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Вирішено питання по судових витратах.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, так як таке прийнято з порушенням норм процесуального права. Вказує, що позов ПАТ «ВіЕс БАНК» до МП «Нова» не підсудній місцевому суду, оскільки порука має похідний характер від основного зобов'язання то вирішення спору про стягнення поруки можливе лише за наслідками вирішення спору про заборгованість.

ОСОБА_1 також не погодився з рішенням суду та подав апеляційну скаргу в якій просив рішення за первісним позовом скасувати, а зустрічний позов задовольнити та визнати поруку припиненою, оскільки банком пропущено шестимісячний строк звернення до поручителя.

ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення змінити та відмовити у задоволенні стягнення з нього пені в сумі 124 104,17 грн. у зв'язку з пропуском позовної давності. Крім того вказує, що на момент ухвалення судом оскаржуваного рішення, термін дії поруки припинено, що є підставою для відмови у позові.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, просила апеляційну скаргу свого довірителя задовольнити з наведених в апеляційній скарзі підстав, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у первісному позові відмовити, а зустрічний задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу свого довірителя задовольнити з наведених в апеляційній скарзі підстав та скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу свого довірителя задовольнити, змінити рішення, відмовивши позивачу у стягненні пені.

Представник ПАТ «ВіЕс Банк» в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг та залишити оскаржуване рішення без змін.

Представник малого підприємства «Нова» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що відповідно до умов, укладеного 06.12.2010 року між ПАТ «Фольксбанк», назву якого змінено на ПАТ «ВіЕсБАНК» (т. 1, а.с. 118-121) та малим підприємством «Нова» (надалі - Позичальник) кредитного договору №КU007143 (надалі - Кредитний договір), Банк відкрив Позичальнику моновалютну кредитну лінію з лімітом 75000 доларів США строком на 36 місяців, а саме до 06.12.2013 року на поновлювальній основі на умовах часткового погашення, згідно з графіком зменшення ліміту для поповнення обігових коштів під відсотки за користування кредитом (додаток № 1 до кредитного договору (том. 1 а.с. 8-11, 12), який є невід'ємною його частиною (п. 1.1 Договору).

Відповідно до умов п. 5.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повернути Банку отриманий транш (і) в повному обсязі, в строк та у порядку, встановлені Кредитним договором. Сплатити Банку проценти за користування траншами по кредитній лінії у розмірі та порядку, що встановлені Кредитним договором.

Згідно з положеннями п. 5.3.1 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором Банк має право списати з рахунків Позичальника суми боргу на підставі наказу на примусову сплату боргового зобов'язання, звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором від поручителя (гаранта).

За несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання (п. 6.2 та 6.3 Кредитного договору).

Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру від 09.12.2010 №1222 (том 1, а.с. 26).

В подальшому, між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, на підставі якої сторони, серед іншого, збільшили відсоткову ставку за користування кредитними коштами (том 1, а.с. 13-17). Зазначені зміни до Кредитного договору були також погоджені з поручителями.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Банком та відповідачами 06.10.2010 року були укладені договори поруки № KU 007143/S-3, № KU007143/S-4, №KU 007143/S-5, у відповідності до умов яких, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 поручилися перед Банком за виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором (том 1, а.с. 18-19, 20-21, 22-23).

На підставі повідомлень-вимог від 16.05.2013, позивачем належним чином було повідомлено відповідачів МП «Нова», ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стан заборгованості та необхідність її погашення перед банківською установою ( том 1, а.с. 27, 28, 29, 30), які останні отримали, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 20-21.05.2013 , з особистими підписами відповідачів (том 1, зворот листа а.с. 27, 28, 29, 30).

Судом встановлено, що заборгованість Позичальника станом на 26.06.2015 року за предметом первісного позову становить 21003,19 доларів США - (в т.ч. 16893,00 доларів США - основний борг, 4110,39 доларів США - відсотки), а також 124104,17 грн. - пені за період з 25.06.2014 року по 26.06.2015 року.

Задовольняючи позов ПАТ «ВіЕйБі Банк», суд враховуючи положення ст.ст. 549, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України правильно стягнув з відповідачів на користь позивача заявлену суму заборгованості.

Не є підставою для відмови у задоволенні первісного позову і доводи представників відповідачів (2) та (4) щодо необґрунтованого збагачення позивача за рахунок відповідачів, внаслідок заявлення окремих вимог про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржника та кожного з поручителів окремо, оскільки статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи судом встановлено, що зобов'язання за Кредитним договором забезпечувалося кількома поручителями, які надали поруку за різними самостійними договорами. У такому випадку останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором, тому Кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору окремо, що у спірній по справі ситуації і зроблено позивачем в особі його представника в судовому засіданні 26.08.2015.

У спірній по справі ситуації, відповідачі (2), (3), (4) разом не поручалися солідарно відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов'язань, однак на підставі укладених з банківською установою договорів (том 1, а.с. 18-19, 20-21, 22-23), кожен окремо, поручилися разом з МП «Нова» відповідати перед позивачем за виконання кредитних зобов'язань позичальника.

Щодо зустрічного позову, то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті даної частини застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Роз'яснюючи вищевказані законодавчі положення Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» звернув увагу суддів на те, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З Договорів поруки (том 1, а.с. 18-19, 20-21, 22-23) вбачається, що в них не встановлено конкретного строку, після якого порука припиняється. Зазначена у договорах поруки умова про їх дію до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 Цивільного кодексу України. Отже, в цьому разі підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Такі самі умови для припинення поруки, узгоджені сторонами і в п. 4.2 самих договорах.

Поряд з цим, у Кредитному договорі (п.п. 1.1., 1.3.) строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - «до 06 грудня 2013 року».

За таких обставин справи, право на пред'явлення вимоги Банком до Поручителів про виконання зобов'язань позичальника з повернення кредитних ресурсів (в т.ч. відсотків та пені), виникло з 06.12.2013 р. та могло бути реалізовано банківською установою протягом наступних шести місяців від вказаної дати. В свою чергу Банк звертався до Поручителів з вимогою погасити заборгованість за кредитними зобов'язаннями позичальника 16.05.2013, які отримані відповідно 20 та 21 травня 2013 (том 1, а.с. 27-30), а до суду 06.11.2013 ( том 1, а.с. 3).

Вищевказане свідчить про те, що вимоги до Поручителів заявлені Банком до спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Що стосується доводів представників апелянтів на сплив, як на їх думку, позовної давності, то така за наявності підстав застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України).

Сторонам спору (ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та їх представникам ) було відомо про даний спір.

Дана обставина стверджується матеріалами справи ( т.1 а.с.62, 66, 85, 90, 91, 98, 100, 106, 107,108, 136, 138, 140, 146, 148, 158, 159) .

В суді першої інстанції сторони та їх представники надавали своїм довірителям дієву правову допомогу ( том 1 а.с. 162-163,179-182, том 2 а.с.36-38), але жодна із них у суді першої інстанції заяви про застосування позовної давності не робила.

Решта доводів апелянтів на законність судового рішення не впливають.

За таких обставин справи зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Згідно положень ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :