23.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/7539/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Остапенко Н.Г.
при секретарі Шевцовій М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивачка 16.10.2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у жовтні 2013 року її знайома ОСОБА_2 позичила у неї 20 000,00 грн. для вирішення своїх особистих питань, про що надала розписку із зобов'язанням повернути позичену суму протягом року, а саме до 01 грудня 2014 року.
Факт надання позивачкою грошей у позику було підтверджено підписами свідків.
У цій розписці відповідачкою було визначено строки повернення боргової суми за місяцями, починаючи з листопада 2013 року і закінчуючи груднем 2014 року.
За умовами розписки платежі повинні були здійснюватися шляхом перерахування грошей на картковий рахунок позивачки з виплатою 3% на місяць за користування коштами.
Однак, на цей час відповідачка не сплатила позивачці жодної суми.
Загальна сума, що повинна була сплачена разом з відсотками, згідно розписки складає 27 000,00 грн.
Індекси інфляції за грудень 2014 року - вересень 2015 року становили: січень - 103,1; лютий - 105,3; березень - 110,8; квітень - 114,0; травень - 102,2; червень - 100,4; липень - 99,0; серпень - 99,2; вересень - 102,3; жовтень -; листопад-; грудень - 103,0. Інфляційні втрати складають: (20 000,00 грн. х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,14 х 1,022 х 1,004 х 1,023) - 20 000,00 грн. = 29 652,35 грн. - 20 000,00 грн. = 9652,35 грн.
Три відсотки річних за користування коштами складає: 20 000,00 грн. х 3% : 12 міс. = 500,00 грн.
Таким чином, загальна сума, яку відповідачка повинна повернути становить: 20 000,00 грн. + 7000,00 грн. + 9652,35 грн. + 500,00 грн. = 37 152,35 грн.
На підставі вищевикладеного просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму у розмірі 37 152,35 грн., яка складається з : 20 000,00 грн. - позикова сума; 7 000,00 грн. - плата за користування позикою; 9652,35 грн. - втрати від інфляції та 500 грн.
Позивачка ОСОБА_1 письмово просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги пітримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Також, з розписки від 09.10.2013 року видно, що ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кошти в наступному порядку: листопад 2013р. - 600 грн., грудень 2013 р. -600грн., січень 2014р. - 2150 грн., лютий 2014р. 2150 грн., березень 2014р. - 2150 грн., квітень 2014р. - 2150 грн.. травень 2014 року - 2150 грн., червень 2014р. - 2150 грн., липень 2014 року - 2150 грн., серпень - 2150 грн., вересень - 2150 грн., жовтень 2014р. - 2150 грн., листопад 2014 р. - 2150 грн., грудень 2014 р. - 2150 грн., а загальна сума складає 27 000,00 грн./а.с.4/
На даний час сума боргу не повернута.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти..., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей.
Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлюється договором.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
З наведеного випливає, що кредитор в даному випадку повинен видати розписку лише на вимогу боржника. Якщо такої вимоги від боржника не надійшло, зазначений обов'язок у кредитора не наступає. Тому для боржника вкрай важливо документально підтвердити факт виконання свого зобов'язання.
Якщо ж боржник при отриманні позики видав кредиторові борговий документ (розписку), кредитор, приймаючи її повернення, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. Якщо кредитор з якоїсь причини не може повернути борговий документ (розписку) (наприклад, у випадку її втрати, знищення, передачі іншим особам і т.п.), він зобов'язаний видати боржникові свою розписку, вказавши в ній про це.
Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов'язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов'язку, в тому числі і щодо повернення боргу, що підтверджується і судовою практикою (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.02.2011р. по справі №6-2573св10). Якщо кредитор відмовляється повернути боргову розписку або видати свою розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. Зазначені дії кредитора розцінюються як його прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Такий правовий висновок зроблений Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2014 рокуу справі №113цс14, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикціїпри застосуванні таких норм права.
Однак, позивачка просить стягнути 7000,00 грн., оскільки суд не виходить за межі позовних вимог, вважає за необхідне стягнути на користь позивача 3% місячних у розмірі 7000,00 грн.
Відповідно до вимог ст..88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 492,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 203, 215-216, 525, 526, 610, 625, 626, 628, 638, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 80, 88, 197, 212, 213-215, 218, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 492,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г. Остапенко