Справа №158/2239/15-ц
Провадження №2/167/112/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Панасюка С.П.,

при секретарі - Пазюку О.О.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що фактом поширення недостовірної інформації була підписана відповідачем заява про примусову госпіталізацію позивача у зв'язку з погіршенням його психічного здоров'я. Відсутність у позивача психіатричного розладу повністю спростовано судовим рішенням від 01.06.12 року, де встановлено, що позивач не чинив суспільно небезпечних дій, рішенням спеціальної лікарської комісії від 09.12.13 року, експертизою від 03.07.13 року. Просив визнати факт поширення недостовірної інформації відповідачем та зобов'язати його спростувати цей факт в пресі, відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 100000 грн..

30.05.2016 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву про стягнення завданої моральної шкоди, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що поширенням стосовно позивача недостовірних відомостей серед оточуючих і його знайомих, відповідач завдав йому моральної шкоди шляхом особистого приниження, приниження його честі і гідності перед великим загалом йому осіб, так як він є пенсіонером ОВС України. Тому, на протязі тривалого періоду він вимушений був при зустрічах, пояснювати всім, про негативні риси і дії відповідача - його сина. Це тривало з боку відповідача на протязі 2012-2015 року постійно. Він є здоровою особою в психологічному стані, але від негативного навантаження на нього, яке тривало з боку відповідача на протязі 2012-2015 р.р. постійно, він вимушений був лікуватись, оскільки в нього погіршився сон і спокій, постійно був підвищений артеріальний тиск, що супроводжувалось головними болями. Вимушений був змінити свій стиль життя та доводити на протязі 2012-2015 р.р. навіть медичними висновками, що він є дійсно психологічно здоровим, а не хворим, як про нього поширював відомості відповідач. Таким чином, розповсюджуючи інформацію про психічний стан позивача відповідач завдав останньому немайнової моральної шкоди, яку той оцінив в сумі 100000 грн.. Спростування недостовірної інформації з боку відповідача, будь-яким шляхом уже відпали, оскільки позивач особисто та своїми діями на протязі 2012-2015 років довів перед знайомими, родичами та співробітниками в минулому, державних і недержавних установах, що не являється психічно хворою особою, як про нього поширював інформацію відповідач і вони вже знаходяться в матеріалах даної цивільної справи. Просить, стягнути з відповідача ОСОБА_3 завдану моральну шкоду в сумі 100000 грн., поширеними неправдивими відомостями про психічну хворобу позивача із негативними наслідками та звичками в Ківерцівському районному суді, перед знайомими і колегами пенсіонерами.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні, кожен зокрема, позов підтримали, просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 завдану моральну шкоду в сумі 100000 грн..

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 30.08.2016 року не з'явився, 16.03.2016 року подав до суду заперечення на позов, в якому вказує, що позов є безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає. Просить у задоволенні позовних вимогах позивача відмовити повністю. Тому, суд ухвалив провести судовий розгляд справи у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши заперечення на позовну заяву, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

З заяви від 08.05.2012 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3, який є сином позивача ОСОБА_1 звернувся до головного лікаря ВОПЛ № 2 смт.Олика ОСОБА_4 із даною заявою про госпіталізацію батька в зв'язку із його неадекваткою поведінкою, постійними погрозами фізичної розправи, для запобігання скоєння ним протиправних дій - насильства над членами сім'ї (а.с.92).

Як вбачається з повідомлення від 23.08.2012 року за вих.№ 7247 Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягався (а.с.126).

В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2012 року відповідач ОСОБА_3 звертався до Органу опіки та піклування Ківерцівської міської ради з клопотанням про вирішення питання про призначення його опікуном ОСОБА_1 (а.с.93).

Однак, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з виписки № 31 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1, останній перебував на лікуванні в стаціонарі з 14.01. по 28.01.2013 року з діагнозом: ВСД по кардіальному типу (а.с.94), з виписки № 106 ЛВЛ МВС України (а.с.95), що ОСОБА_5 знаходився на лікуванні з 03.03.2013 по 23.03.2013 року з діагнозом: УХС: стенокардія напруги II функціональний клас. Атеросклеротичний кардіосклероз та з 03.03.2013 по 23.03.2013 року направлявся на курортне лікування: хвороби системи кровообігу, хвороби нервової системи, хвороби кістково-м'язової системи, що стверджується путівкою № 0000206 (а.с.97).

Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.06.2012 року в задоволенні заяви головного лікаря ВОПЛ № 2 смт.Олика ОСОБА_4 про госпіталізацію до психзакладу в примусовому порядку ОСОБА_5 відмовлено (а.с.99-100). Дане рішення набрало законної сили 12.06.2012 року.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.02.2013 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя відмовлено (а.с.98).

Згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.05.2013 року примусово направлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на стаціонарну судово-психіатричну експертизу в ВОПЛ № 1 м.Луцька, яка була призначена за ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.12.2012 року, виконання ухвали покладено на ВОПЛ № 1 м.Луцька та Ківерцівський РВ УМВС України у Волинській області (а.с.130).

Згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.07.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з Волинської обласної психіатричної лікарні № 2 на користь ОСОБА_5 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, в решті позову відмовлено (а.с.127-129).

Згідно ухвали апеляційного суду Волинської області від 14.08.2015 року апеляційну скаргу відповідача Волинської обласної психіатричної лікарні № 2 відхилено, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.07.2015 року в даній справі залишено без змін (а.с.101 -103).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.08.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з Комунального закладу «Ківерцівське районне територіальне медичне об'єднання» на користь ОСОБА_5 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, врешті позову відмовлено (а.с.104-106).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

В уточненій позовній заяві позивач відмовився від вимоги про спростування недостовірної інформації, оскільки спростування недостовірної інформації з боку відповідача, будь-яким шляхом уже відпали, так-як позивач особисто та своїми діями на протязі 2012-2015 років довів перед знайомими, родичами та співробітниками в минулому, державних і недержавних установах, що не являється психічно хворою особою.

Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено також, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3, які виразились у розповсюдженні недостовірних відомостей про психічну хворобу позивача серед оточуючих і знайомих позивача, відповідач заподіяв позивачеві ОСОБА_1 моральну шкоду, що полягає в душевних стражданнях, які мали місце на протязі тривалого періоду, порушенні звичного способу життя для доведення, що поширена інформація про нього є дійсно неправдива, необхідністю відновлювати стан здоров'я із-за погіршення сну, головної болі та підвищеного артеріального тиску, протягом тривалого проміжку часу.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути 20000.00 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Оскільки при зверненні до суду з позовом позивачем не було оплачено судовий збір, тому, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави 551.20 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 277, 280, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212, 213, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. завданої моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рожищенського районного суду С.П.Панасюк