АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1666/16-ц 22-ц/774/1290/К/16
Справа № 210/1666/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1290/К/16 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія - 50 (ІII) Суддя-доповідач - Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

секретар - Євтодій К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано 01 вересня 2009 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

За таких обставин, ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги в останній редакції від 08 квітня 2016 року, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 12 березня 2016 року і до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутих з нього аліментів на утримання доньки, зменшивши їх до 1000 грн. на місяць.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом не враховано, що на його утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також відповідач вказує, що він виконує обов'язок з утримання доньки у розмірі, який складає не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та відповідно до свого матеріального становища.

ОСОБА_2 зазначає, що судом не враховано матеріальне становище дитини.

Так, на думку відповідача, придбання для дитини вартісних речей, поїздки за кордон на відпочинок, свідчать про можливість позивача нести такі витрати, та не доводить її скрутного матеріального становища і потреби ОСОБА_3 у матеріальній допомозі на утримання дитини.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки неповно з'ясував матеріальне становище та витрати ОСОБА_2, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явились.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 - 11 ЦПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання позивача та відповідача, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 01 вересня 2009 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Задовольняючі частково позовні вимоги ОСОБА_3 й стягуючи з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1500 грн., суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182 СК України та виходив з факту невиконання ОСОБА_2 його обов'язку з утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки, проте не може повністю погодитися з розміром стягнутих аліментів з огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Розмір аліментів на одну дитини не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України та, відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV, та не повинен перевищувати 50% заробітної плати особи, з якої проводиться стягнення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дочки, колегією суддів встановлено, що відповідач є приватним підприємцем, має нестабільний заробіток, проте є працездатною особою та має можливість працювати, чого, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, відповідач не спростував.

При визначенні розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь ОСОБА_3 колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 має сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_6

При визначенні розміру аліментів суд апеляційної інстанції враховує, що статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» в 2016 році встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6-ти до 18 років з 01 січня 2016 року в розмірі 1455 грн.

Слід зазначити, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлює лише мінімальний, а не максимальний розмір аліментів на її утримання.

Виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дітей, колегія суддів, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6-ти до 18 років, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутих аліментів з 1500 грн. до 1500 грн., що в сукупності обов'язків батьків буде відповідати потребам дитини та задовольняти її прожитковий мінімум.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, та зменшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 квітня 2016 року змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_2 аліментів з 1500 грн. до 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: