У х в а л а

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Дьоміної О.О., Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до акціонерного товариства «БанкРенесанс Капітал» про порушення прав споживача банківських послуг, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» (далі - АТ «Банк Ренесанс Капітал»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 25 червня 2012 року між ним та банком було укладено договір про надання споживчого кредиту у розмірі 639 грн. При цьому, відповідач шляхом обману та зловживання його довірою застрахував його від нещасних випадків на 99 грн 68 коп., збільшивши суму кредиту до 738 грн 68 коп. Відповідно до п. 5 вказаного договору страхування ризики осіб, які старші 65 років і є пенсіонерами не покриваються. На час укладення договору споживчого кредиту йому було 67 років і він уже був пенсіонером. 19 липня 2012 року він у рахунок повернення кредиту сплатив 442 грн та 30 липня 2012 року ще 200 грн. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється визнати дострокове повернення кредиту та у порушення вимог ст. 19 Закону України «Про захист прав споживача» веде щодо позивача агресивні дії, зокрема у своїх листах погрожує притягненням до кримінальної відповідальності, конфіскацією та розпродажем майна, примушує його до виконання цивільно-правових зобов'язань, що триває і на день звернення до суду, позивач просив зобов'язати відповідача визнати достроково виконаними зобов'язання за кредитним договором від 25 червня 2012 року, про що видати відповідну розписку, а також стягнути з відповідача 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 червня 2012 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_4 було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 738 грн.

Згідно з п. 2.2 вказаного договору частина кредиту з метою оплати товару надається шляхом перерахування банком суми кредиту на рахунок підприємства торгівлі, а частина кредиту - для оплати ціни договору страхування - шляхом перерахування відповідної суми на рахунок страхової компанії.

За користування кредитними коштами позичальнику щомісячно нараховується комісія за обслуговування кредиту у розмірі 22 грн 16 коп.

Відповідно до п. 2.6.3 кредитного договору дострокове погашення кредиту здійснюється у наступному порядку: а) позичальник звертається до представника банку за адресою банку або будь-якого з кіосків з метою розрахунку заборгованості за кредитом (включаючи проценти, нараховані на суму кредиту, що достроково погашається, а також суму комісії за обслуговування кредиту, розраховану за повний місяць, в якому здійснюється дострокове погашення) та оформлення письмової заяви на дострокове погашення кредиту за встановленою банком формою (далі - Заява), яка має бути надана банку не менше, ніж за 5 (п'ять) робочих днів до запланованої дати дострокового погашення; б) банк здійснює розрахунок заборгованості позичальника за кредитом, в) позичальник, у відповідності до зробленого банком розрахунку, забезпечує не пізніше дати, що передує даті дострокового погашення, перерахування на рахунок банку або на рахунок позичальника, вказаний у графіку платежів сум грошових коштів, достатніх для (1) погашення кредиту, (2) сплати нарахованих до дати дострокового погашення процентів, (3) сплати суми комісії, що розраховується за повний місяць, в якому відбувається дострокове погашення, (4) інших належних до сплати платежів згідно з кредитним договором. Під повним місяцем розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів.

Згідно з п. 2.6.4 спірного договору виключно у випадку виконання позичальником всіх умов, вказаних у п. 2.6.3 цього розділу, банк у дату дострокового погашення, визначену у заяві, здійснює дії з погашення заборгованості в порядку, передбаченому п. п. 2.4.3 та 2.4.4 кредитного договору. В іншому випадку кошти, що були перераховані позичальником з метою дострокового погашення заборгованості, продовжують обліковуватись на рахунку до їх списання банком з метою погашення строкової заборгованості за кредитним договором у терміни, визначені графіком платежів (за умови відсутності простроченої заборгованості).

Вказані умови погоджені сторонами, про що свідчить їх підпис на зазначеному вище договорі.

Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання ним всіх умов спірного кредитного договору щодо дострокового погашення кредиту та доказів щодо сплати ним всієї суми заборгованості відповідно до здійсненого банком розрахунку.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

О.О. Дьоміна

А.В. Маляренко