Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.09.2016 р. 145/1239/16-ц 2/145/674/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 16.07.1995 року вони уклали між ними шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Гніванської міської ради Вінницької області, актовий запис №55 від 16.07.1995 р.

Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

На протязі останніх чотирьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставали їхні діти, що тяжким станом впливало на їхній психічний стан та кожен раз спричиняло їй та дітям душевні страждання.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблеми, які виникають у неї та у сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вже довгий час Відповідач зловживає алкогольними напоями.

На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає

Просить розірвати шлюб.

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище "ОСОБА_1".

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, пояснив, що приблизно два роки не живуть разом з позивачкою.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

16.07.1995 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 19).

Мають дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 9,10).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 551,20 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183 СК України, ЗУ "Про судовий збір" №3674- VI від 08.07.2011 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 16.07.1995 р. виконкомом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис № 55.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище "ОСОБА_1".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (п"ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіосак Н. О.