АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3847/16 Справа № 189/2268/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Синенко Є.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року по справі за позовом селянського (фермерського) господарства «Найдьон» до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», третіх осіб: відділу держземагенства у Покровському районі Дніпропетровської області, Державної реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису в державному реєстрі прав на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року СФГ «Найдьон» звернулось до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнень позовних вимог, посилалися на те, що 12 січня 2007 року між СФГ "Найдьон" та громадянкою ОСОБА_2, як власником земельної ділянки, загальною площею 5,560 га. було укладено договір оренди земельної ділянки, строком до 30 листопада 2020 року.

12 січня 2007 року вказаний договір зареєстрований у Покровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі вчинено запис за номером № 54, а 14 грудня 2009 року між ними було укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди, який також було зареєстровано у Покровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі вчинено запис за номером № 94 від 08 червня 2010 року згідно якої строк дії договору було продовжено до 30 листопада 2020 року. Сторони вказаного договору розпочали і до цього часу здійснюють реалізацію умов договору оренди землі. Позивач до теперішнього часу використовує земельні ділянки у власній діяльності, та відповідно за користування землею протягом 2011-2015 років здійснював оплату, передбачену умовами договору оренди землі.

Проте, у вересні 2015 року позивачу стало відомо, що незважаючи на наявність чинного договору оренди, без припинення його дії, ОСОБА_2 було підписано з ТОВ «Відродження» інший договір оренди цієї ж земельної ділянки, на підставі чого ТОВ «Відродження» здійснило державну реєстрацію права оренди в державній реєстраційній службі Васильківського РУЮ Дніпропетровської області 10 вересня 2015 року, однак передача земельної ділянки в натурі не відбулася, оскільки ця земельна ділянка продовжує використовуватись СФГ «Найдьон», у звязку з чим просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 28 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Відродження», зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, реєстровий запис № 24316320 від 10 вересня 2015 року; скасувати рішення № 24316320 від 10 вересня 2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; скасувати в Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстровий запис № 24316320 від 10 вересня 2015 року, а також просили стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково та ухвалено: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений 28 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Відродження"; скасувати рішення № 24316320 від 10 вересня 2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасувавши в Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстровий запис від 10 вересня 2015 року а також стягнуто з ТОВ «Відродження» та ОСОБА_2 на користь СФГ «Найдьон» судовий збір в сумі 1218 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Відродження» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 054779, ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 5.560 гектарів (а.с. 6).

Так, 12 січня 2007 року між СФГ «Найдьон» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого остання передала СФГ «Найдьон» вказану вище зумельну ділянку на строк до 30 листопада 2010 року, який було зареєстровано 12 січня 2007 року за №54 (а.с. 5).

В подальшому 14 грудня 2009 року між цими сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди від 12 січня 2007 року, було продовжено строк дії вказаного договору оренди до 30 листопада 2020 року (а.с. 7).

Згідно копії витягу з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, мається запис під № 394, за яким зареєстровано 08 червня 2010 року договір оренди земельної ділянки між СФГ «Найдьон» та ОСОБА_2 під № 04:10:130:00394 з строком дії до 30 листопада 2020 року а також ці обставини підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 жовтня 2015 року (а.с. 21, 28-30).

Крім того, встановлено, що 28 серпня 2015 року між ТОВ «Відродження» та ОСОБА_2 також було укладено договір оренди належної ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 5,560 га. з строком дії 7 років до 31 грудня останнього року оренди (а.с. 37-38).

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна та Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, мається відомість про державну реєстрацію договору оренди від 28 серпня 2015 року укладеного між ТОВ "Відродження" та ОСОБА_2 з строком дії до 31 грудня 2022 року (а.с. 35-36).

А відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24316320 від 10 вересня 2015 року, проведено державну реєстрацію прав оренди земельної ділянки за субєктом ТОВ "Відродження" (а.с. 39).

Згідно копій відомостей про отримання орендної плати за 2010-2015 рр. ОСОБА_2 отримувала в СФГ "Найдьон" орендну плату за договором оренди належної їй земельної ділянки (а.с. 42- 115).

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а на підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленого ст. 627 ЦК України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, склали та скріпили підписом письмовий документ, в якому зафіксовані правові наслідки цього правочину.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладених в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (6-127цс13) та від 25 грудня 2013 грудня (6-118цс13).

Крім того, договір оренди земельної ділянки набуває чинності (вважається укладеним) з моменту досягнення згоди з усіх його істотних умов та його підписання сторонами, а право володіння та користування цією земельною ділянкою (право оренди) в орендаря виникає з моменту реєстрації цього права. Тобто після підписання сторонами договору оренди землі між ними виникають права та обов'язки, пов'язані зі зміною та припиненням договірних відносин, у зв'язку з чим зміна умов договору чи його розірвання в односторонньому порядку, незалежно від проведення державної реєстрації прав за цим договором , не допускається, окрім випадків, передбачених законом чи договором.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов'язок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Також, відповідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

А згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи те, що на момент укладення оспорюваного договору оренди землі між ТОВ «Відродження» та ОСОБА_2, діяв інший договір оренди тієї ж земельної ділянки між СФГ «Найдьон» та ОСОБА_2, а тому на думку колегії суддів Назаренко І.В.. в односторонньому порядку відмовилась від виконання умов договору і виконання зобов'язань за договором оренди, раніше укладеного з СФГ «Найдьон», у звязку з чим при укладанні оспорюваного договору оренди землі 28 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Відродження» були порушені вимоги закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову.

Доводи апедляційної скарги ТОВ «Відродження» про те, що на момент укладення договору оренди не існувало додаткової угоди до договору оренди між ОСОБА_2та СФГ «Найдьон» та цю угоду вона не підписувала, а тому вони і уклали спірний договір оренди відповідно до вимог діючого законодавства та волевиявлення сторін, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як зазначалося вище, ці обставини спростовуються тим, що згідно копії витягу з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, мається запис під № 394, за яким зареєстровано 08 червня 2010 року договір оренди земельної ділянки між СФГ «Найдьон» та ОСОБА_2 під № 04:10:130:00394 зі строком дії до 30 листопада 2020 року, а також ці обставини підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 жовтня 2015 року

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не мають правового значення для вирішення спору і висновки суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: