Справа № 301/2336/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" грудня 2016 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Про факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів сторонами було складено акт прийому-передачі коштів від 07.06.2016 року.
Однак умови договору відповідачем не виконуються і грошові кошти у визначені строки та розмірах він не повернув.
07.09.2016 року позивачем на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням була направлена вимога щодо дострокового повернення всієї суми боргу до 20.09.2016 року.
Вказану вимогу відповідач отримав 10.09.2016 року, однак, по сьогоднішній день не виконав взяті на себе зобовязання, у звязку з чим позивач вважає, що він має право на дострокове отримання від ОСОБА_2 всієї суми боргу та процентів. Оскільки договором передбачено повернення позики частинами, а розмір та порядок отримання процентів сторонами встановлені не були, то позивач розмір процентів визначив на рівні облікової ставки НБУ: за період з 07.06.2016 року по 23.06.2016 року (17 днів) в сумі 419,05 грн.; за період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (35 днів) в сумі 791 грн.; за період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року (49 днів) в сумі 1041,25 грн.; за період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (42 дні) в сумі 863,10 грн.; за період з 28.10.2016 року по 22.11.2016 року (26 днів) в сумі 499,20 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив (а.с. 29, 32).
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу по суті за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи ( а.с. 32, 39, 40).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не подав (а.с. 30, 37, 38).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, кожна сторона розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, сторони зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки (ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. ст. 11-16, 509, 526, 530, 610, 614, 625, 629 ЦК України, цивільні зобов'язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк встановлений договором.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов, а також отримання грошей може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2016 року сторони уклали договір позики (далі - Договір), який був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером №696 (а.с. 3-4).
Вказана обставина підтверджується копією акту прийому-передачі коштів від 07.06.2016 року, який був складений стронами на виконання п.2 договору (а.с. 5).
Отже, факт укладення між сторонами договору позики доведено належними доказами.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року.
Відповідно до п.п.5,6 Договору, сума боргу сплачується щомісячно частинами в розмірі 2000 грн.; у випадку прострочки повернення суми позики позикодавець вправі стягнути заборгованість з позичальника за виконавчим написом нотаріуса та/або в судовому порядку.
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідач з моменту укладення договору позики не повернув ОСОБА_1 жодної обумовленої частини грошових коштів і по даний час борг не повернув.
Вказане твердження позивача відповідач не спростував, належними доказами повернення боргу не підтвердив.
У звязку з належним виконанням умов договору позики, 07.09.2016 року позивачем на адресу ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про дострокове стягнення всіх отриманих згідно договору коштів до 20 вересня 2016 року, а у випадку їх неповернення попереджено про нарахування відсотків, штрафу, інших витрат та їх примусове стягнення в судовому порядку, що підтверджується копією квитанції УДППЗ «Укрпошта» №0394 від 07.09.2016 року (а.с. 6, 7).
Вказану вимогу відповідач отримав 10 вересня 2016 року, в підтвердження чого в позовній заяві зазначено відомості про проходження зазначеного поштового відправлення з публічного інтернет-порталу УДППЗ «Укрпошта».
Згідно договору позики, ОСОБА_2 зобовязувався повертати борг щомісячними рівними частинами по 2000 грн. до 07.07.2018 року.
Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Отже, строк виконання зобовязання в частині повернення кожної частини боргу починається 01 числа кожного місяця.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зі змісту договору вбачається, що при його укладенні сторони не обумовили розмір та порядок сплати відповідачем процентів.
Разом з тим, у частині першій ст.1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.
Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплати винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-36цс14.
Укладений між сторонами договір позики від 07 червня 2016 року не є безоплатним, тому позивач має право на отримання процентів за користування позикою за період з 07.06.2016 року по 22.11.2016 року.
Щодо суми процентів за користування грошовими коштами за договором позики, то позивач просить стягнути з ОСОБА_2 3613,60 грн.
Однак, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення 3612,33 грн. процентів, що є меншою від суми, про яку просить позивач на 1,27 грн. Дана сума судом обраховувалась за формулою: (розмір заборгованості х кількість днів прострочення х облікова ставка НБУ) : (кількість днів у році (365) х 100%), і складається з наступних частин:
1)За період 07.06.2016 року по 23.06.2016 року (17 днів, облікова ставка НБУ 18%):
2)За період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (35 днів, облікова ставка НБУ 16,5%):
3)За період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року (49 днів, облікова ставка НБУ 15,5%):
4)За період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (42 дні, облікова ставка НБУ 15%):
5)За період з 28.10.2016 року по 22.11.2016 року (26 днів, облікова ставка НБУ 14%):
Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді 551,20 грн. судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 57-60, 88 ч.1, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських