Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1259/16-ц
Провадження №2/382/613/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2016 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого-судді Карпович В. Д.

при секретарі Шипота Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості.

Встановив:

В позові до суду позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н 23.07.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і надав право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. А також відповідач погодився на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг," "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням зобов'язань взятих на себе боржником у нього утворилась заборгованість в розмірі 11576,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 274,91 грн., заборгованості за процентами в розмірі 7174,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3100,00 грн. а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 527,46 грн., штрафу (процентної частини), яку позивач просив стягнути із відповідача, а також судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні посилаючись на вимоги ст. 551 ЦК України, мотивуючи тим, що він на даний час не працює, проживає один та не має жодного доходу, а тому не має змоги сплатити кредит, просив зменшити йому розмір пені, визначеної банком до стягнення.

В судовому засіданні із розрахунку заборгованості (а.с. 4-5), анкети - заяви (а.с.6), довідки про умови кредитування(а.с.7), копії паспорта (а.с.32) встановлено, що 23.07.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням зобов'язань взятих на себе боржником у нього утворилась заборгованість в розмірі 11576,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 274,91 грн., заборгованості за процентами в розмірі 7174,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3100,00 грн. а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 527,46 грн., штрафу (процентної частини).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми, як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який в декілька разів перевищує заборгованість спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України.

За правилами п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно достатті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Вказані правові позиції викладені в постанові Верховного Суду України, ухваленій по справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року.

Так, з розрахунку позивача слідує, що сума пені нарахована ним на прострочення як по оплаті основного боргу та процентів складає 3100 грн., що в 11 разів перевищує суму заборгованості за кредитом, а саме 274,91 грн., - заборгованість за кредитом, що свідчить про явну не співмірність суми пені сумі заборгованості по кредиту. Крім того, суд враховує що розрахована позивачем сума пені була за період з 01.11.2013 р. по 31.05.2016 р. Відповідно до п.1 ч. 2ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, з позовом звернулись 17.08.2016 року. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участьу зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При таких обставинах суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України та вважає за доцільне зменшити розмір.

Тому суд, керуючись ст.551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір заборгованості пені із непомірно заявленої позивачем суми в розмірі 3100 грн., до суми у розмірі 500,00 грн.

За вищенаведених обставин, враховуючи те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем на загальну суму 8976,75 грн. доведений, суд вбачає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 218, 212 ЦПК України, ст.ст.526, 536, 549, 550, 625, 1048, 1050, 1054, ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість у розмірі 8976,75 (вісім тисяч дев'ятсот сімдесят шість) грн. 75 коп., за кредитним договором №б/н від 23.07.2010 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 274,91 грн., заборгованості за процентами в розмірі 7174,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3100,00 грн. а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 527,46 грн. штрафу (процентної частини), а також стягнути судовий збір в розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Яготинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення

Суддя Карпович В. Д.