Єдиний унікальний номер 341/1658/15-ц
Номер провадження 2/341/66/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гаполяка Т.В.

секретаря Томин Л.В.

в м. Галичі, у відкритому судовому засіданні, розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання недійсними договорів, суд -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «ПриваБанк» звернулось до Галицького районного суду Івано-Франківської області позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просить стягнути солідарно на його користь з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 610, 68 Доларів США, що за курсом 21,61 грн. за 1 ОСОБА_3 США складає 467006, 75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ним Кредитного договору IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року отримав кредит в розмірі 21 600 Додарів США зі сплатою відсотків за користування кредитом зі строком повернення до 04 червня 2027 року.

В ході виконання Кредитного договору відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку, а тому виникла заборгованість на загальну суму 21 610, 68 Доларів США, що складає:

19 025 Доларів США заборгованість за кредитом;

1 421,60 Доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

86,62 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

37,36 Доларів США - пені за несвоєчасність виконання грошового зобовязання;

11,57 Доларів США штраф (фіксована частина);

1 028, 53 Доларів США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 виступає поручителем по зобов'язаннях ОСОБА_1 що випливають із Кредитного договору IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року.

ОСОБА_1 подано зустрічний позов до ПАТ «ПриватБанк» з вимогами визнати недійсними

- Кредитний договір IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та ним;

-Кредитний договір IFU0G200000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та ним;

-Договір поруки IFU0GК100000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2;

-Іпотечний договір №Д0404 від 05 червня 2007 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та ним.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у кредитному договорі IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року відсутня інформація щодо загальної вартості кредиту. При укладенні договору банк не надав позивачу в письмовій формі повної інформації про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору; до спірного договору банк включив положення, що є несправедливими, оскільки вони містять умови про зміни у витратах; ураховуючи додаткові нарахування, процент за користування кредитом збільшився, існує дисбаланс зарахування процентів і тіла кредиту; графік погашення кредиту позичальнику не видавався, що є підставою для визнання спірного кредитного договору, забезпечувальних договорів іпотеки та поруки недійсними.

В судове засідання представник ПАТ «Приватбанк» ОСОБА_4 не зявився. Таким скерована на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення щодо зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_1, його представник та представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 первісний позов заперечили з підстав викладених в зустрічному, зустрічний підтримали, надали пояснення аналогічні, викладеним в такому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, представника ОСОБА_3, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в зустрічному слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ним Кредитного договору IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року отримав кредит в розмірі 21 600 Додарів США на купівлю квартири та 4 860 Доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% щомісячно зі строком повернення до 04 червня 2027 року..

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року, щомісячно з 10 по 15 число відповідач зобовязаний вносити платіж в розмірі 283, 55 Доларів США на погашення кредиту, відсотків та винагороди.

Починаючи з 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 допустив прострочення по поверненні чергової частини позики. 15 березня 2016 року також, що стверджується наявним розрахунком, а тому в банку 16 березня 2016 року виникло право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно Договору поруки IFU0GК100000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, остання виступає поручителем по зобов'язаннях ОСОБА_1, що випливають із кредитного договору IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року.

Згідно із ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

13 серпня 2015 року банком скеровано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про наявну заборгованість з пропозицією погасити таку та у разі несплати такої висунуто вимогу достроково повернути суму кредиту.

Відтак, з огляду на невиконання вимоги заборгованість станом на 31 липня 2015 року становить 21 610, 68 Доларів США, що складає:

19 025 Доларів США заборгованість за кредитом;

1 421,60 Доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

86,62 Доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

37,36 Доларів США - пені за несвоєчасність виконання грошового зобовязання;

11,57 Доларів США штраф (фіксована частина);

1 028, 53 Доларів США - штраф (процентна складова).

11 вересня 2015 року ПАТ «Приватбанк» звернулось з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 12 Договору поруки, така припиняється по спливу пяти років з дня настання терміну повернення кредиту.

Відтак, позичальник та поручитель зобовязані в солідарному порядку погасити борг перед банком.

З часу звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду ОСОБА_1 внесено на виконання Кредитного договору внесено 400 Доларів США валютою.

Відповідно до п.п. 3.3 Кредитного договору, кошти отримані для погашення заборгованості направляються на погашення почергово: збитків, пені, простроченої комісії, винагороди, відсотків …

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Враховуючи правову природу такої, неустойка підлягає сплаті в гривневому еквіваленті. Аналогічна норма міститься в п. 4.2. Кредитного договору IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року. Відтак, сплачених 400 Доларів США слід зарахувати на погашення комісії за користування кредитом та відсотках за користування кредитом.

Приймаючи рішення в частині зустрічного позову, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено:

-кредитний договір IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року,

-кредитний договір IFU0G200000357 від 04 червня 2007 року.

На виконання даних договорів укладено забезпечувальні:

-договір поруки IFU0GК100000357 від 04 червня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2;

-іпотечний договір №Д0404 від 05 червня 2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Спірні кредитні договори IFU0G100000357 та IFU0G200000357 від 04 червня 2007 року підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних Кредитних договорів та в подальшому виконував його умови; умовами такого визначено сукупну вартість кредиту, реальну процентну ставку (п. 6.5 Кредитних договорів).

Відтак, відсутні правові підстави для визнання кредитних та забезпечувальних договорів недійсними.

По справі слід провести розподіл судових витрат між сторонами в порядку визначеному ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в розмірі 20 133 (Двадцять тисяч сто тридцять три) долари США 22 Центи, що за курсом Національного банку України 21,26 грн./1 ОСОБА_3 США становить 435 078 (чотириста тридцять пять тисяч сімдесят вісім) грн. 88 коп., з яких:

-19 025 Доларів США - заборгованості по сумі виданого кредиту;

-1 108, 22 Доларів США - заборгованості по відсотках за користування кредитом,

та 22 906 (двадцять дві тисячі девятсот шість) грн. 80 коп. неустойки, з яких:

-794, 27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань;

-245, 98 грн. - штраф (фіксована частина);

-21 866,54грн. - штраф (процентна складова).

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» з вимогами:

-визнати недійсним Кредитний договір IFU0G100000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1;

-визнати недійсним Кредитний договір IFU0G200000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1;

-визнати недійсним Договір поруки IFU0GК100000357 від 04 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_2;

-визнати недійсним Іпотечний договір №Д0404 від 05 червня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1,

-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» по 3 502 (три тисячі пятсот дві) грн. 55 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_5