23.02.2016 року Провадження №2/425/142/16
Справа №425/80/16-ц
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Кравченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,
ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 23 лютого 2016 року для розгляду справи по суті позивач, відповідач та треті особи не з'явились. Позивач через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 04 лютого 2016 року та 23 лютого 2016 року, двічі не з`явився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, а причини неявки ним не повідомлені.
За таких обставин та на підставі згоди позивача розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України занесена до журналу судового засідання.
Обґрунтовуючи необхідність задоволення позову, позивач вказав на те, що з 2001 року, відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 в якому має право користування. А реєстрація відповідача у квартирі заважає реалізувати позивачу право розпорядження квартирою у повному обсязі.
На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини:
На підставі рішення Рубіжанської міської ради Народних депутатів від 25 вересня 1990 року № 526/27 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві особистої власності (а.с.10,33). З 24 травня 1968 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в вказаній квартирі (а.с.11,16).
Разом з цим ОСОБА_1, у червні 1998 року, надав право користування вказаною квартирою, як члену своєї сім`ї ОСОБА_2, а у січні 2014 року ОСОБА_3, які зареєстрували свої місце проживання у цій квартирі (а.с.17,18).
Починаючи з 2001 року, ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 Луганської області, не проживає (а.с.4-6,12).
Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідач виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідача, як члена сім`ї власника, права користування квартирою у зв'язку із відсутністю понад один рік.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) прямо встановлюють, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником.
Отже, член сім`ї власника житлового будинку може отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у будинку яким може користуватись член його сім`ї.
Судом встановлено, що відповідач отримав право користування квартирою АДРЕСА_1 саме як член сім`ї позивача, оскільки ОСОБА_2 є його сином (а.с.4-6,11).
Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на те, що позивачем доведена відсутність відповідача у квартирі АДРЕСА_1 Луганської області, без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачем відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідача, як члена сім`ї позивача, слід визнати таким, що втратив право користування цією квартирою.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551 гривня 20 копійок суд вважає документально підтвердженими (а.с.2,3), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.
Таким чином, керуючись статтями 1-11,15,57-64,159-197,208,209,212-215,224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради про визнання його таким, що втратив право користування квартирою, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят один) гривня 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення може бути переглянуто Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано. У разі подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили після закінчення строку на подання ним апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання ним апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя - Д.С. Коваленко