АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових вкладів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року провадження у даній справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових вкладів.

При вирішенні питання про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Враховуючи те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а провадження у справі належить закрити.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині правового обґрунтування висновку суду.

Відповідно до висновку викладеному у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року у справі № 826/20410/14, Верховний суд України зазначив, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VІ та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому, абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене роз'яснення, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися в порядку господарського судочинства, а не адміністративного судочинства, як вказано судом першої інстанції.

З підстав наведеного, ухвалу суду належить змінити в частині правового обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року - змінити в частині правового обґрунтування висновку суду та роз'яснити ОСОБА_1 право звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді