АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року

в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року приватнеакціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (надалі - ПАТ «СК «Провідна») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 жовтня 2014 року приблизно о 09 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Прирічній, 3, відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю ОСОБА_2, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, та за участю ОСОБА_3, яка керувала автомобілем «Nissan Місга», д.н.з. НОМЕР_1.

Оскільки цивільна правова відповідальність водія автомобілем НОМЕР_2, застрахована ПАТ «СК «Провідна», ДТП сталося з вини ОСОБА_2, ПАТ «СК «Провідна» виплатила іншому учаснику пригоди страхове відшкодування, а ОСОБА_2 не повідомила страховика про страховий випадок у встановленому порядку, ПАТ «СК «Провідна» просила стягнути з відповідачки на свою користь 13 690 грн. 82 коп. виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_2 та її представник належно повідомлені про день і час судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів № АС/4881228 від 06 лютого 2014 року, ОСОБА_2 застраховано автомобіль НОМЕР_1 в страховій компанії ПАТ «СК «Провідна» (а.с.20).

24 жовтня 2014 року о 09 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Прирічній, 3 сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с.6-7).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу (а.с.5).

Матеріали справи свідчать, що 14 листопада 2014 року ОСОБА_5 звернулась до ПАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.16-17).

Згідно страхового акту № НОМЕР_6 від 04 березня 2015 року розраховано суму збитку до виплати по страховому відшкодуванню, що становить 13 690 грн. 82 коп. (а.с.9-10).

Відповідно до платіжного доручення № 0010501 від 13 березня 2015 року, ПАТ «СК «Провідна» виплатило власнику автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_5 13 690 грн. 82 коп. страхового відшкодування згідно страхового акту № НОМЕР_6 (а.с.8).

26 травня 2015 року ПАТ «СК «Провідна» направлено поштою ОСОБА_2 вимогу про повернення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу № 50/ПР, яку відповідачка згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримала 29 травня 2015 року (а.с. 21-25).

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не повідомлено страховика про страховий випадок у спосіб передбачений Законом та не надано доказів поважності причин не виконання цих вимог Закону, а тому у ПАТ «СК «Провідна», яке здійснило страхове відшкодування, виникло законне право вимоги до відповідачки про його стягнення на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів оцінює критично доводи апеляційної скарги, що факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1цс14, визнано помилковим той факт, що неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, а також матеріали справи, у їх сукупності, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/15311/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11934/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.