Справа № 459/1941/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третіх осіб ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області, Реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області про визнання частки у квартирі в порядку спадкування та стягнення коштів внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому свої вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємцем майна за законом після смерті сина ОСОБА_13, померлого 02.11.2004 року. Окрім неї спадкоємцями є дружина померлого - ОСОБА_3 та діти покійного ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті сина, однак до складу такої не ввійшла ? частина квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що дана квартира була придбана її сином та відповідачем за час перебування у шлюбі 23.09.1996 року, проте оформлена на імя ОСОБА_3 В подальшому 03.02.2004 року спірну квартиру ОСОБА_3 продала ОСОБА_14, яка в свою чергу 29.12.2010 року відчужила це житлове приміщення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 договір купівлі продажу від 03.02.2004 року рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.12.2013 року, залишеного в цій частині без змін рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.11.2014 року, визнано недійсним.

Позивач вважає, що оскільки вказана квартира придбана відповідачем під час перебування у шлюбі із її сином, відтак є спільною сумісною власністю подружжя, тому частка її померлого сина ОСОБА_13 у цій квартирі (№ 54 по вул.Бандери,21 в м.Червонограді Львівської області) становить ?, виходячи із принципу рівності часток подружжя закріплених ст.28 КпШС, яка діяла на час придбання майна.

На її думку, вона, як одна із чотирьох спадкоємців, має право на спадкування за законом на спадкування ? частини спадкового майна, тобто ? частину від половини квартири АДРЕСА_1, що становить 1/8 частину. При цьому рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.11.2014 року (про яке уже йшлося вище) їй було відмовлено у визнанні за нею права власності на частку у цій квартирі в порядку спадкування на тій підставі, що дане майно не збереглося і знаходиться у власності третіх осіб. Тому вважає, що як спадкоємець відповідно до ч.1 ст.216, ч.1 ст.1230 ЦК України може вимагати відшкодування завданих збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобовязаннях, внаслідок укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 03.02.2004 року, який визнано судом недійсним. Розмір матеріальної шкоди визначено позивачкою у розмірі 48 712,5 грн., як мінімальна ринкова вартість 1/8 частини однокімнатної квартири у м.Червонограді і така підлягає стягненню безпосередньо з відповідача

З огляду на наведене просить визнати, що частка померлого 02.11.2004 року ОСОБА_13 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила ? частини; визнати за нею право на спадкування за законом на 1/8 частини даної квартири; визнати, що на момент відкриття спірної спадщини вона постійно проживала разом із своїм померлим сином ОСОБА_13, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину; стягнути з ОСОБА_3 на її користь 48 712,5 грн., що становить 1/8 частини цієї квартири, право на спадкування якої вона має після смерті сина ОСОБА_13, і яку ОСОБА_3 відчужила ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу від 03.02.2004 року, який визнаним недійсним відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20.12.2013 року; стягнути з відповідача у її користь понесені судові витрати.

Представники позивача в судовому засіданні, підтримали позовні вимоги, в їх обґрунтування послалися на обставини викладені у позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Представником відповідача ОСОБА_4 позов заперечила, пояснила, що спірна квартира була продана під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_13 у шлюбі. Останній був присутній під час укладення угоди. Кошти від реалізації квартири були використані спільно подружжям.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 листопада 2004 року помер ОСОБА_13.

Із копії спадкової справи № 643/04 вбачається, що після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина померлого - ОСОБА_3 від свого імені та в інтересах ОСОБА_8, син померлого ОСОБА_7 та мати померлого ОСОБА_6.

15.11.2004 року Червоноградською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу.

У матеріалах даної спадкової справи міститься заява ОСОБА_6 від 08.09.2009 року про видачу свідоцтва про право на спадщину, у якій остання зазначає, що до дня смерті її покійний син ОСОБА_13 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому також вказує, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.62).

Як стверджується матеріалами справи, 18.01.2011 року державний нотаріус Червоноградської державної нотаріальної контори видав позивачу ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її сина ОСОБА_13

Однак, як стверджує позивач до складу спадщини не ввійшла ? частина квартири АДРЕСА_2, яка належала її покійному синові на праві власності, відповідно право на спадкування на частину якої, зокрема 1/8, має і вона. Оскільки зазначене нерухоме майно було реалізовано відповідачем, і договір на підставі якого було продано квартиру визнано недійним, вважає, що безпосередньо відповідач повинна відшкодувати їй вартість такої частки спадкового майна.

В той же час судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебувала з померлим ОСОБА_13 у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 1981 року по 05 травня 2005 року. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

У період шлюбу, зокрема 23 вересня 1996 року ОСОБА_13 та ОСОБА_3 придбали на підставі договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_3, право власності на яку було оформлено на ОСОБА_3

Згідно з приписами ст.22 КпШС України, який був чинним на момент придбання квартири, вказана квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_13 на праві спільної сумісної власності. Виходячи із принципу рівності часток подружжя, кожному із них належала по ? частки цієї квартири. Належність ? частки спірної квартири померлому ОСОБА_13 сторонами не оспорюється, тому визнавати, що частка останнього у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 становила ? частину немає підстав. Зазначене призведе до порушення прав та законних інтересів, наявних власників цього житла, які за законних підставах набули право власності, та закріпленого Конституцією принципу непорушності права власності, що є неприпустимо.

03 лютого 2004 року ОСОБА_3 за письмовою згодою, ОСОБА_13 відчужила вищевказану квартиру ОСОБА_5, про що було оформлено договір купівлі-продажу.

В свою чергу, ОСОБА_15 продала спірне житлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2010 року ОСОБА_12.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду від 20 грудня 2013 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 03 лютого 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 визнано недійсним, оскільки ОСОБА_13 на момент укладення договору страждав хронічним психічним захворюванням, а тому за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення дій та керувати ними. Зазначене рішення суду в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.11.2014 року та набрало законної сили.

Разом із тим, як видно із копії вищевказаного рішення апеляційного суду Львівської області від 24.11.2014 року, у вимозі про визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_13 Вікторовича- відмовлено на тій підставі, що договір купівлі продажу укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не оскаржувався, тому в силу вимог ст.204 ЦК України є чинним, відтак суд не вправі позбавляти власників спірного житла 1/6 його частини.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

Як регламентовано ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що померлому ОСОБА_13 внаслідок укладання договору купівлі-прожажу квартири від 03.02.2004 року завдано збитків і такі завдані саме відповідачем ОСОБА_3 Як уже зазначалося квартира була реалізована ОСОБА_3 03 лютого 2004 року. Остання в указаному договорі виступила від свого імені та імені свого чоловіка. На той час ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_13, тому суд вважає, що кошти отримані внаслідок реалізації спільного сумісного майна подружжям використано в інтересах сімї. Доказів протилежного позивачем не представлено та у судовому засіданні таких не здобуто. Тому підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права на спадкування за законом на 1/8 частини квартири АДРЕСА_3 та відповідно стягнення з відповідача вартості даного майна немає.

Позовну вимогу про визнання факту, що на момент відкриття спірної спадщини ОСОБА_6 постійно проживала разом із своїм померлим сином ОСОБА_13, а відтак вважається такою, що прийняла спадщину суд вважає безпідставною, оскільки при подачі заяви про видачу свідоцтва позивач вказала, що її покійний син та вона проживали за різними адресами.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, судові витрати по справі, суд залишає по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_6 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Червоноградської державної нотаріальної контори Львівської області, Реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області про визнання частки у квартирі в порядку спадкування та стягнення коштів внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які не брали участі у справі та не були присутніми під час проголошення рішення суду можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад