Справа № 299/1433/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та адвоката Дидинської Богдани Миронівни, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на рішення Виноградівського районного суду від 28 грудня 2015 р. за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про припинення спільної часткової власності, та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування будинком, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у травні 2014 р.

Після неодноразової зміни позовних вимог (т.1, а.с.106-107, 192, ) просила:

- припинити спільну дольову власність на житловий будинок АДРЕСА_1 між нею і відповідачами шляхом примусової виплати кожному з відповідачів вартості належної їм долі по 1/12 частині з цілого будинку в грошовому виразі по 9266 грн., які внесені на депозитний рахунок Виноградівського районного суду;

- визнати за нею право власності на ? частину вказано житлового будинку.

На обґрунтування зазначала, що на підставі рішення Виноградівського районного суду від 13.01.2015 р., яке набрало законної сили та є чинним, відповідачі є власниками по 1/12 частині вказаного будинку, а вона - власницею 3/4 частин будинку, в якому на цей час проживають відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Відповідачка ж ОСОБА_6 фактично проживає за межами України. Загальна площа будинку складає 81.6 кв. м (житлова - 40.9 кв. м). Оскільки доля кожного з відповідачів є незначною і не може бути виділена в натурі, то на підставі ст. 365 ЦК України їх право на частку у спільному майні необхідно припинити.

У жовтні 2015 р. адвокат Дидинська Б.М. в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_2 Просила встановити такий порядок користування будинком АДРЕСА_1:

- у користування ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виділити житлову кімнату площею 22.5 кв.м.

- у користування ОСОБА_7 виділити житлову кімнату площею 18.4 кв. м;

- у загальному користуванні позивачів і відповідачки залишити в будинку кухню - площею 18 кв. м, веранду - площею 11.2 кв. м, і комору - площею 11.5 кв. м;

- надвірні споруди будинку залишити в спільному користуванні сторін, а саме: літню кухню, вбиральню, сарай, ворота й огорожу.

На обгрунтування зазначала, що рішенням Виноградівського районного суду від 13.01.15 р. визнано право власності за кожним із позивачів за зустрічним позовом на 1/12 частину житлового будинку з надвірним спорудами по АДРЕСА_1. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживають і зареєстровані в спірному будинку та не мають іншого житла, припинення права власності завдасть їм значної шкоди. ОСОБА_2 у спірному будинку ніколи не проживала та не зареєстрована, житлом забезпечена, має постійне місце проживання у житловому будинку по АДРЕСА_2, де живе разом із сім'єю. Реально поділити будинок на 1/4 та 3/4 частини неможливо по тій причині, що частка позивачів по зустрічному позову становить 20.4 кв. м від загальної площі будинку 81.6 кв. м, а тому така площа не відповідає площі ізольованої кімнати (т.1, а.с.137-141).

Рішенням Виноградівського районного суду від 28.12.2015 р. у первісному та зустрічному позовах відмовлено (а.с.206-210).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення у частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що визначення дійсної вартості спірного майна покладається на суд, позбавлення відповідачів за первісним позовом їх часток, які є незначними (по 1/12) не завдасть істотної шкоди їх інтересам, а будинок АДРЕСА_2, де вона проживає, належить матері її чоловіка (т.1, а.с.230-234).

У апеляційній скарзі адвокат Дидинська Б.М. в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просить змінити це рішення, скасувавши його в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та задовольнити це позов. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що реально поділити будинок відповідно до належних сторонам часток неможливо, а запропонований позивачами за зустрічним позовом порядок користування житловим будинком існував завжди, навіть за час життя спадкодавця (т.1, а.с.217-220).

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі не мають іншого житла і припинення їхнього права на частку в будинку завдасть їм істотної шкоди, сума, яка вказана позивачкою для виплати грошової компенсації за частки будинку, встановлена на підставі інвентарної оцінки будинку, а не по ринковій (дійсній) ціні. ОСОБА_2 у спірному будинку ніколи не проживала, не зареєстрована, житлом забезпечена, має постійне місце проживання в житловому будинку по АДРЕСА_2, де живе разом із сім'єю в будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із неможливості визначення порядку користування будинком відповідно до належних сторонами часток у праві спільної власності на цей будинок.

Колегія суддів погоджується із цими висновками через їх відповідність фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно з положеннями ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до цієї норми, зокрема п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (судові прецеденти, Постанова, Верховний Суд|Судова палата у цивільних справах Верховного Суду, від 02.07.2014, № 6-68цс14, Верховний Суд України. Судова палата у цивільних справах).

Установлено та не оспорюється, що ОСОБА_2 є власницею 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - власниками 1/4 частини цього будинку (по 1/12 частині). Факт неможливості виділу часток у натурі визнаний сторонами.

ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають (окрім ОСОБА_6, яка тимчасово проживає за межами України) у цьому будинку, іншого житла на праві власності не мають.

ОСОБА_2 в указаному будинку ніколи не проживала, іншим житлом забезпечена: постійно проживає у житловому будинку АДРЕСА_2 Виноградівського району, що не заперечується.

Окрім того, внесена ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду вартість належних ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 часток у праві спільної власності на будинок базується на інвентарній оцінці, а не ринковій, яка встановлюється у ході розгляду справи, як правило, шляхом залучення експертного висновку. Про призначення відповідної експертизи ОСОБА_2 не клопотала.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги з посиланням на ст. 80 ЦПК України (ціна позову) про те, що визначення дійсної вартості спірного майна покладається на суд, суперечать нормам процесуального права.

Із урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном, висновок суду першої інстанції про істотність шкоди, яка може бути завдана іншим співвласникам і членам їх сімей (ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6) є правильним.

Решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, які зводяться до констатації факту незначності часток відповідачів, не спростовують висновку суду з огляду на вимоги ст. 365 ЦК України та вказані правові висновки Верховного Суду України. Додана до апеляційної скарги ОСОБА_2 довідка щодо іншого житла стосується будинку АДРЕСА_3 (т.1, а.с.235)

З приводу визначення порядку користування житловим будинком між співвласниками колегія суддів зауважує таке.

ЦК України не містить окремої правової норми, яка регулювала б указані правовідносини. Загальні норми - ст.ст. 319, 358 ЦК.

Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Основними положеннями з цього питання є роз'яснення, надані у пункті 6 ППВСУ від 04.10.91 N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", - якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно з вимогами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Відомості про те, що ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зверталися до ОСОБА_2 з пропозицією домовитись про порядок користування будинком відсутні.

Відомостей про те, що ОСОБА_2 порушено права ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 матеріали справи також не містять.

Окрім того, запропонований останніми порядок користування будинком, а також який-небудь інший порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) не узгоджується (через наявність у будинку лише двох жилих кімнат площею 22.5 кв. м і 18.4 кв. м) з їх частками у праві спільної власності. Про призначення відповідної судові будівельно-технічної експертизи позивачі за зустрічним позовом не клопотали.

Доводи апеляційної скарги Дидинської Б.М. в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зводяться до того, що останні за життя колишнього власника будинку - ОСОБА_8, і дотепер проживали та проживають у житловій кімнаті площею 22.5 кв. м, не спростовують висновку суду першої інстанції та не дають підстав для скасування рішення у цій частині.

За приписами ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційні скарги ОСОБА_2 та адвоката Дидинської Богдани Миронівни, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відхилити.

2. Рішення Виноградівського районного суду від 28 грудня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: