Справа № 361/6426/15-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/2168/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 26 19.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуль В.В.,

при секретарі Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

встановила:

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що між позивачем та ОСОБА_2 07 листопада 2007 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 210000 доларів США, строком користування до 01 листопада 2018 року зі сплатою 13,45% річних за користування кредитом.

02 березня 2009 року між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода до кредитного договору № 009-2902/840-0438 від 07 листопада 2007 року, якими змінювався розмір плати за користування коштами в період: з 02 березня 2009 року встановлена плата за користування кредитом у розмірі 19,02% річних; з 15 листопада 2009 року - 15,74% річних; з 15 жовтня 2014 року - 14,95% річних.

Позивач видав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач належним чином свої зобов»язання за договором не виконував, у зв»язку з чим 25 жовтня 2011 року Броварським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за вказаним кредитним договором в сумі 253 071, 99 доларів США, яка складалась із тіла кредиту, нараховані включно до 05.08.2011 року відсотки та підвищені відсотки.

Станом на 25 серпня 2015 року заборгованість за вказаним кредитним договором складає 443 651 доларів США 00 центів, з яких: заборгованість по кредиту - 196 578,48 доларів США; за відсотками - 140 280,03 доларів США; за підвищеними відсотками - 106 792,49 доларів США.

Різниця між сумою боргу, раніше стягнутою з відповідачів та актуальною сумою заборгованості складає 190 579 доларів США 01 центів (443 651,00 дол. США - 253 071,99 дол. США), які позивач просив стягнути з відповідача, посилаючись на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог банку не виконано боржником, отже зобов»язання між сторонами не припинились.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач ПАТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між сторонами 07 листопада 2007 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 210000 доларів США, строком користування до 01 листопада 2018 року зі сплатою 13,45% річних за користування кредитом.

02 березня 2009 року між сторонами укладена додаткова угода до зазначеного кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування коштами в період: з 02 березня 2009 року встановлена плата за користування кредитом у розмірі 19,02% річних; з 15 листопада 2009 року - 15,74% річних; з 15 жовтня 2014 року - 14,95% річних.

Відповідно до п.9.1 кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та дії до повного виконання сторонами взятих на себе зобов»язань.

Позивач видав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач належним чином свої зобов»язання за договором не виконувала.

Станом на 05 серпня 2011 року утворилась заборгованість по вказаному договору у розмірі 253 071, 99 доларів США, яка складалась із тіла кредиту, нарахованих відсотків та підвищених відсотків, яка стягнення з ОСОБА_2 на користь банку рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року.

Ці обставини підтверджені письмовими матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту набрання рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2011 року законної сили, право банку на отримання процентів за кредитним договором припинилось, оскільки припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він зроблений в результаті неповного з'ясування обставин справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов'язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Саме таку правову позицію висловив Верховний суд України у справі № 6- 120 цс 15 від 25 вересня 2015 року, яка є обов»язковою для застосування судами в силу вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України.

У справі, яка переглядається, суд не враховував, що наявність невиконаного судового рішення про стягнення заборгованості не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від виконання умов договору щодо зобов»язання сплачувати проценти за користування кредитними коштами та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом.

Юридичним наслідком належного виконання зобов'язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов'язання.

Оскільки боржником ОСОБА_2 зобов»язання, які виникли з кредитного договору, не виконано ні добровільно, ні в примусовому порядку, отже, підстави для припинення зобов»»язання відсутні, існують прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є зокрема порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням вимог матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухвалення нового про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 1054, 526, 1050 ч.2 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Оскільки встановлено, що між сторонами 07 листопада 2007 року укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 210000 доларів США зі сплатою 13,45% річних за користування кредитом, але не виконує належним чином своїх зобов»язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, то відповідно до вимог закону банк має право на стягнення процентів за користування відповідачем кредитними коштами.

Як вбачається з п.п.1.1 - 1.1.1 кредитного договору сторони домовились про надання кредиту під 13,45% річних. За користування коштами понад встановлений строк нараховується процента ставка у розмірі 40,35% річних ( підвищена процента ставка).

Колегія суддів не погоджується із розміром заборгованості про процентам в сумі 190 579 доларів США 01 центів, яка обрахована як різниця між сумою боргу станом на 2015 рік і сумою боргу станом на 2011рік ( а.с. 36-38), оскільки такий спосіб нарахування процентів суперечить вимогам п.п.1.1 - 1.1.1 кредитного договору, укладеного між сторонами.

Разом з тим наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 6 серпня 2011 року по 25 серпня 2015 року по відсоткам за користування кредитом у розмірі 90776, 74 доларів США та підвищеним відсоткам у розмірі 65134, 46 доларів США (а.с.144-145) колегія суддів вважає обґрунтованим, а вимоги позивача про їх стягнення з відповідач на користь банку - такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 7673 грн. 40 коп. ( а.с.1,124).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів , -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Пухівка Броварського району Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по сплаті відсотків за кредитним договором № 009-2902/840-0438 від 7 листопада 2007 року за період з 6 серпня 2011 року по 25 серпня 2015 року у розмірі 155911 (сто п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот одинадцять) доларів США 20 центів та судові витрати у розмірі 7673 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :