Справа № 464/3022/15-ц
пр.№ 2/464/482/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.,

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», Львівська міська рада, ОСОБА_3 про демонтаж, -

в с т а н о в и в :

Сихівська районна адміністрації ЛМР звернулася з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов'язання демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу розміром 7.20 м х 1.50 м згідно схеми В-2 на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідачами у супереч Положенню про порядок влаштування огорож у м.Львові затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. №834, самочинного встановлено огорожу на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 Також позивач здійснив покликання на протокол міжвідомчої комісії від 03.02.2015р. №2 пар.3, яким вирішено демонтувати самочинно влаштовану відповідачами огорожу на АДРЕСА_1 розміром 7.20м. х 1.50м., влаштування якої виконано без документів на землекористування, і яка обмежує доступ мешканців квартири НОМЕР_1 до господарських споруд. З цього приводу позивачем винесено Розпорядження від 11.02.2015р. №50, п.1 якого затверджено вказаний висновок міжвідомчої комісії (протокол від 03.02.2015р. №2 пар.3), а п.2 розпорядження - зобов'язано співвласників квартири АДРЕСА_1 гр.ОСОБА_1 та ОСОБА_2 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_1 розміром 7.20 х 1.50 влаштування якої виконано без документів на землекористування і яка обмежує доступ мешканцям квартири НОМЕР_1 до господарських споруд. Оскільки добровільно відповідачі таке розпорядження не виконують, просять вирішити вказане питання в судовому порядку.

Представник Сихівської РА ЛМР в судовому засіданні позов підтримав, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, вважає позов підставним та повністю обгрунтованим, у зв'язку з чим просить такий задоволити.

Представник відповідачів - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні такого, виходячи зокрема з того, що з аналогічних правовідносин вже мають місце ряд рішень апеляційного суду Львівської області (справа 464/9567/13 від 10.06.2014р., №464/5496/13 від 15.04.2016р.), висновками яких чітко засвідчено те, що між відповідачами та третьою особою ОСОБА_3 склався певний порядок користування прибудинковою земельною ділянкою, що вказана огорожа вже існувала в 50 роках при поселенні гр.ОСОБА_6, яка була співвласницею квартири №6 по АДРЕСА_1, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., а співвласниками вказаної квартири залишилися ОСОБА_1, ОСОБА_2, яких до адміністративної відповідальності не притягалося за влаштування вказаної огорожі, і що позивачем ігноруються рішення судів та висновки по вказаній справі, а також що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження порушення прав та законних інтересів позивача. Вказав також на те, що з врахуванням того, що огорожа вже існувала ще в 50 роках, а ОСОБА_6 її лише підтримувала у належному стані, Положення на яке покликається позивач про порядок влаштування огорож у м.Львові затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. №834, не має зворотної сили у часі.

Представник третьої особи ТзОВ «ЖЕП «Стимул-Сихів» в судовому засіданні підтримав заявлений позивачем позов з підстав викладених у позовній заяві, вважає, що такий повністю підлягає задоволенню.

Третя особа ОСОБА_3 та представник Львівської міської ради в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим, розглянути справу у їх відсутності, за наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2015р. ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» звернулося до міжвідомчої комісії Сихівської РА ЛМР з заявою, в якій, покликаючись на складений Акт від 30.01.2015р., стверджує про самочинне встановлення мешканцями квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1, ОСОБА_2 металевої огорожі на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_1 розміром 7.20 х 1.50, влаштування якої виконано без документів на землекористування, і яка обмежує доступ мешканцям квартири НОМЕР_1 до господарських споруд.

Так, на засіданні міжвідомчої комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради вказану заяву ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» було розглянуто та затверджено висновок міжвідомчої комісії (витяг з протоколу від 03.02.2015р. №2 пар.3). Згідно, п.1 розпорядження від 11.02.2015р. №50, затверджено вказаний висновок міжвідомчої комісії (протокол від 03.02.2015р. №2 пар.3); п.2 розпорядження від 11.02.2015р. №50 - зобов'язано співвласників квартири АДРЕСА_1 гр.ОСОБА_1 та ОСОБА_2 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_1 розміром 7.20 х 1.50 влаштування якої виконано без документів на землекористування і яка обмежує доступ мешканцям квартири НОМЕР_1 до господарських споруд.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно свідоцтва №Г-00129 від 14.02.2002р. про право власності на квартиру АДРЕСА_2, зареєстровано за трьома співвласниками вказаної квартири, а саме: - ОСОБА_6; ОСОБА_1; ОСОБА_7.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть виданого Сихівським відділом ДРАЦС ЛМУЮ, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відтак співвласниками вищевказаної квартири залишились відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Житловий будинок АДРЕСА_1, у якому проживають відповідачі, до 2001р. знаходився на балансі ВАТ «Львівське заводоуправління будівельних матеріалів», а згодом, згідно наказу №8 від 21.06.2001р., ВАТ «Львівське заводоуправління будівельних матеріалів» зняло даний будинок з балансу у зв'язку з його передачею мешканцям приватизованих квартир.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 на балансі у ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» не перебував, і не перебуває. Вказана обставина була визнана представником ТзОВ ЖЕП «Стимул Сихів» у судовому засіданні, яка пояснила, що вказаний будинок на балансі в них не знаходиться, на обслуговуванні не перебуває, водночас мешканцям видаються довідки про склад сім'ї, а акти та попередження про демонтаж самочинно влаштованої огорожі на прибудинковій території по АДРЕСА_1 відповідачам направлялися ними, оскільки будинок знаходиться на території їхнього обслуговування. При цьому, встановлено, що позивач Сихівська РА ЛМР також не є балансоутримувачем вказаного будинку.

Згідно пояснень ОСОБА_6 даних нею при житті та зазначених у справах №1319/7231/2012р. та №1319/7229/,2012р., з часу поселення її у квартиру - на початку 50-х років, прибудинкова територія була огороджена металевою сіткою, яка зберігається встановленою до цього часу у тих межах, у яких вона була, і що вона підтримувала огорожу у належному стані.

16.02.2012 року на засіданні адміністративної комісії Сихівської РА ЛМР ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та визнано винною у самочинному влаштуванні вказаної огорожі на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1. В подальшому, 11.05.2012 року Сихівською РА ЛМР з врахуванням вказаної адміністративної справи та протоколу №7 від 10.04.2012 року було постановлено розпорядження №215 про зобов'язання ОСОБА_6 демонтувати самочинно влаштовану металеву огорожу за вищевказаною адресою. Однак, як вже вище зазначалося, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 померла. Проте, за життя ОСОБА_6 оскаржувала постанову адміністративної комісії Сихівської РА від 16.02.2012 року та розпорядження Сихівської РА від 11.05.2012 року №215, про що свідчать оглянуті справи №1319/7231/2012р. та №1319/7229/2012р., посилаючись на свою непричетність до встановлення згаданої огорожі.

Зазначені справи розглядом не були завершені у зв'язку із смертю позивачки ОСОБА_6, однак її відношення до зазначеного вище та доводи її невинності та непричетності до встановлення огорожі були зрозумілими.

З вказаним висновком погодився також апеляційний суд Львівської області у своєму рішенні від 10.06.2014р. у справі №464/9567/13, і дане рішення не скасоване, а відтак є чинне.

29.08.2013 року Сихівською РА ЛМР прийнято розпорядження №391, яким внесено зміни у розпорядження №215 від 11.05.2012 року «Про демонтаж самочинно встановленої металевої огорожі на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 згідно якого зобов'язано відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території вказаного житлового будинку.

Вносячи 29.08.2013р. зміни в розпорядження №215 позивач виходив з вимог ст.376 ч.1 ЦК України та вважав встановлену у 50-х роках огорожу на прибудинковій території будинку НОМЕР_2 самочинно встановленою відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як в той час до адміністративної відповідальності притягалася ОСОБА_6, яка своєї вини за життя не визнавала, оскаржуючи зазначені постанови.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Львівської області від 10.06.2014р. у справі №464/9567/13, позивачем - Сихівською РА ЛМР не враховано, що у п.5 рішення №7-рп/2009р. Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.25 ч.4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тобто, з часу смерті ОСОБА_6, яка була визнана винною у встановлені огорожі і Сихівська РА ЛМР зобов'язувала знести цю огорожу, заміна на інших членів сім'ї померлої тією ж Сихівською РА ЛМР до спонукання до вчинення певних дій не відповідає вимогам закону, а відтак не повинна бути проведена.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 10.06.2014р. визнано незаконним та скасовано розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №391 від 29.08.2013р. про внесення змін до розпорядження №215 від 11.05.2012р. Вказане рішення не скасовано та набрало законної сили.

Відтак, суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що саме відповідачі самочинно встановили металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 розміром 7.20м. х 1.50м., оскільки вказане покликання позивача повністю спростовано вищенаведеними доказами.

Представник позивача визнав, що відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адміністративною комісією Сихівської РА ЛМР до адміністративної відповідальності не притягувалося за самочинне влаштування огорожі на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_1 розміром 7.20м. х 1.50м. Вказана обставина також знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Відтак те, що таку огорожу встановлено саме відповідачами, і що саме у цьому полягає вина відповідачі, позивачем не доведено.

Не погоджується суд також з посилання позивача на порушення відповідачами Положення про порядок влаштування огорож у м.Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №834 від 09.09.2011 року згідно якого огорожі земельних ділянок необхідно влаштовувати по межі земельних ділянок, визначених документами на землекористування (Державним актом, договором оренди) та на підставі проектної документації та дозволу органу місцевого самоврядування.

Як вбачається із поданих особисто ОСОБА_6 позовних заяв у справах №1319/7229/2012 та 1319/7231/2012 огорожа вже була встановлена при її поселенні у 50-х роках, що вказує на те, що зазначене Положення не має зворотної дії у часі.

Слід також відмітити, що позивачем Сихівською РА ЛМР не доведено, чим саме порушені її права, з огляду на те, що не являється балансоутримувачем житлового будинку, а також у зв'язку з чим саме відповідачі по справі повинні демонтувати спірну огорожу, якщо матеріалами справи чітко встановлено, що таку огорожу відповідачі не влаштовували.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно із ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що позивачем не зазначено жодної вагомої та законодавчо-обгрунтованої підстави для зобов'язання відповідачів здійснити демонтаж спірної огорожі та не доведено цього в силу норм ст.ст.10, 60 ЦПК України; цивільне право позивача не порушено, а тому відсутні правові підстави для його захисту в судовому порядку.

Також, згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 25, 321, 376 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 57-60, 80, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволені позову Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», Львівська міська рада, ОСОБА_3 про демонтаж - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуючий: